Справа № 711/4673/24
Суддя: Кондрацька Н. М.
Дата ухвалення: 2025-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4673/24
Провадження 2-а/711/46/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року Придніпровський районний суд міста Черкаси в складі:

головуючого судді: Кондрацької Н.М.,

за участю секретаря: Мелещенко О.В.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02.06.2024 поліцейським відділу поліцейської діяльності №1 /смт Драбів/ Золотоніського районного відділу поліції ГУНП старшим сержантом Жало В.В. було винесено постанову серія ЕНА № 2298505, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 грн. Відповідно до даної постанови 02.06.2024 він керував транспортним засобом ГАЗ 2705 НОМЕР_1 , що належить АТ «Укртелеком», не маючи категорії А, чим порушив п. 2.1а ПДР, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КпАП України.

Вважає, що дана постанова підлягає до скасування. Вказує, що 02.06.2024 він дійсно керував транспортним засобом, але не автомобілем ГАЗ 2705 НОМЕР_1 , що належить АТ «Укртелеком», а належним йому на праві власності мопедом FPHA М50, номерний знак НОМЕР_1 . Він має посвідчення водія з правом керування транспортним засобом - мопедом /категорія А1/, наявність категорії «А» для керування мопедом не потрібно.

З урахуванням викладеного вважає, що постанова, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 грн. підлягає до скасування.

Просить скасувати постанову серія ЕНА № 2298505, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КпАП України та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу поліцейським відділу поліцейської діяльності №1 /смт Драбів/ Золотоніського районного відділу поліції ГУНП старшим сержантом Жало В.В.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.06.2024 прийнято позовну заяву та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. При цьому, суд ухвалив, що відповідач протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі має право подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи його заперечень, який повинен відповідати положенням ст.162 КАС України.

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 16.07.2024, в якості третьої особи до участі у справі залучено Головне управління Національної поліції в Черкаській області.

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 17.10.2024, змінено неналежного відповідача Золотоніський районний відділ поліції ГУНП в Черкаській області на належного відповідача Головне управління Національної поліції в Черкаській області.

Відповідачем 29.10.2024 до суду подано відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 , у якому Головне управління Національної поліції в Черкаській області вважає, що даний адміністративний позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 02.06.2024 серії ЕНА № 2298505 позивача, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. Відповідно до змісту оскаржуваної постанови 02.06.2024 о 14:51 в с. Благодатне на 12 км траси Н-16, позивач, керував транспортним засобом, не маючи права категорії «А» на керування таким транспортним засобом, чим порушив п.п. 2.1 «а» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП. Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353 встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (ПДР). Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. За змістом ч. 5 ст. 14 указаного Закону учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Відповідно до статті 15 Закону України «Про дорожній рух», громадянин, який бажає отримати право на керування транспортним засобом, зобов`язаний пройти підготовку в обсязі, передбаченою програмою підготовки водіїв транспортних засобів відповідної категорії чи типу. Особа, яка бажає отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії чи типу, зобов`язана пройти медичний огляд, підготовку або перепідготовку відповідно до типової навчальної програми, успішно скласти теоретичний і практичний іспити. Порядок підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів визначається Кабінетом Міністрів України. Право на керування транспортним засобом підтверджується відповідним посвідченням. Об`єктом правопорушення є встановлений порядок отримання права на керування транспортним засобом. Об`єктивною стороною є формальний склад керування транспортними засобами, особами які не мають права керування цими засобами, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування.Так, відповідно до п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії і талон, що додається до посвідчення; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних сил - технічний талон), а у разі відсутності в транспортному засобі його власника, крім того, - свідоцтво про право спільної власності на цей транспортний засіб чи тимчасовий реєстраційний талон. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення). Відповідно ст. 3 Положення «Про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого Постановою КМУ від 08 травня 1993 року № 340 (в редакції постанови КМУ від 20 травня 2009 р. № 511) транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії: А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт; А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб, сантиметрів і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше. Частина 2 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом. При цьому, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Відповідно до вимог ст. 276 КУпАП та Інструкції, розглянуто справу про адміністративні правопорушення на місці їх вчинення та, враховуючи характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 283 КУпАП, винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, якою, як зазначено вище, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. До того ж, належна - фіксація вчинення адміністративного правопорушення може підтвердити правомірність накладення адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі, а саме записи технічних приладів та засобів, на підставі яких інспектором зроблено висновок про вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення. З наявних матеріалів, а саме з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2298505 від 02.06.2024, роздруківки реєстраційної картки транспортного засобу (заява № 224144863) та матеріалів відеозапису з бодікамери поліцейського (який є додатком до постанови) вбачається, що в зазначений у оскаржуваній постанові час та в зазначеному місці позивач, керував транспортним засобом, а саме мотоциклом YАМАНА чорного кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 , робочий об`єм двигуна якого 124 куб, сантиметрів (тобто більше 50, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія з категорією «А»), не маючи права категорії «А», та, відповідно, не маючи права керування таким транспортним засобом. Факт того, що позивач керував зазначеним транспортним засобом підтверджено матеріалами відеозапису та не заперечується самим позивачем, як при розгляді справи про адміністративне правопорушення так і в матеріалах позовної заяви. Факт того, що вказаний транспортний засіб має робочий об`єм двигуна більше 50 куб. сантиметрів, вбачається як з роздруківки реєстраційної картки транспортного засобу (заява № 224144863), так і з матеріалів відеозапису, де позивач сам про це повідомив поліцейському. Крім того, при розгляді справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки, позивач повідомив, що йому відомо, що він порушує ПДР України, керуючи вищевказаним транспортним засобом не маючи права відповідної категорії «А». Тож, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, поліцейський отримав достатньо підстав і доказів для притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Факт належного проведення розгляду адміністративної справи поліцейським ВПД № 1 (смт. Драбів) Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області сержантом поліції Жалом В.В. згідно до розділів ІІІ-ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 підтверджено наявним відеозаписом. При цьому, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, надаючи пояснення, позивач погоджувався з тим, що скоїв інкриміноване адміністративне правопорушення та не заявляв ніяких заяв і клопотань. Після того, як справу про адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП було розглянуто та винесено постанову серії ЕНА № 2298505 від 02.06.2024, поліцейський ознайомив з її змістом позивача, та вручив останньому копію постанови. При цьому, позивач в графі щодо роз`яснення йому прав та вручення йому копії постанови, поставив свій особистий підпис, не заявляючи ніяких заяв та клопотань, про що свідчать підписи у відповідних графах та матеріали відеозапису. Також, при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, під час складання зазначеної оскаржуваної постанови ЕНА № 2298505 від 02.06.2024, по причині того, що реєстраційний номер НОМЕР_1 мав не тільки транспортний засіб позивача (мотоцикл YАМАНА чорного кольору), а й інший транспортний засіб (автомобіль ГАЗ- 2705, який належить АТ «Укртелеком»), про що свідчить роздруківка реєстраційної картки транспортного засобу (заява № 15774987), логістичний пристрій (планшет) поліцейського автоматично та помилково, прив`язав реєстраційний номер НОМЕР_1 не до транспортного засобу позивача, а до іншого транспортного засобу (автомобіль ГАЗ-2705, який належить АТ «Укртелеком»), в результаті чого допущено описку у графі № 5 (транспортний засіб), а саме неправильно вказано: «ГАЗ 2705 НОМЕР_1 , АТ Укртелеком», замість правильного «мотоцикл YАМАНА НОМЕР_1 ». З цього приводу зазначають, що присутність невеликої технічної помилки не спростовує факту вчинення правопорушення позивачем. Зазначення в оскаржуваній постанові неправильного транспортного засобу «ГАЗ 2705, НОМЕР_1 АТ Укртелеком» замість правильного «мотоцикл УАМАНА НОМЕР_1 » є технічною опискою, яка не спростовує обставин, зазначених у спірній постанові, а сукупність інших доказів підтверджує факт вчинення 02.06.2024 позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та його винуватість. встановлені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 ознак і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. Тож вважають, що позовні вимоги є необґрунтованими, а позовна вимога про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2298505 від 02.06.2024 не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки позивач керував транспортним засобом, не маючи права категорії «А» на керування таким транспортним засобом, чим порушив п.п. 2.1 «а» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, а ГУНП у Черкаській області, як суб`єкт владних повноважень під час винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, діяло виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Кодексом України про адміністративні правопорушення. З огляду на вказане просить у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі та скасувати постанову винесену відносно нього про накладення штрафу у розмірі 3400, 00 грн. Додатково зазначив, що йому належить мопед «Альфа», а не мотоцикл YAMAHA, як зазначено у довідці доданій відповідачем до відзиву. Вважає, що відповідно до посвідчення водія він мав право керувати мопедом «Альфа», об`єм двигуна якого згідно тимчасового реєстраційного талону першочергово був 49 куб см. Цей мопед він купив з об`ємом двигуна 72 куб. см, а згодом змінив двигун на новий об`ємом 120 куб. см. На сьогоднішній день у його транспортному засобі двигун 106 кубів, що по міжнародній класифікації відповідає 125 куб. см. При цьому зазначив, що прав категорії А у нього немає, лише право керування категорії А1. Вважає дії працівників поліції щодо складання постанови відносно нього незаконними.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, до початку до суду надіслала заяву від 04.11.2024, сформовану у системі «Електронний суд», у якій просила розгляд справи проводити без її участі, при цьому підтримує доводи викладені у відзиві від 29.10.2024, у якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача, враховуючи думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 02.06.2024 поліцейським відділу поліцейської діяльності №1 /смт Драбів/ Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області старшим сержантом Жало В. В. було винесено постанову серії ЕНА № 2298505 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП у розмірі 3400 грн.

Зі змісту зазначеної постанови вбачається, що 02.06.2024 року о 14:51 в с. Благодатне на 12 км траси Н-16, позивач, керував транспортним засобом, не маючи права категорії «А», чим порушив п.п. 2.1 «а» ПДР України керування ТЗ, яка не має права керування таким транспортним засобом та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП. В графі «транспортний засіб», яким керував позивач зазначено:ГАЗ 2705, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить АТ «Укртелеком».

Разом з тим судом встановлено, що поліцейським відділу поліцейської діяльності №1 /смт Драбів/ Золотоніського районного відділу поліції ГУНП старшим сержантом Жало В.В. при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, під час складання зазначеної оскаржуваної постанови ЕНА № 2298505 від 02.06.2024, допущено технічну описку у графі № 5, неправильно вказано транспортний засіб, яким керував позивач ОСОБА_1 , а саме вказано: автомобіль «ГАЗ 2705, р.н. НОМЕР_1 , АТ Укртелеком», оскільки реєстраційний номер НОМЕР_1 мав не тільки транспортний засіб позивача, а й інші транспортні засоби, що вбачається з реєстраційної картки транспортного засобу, що додана відповідачем до відзиву на адміністративний позов. Тож логістичний пристрій (планшет) поліцейського автоматично та помилково, прив`язав реєстраційний номер НОМЕР_1 не до транспортного засобу позивача, а до іншого транспортного засобу (Автомобіль ГАЗ-2705, який належить АТ «Укртелеком»).

Позивачем до позову надано і досліджено судом тимчасовий реєстраційний талон ДАП № 563328, відповідно до якого мопед ALFA, модель М50, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2008, чорного кольору, з об`ємом двигуна 49 куб. см., дата реєстрації 07.09.2010, належить ОСОБА_1 (строк дії безстроковий).

Отже, у судовому засіданні достеменно встановлено, що ОСОБА_1 02.06.2024 керував мопедом ALFA, модель М50, реєстраційний номер НОМЕР_1 ., а не автомобілем ГАЗ 2705, р.н. НОМЕР_1 , що не заперечується сторонами.

Слід зазначити, що у постанові Верховного Суду від 19.07.2019 у справі 276/1186/16-а суд звернув увагу, що допущена інспектором у постанові описка (невідповідність), не свідчать про відсутність події такого адміністративного правопорушення, та не може бути самостійною підставою для звільнення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Тож при перевірці документів поліцейським, було встановлено, що позивач не мав посвідчення водія відповідної категорії, тобто не мав права керування таким транспортним засобом. Відповідач роз`яснив позивачу, що такі дії є порушенням ПДР, а саме п. 2.1 а), за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст.126 КУпАП.

Відповідно до посвідчення водія НОМЕР_2 , яке видане ОСОБА_1 05.06.2024, вбачається, що він має право керування транспортним засобом лише категорії А1. Даний факт не заперечувався позивачем під час розгляду справи.

Крім того, під час розгляду справи встановлено, що позивач після придбання указаного вище мопеду ALFA, р.н. НОМЕР_1 самостійно змінив двигун об`ємом 49 куб. см. на двигун об`ємом близько 120 кубів. До того ж, указаний двигун був встановлений на мопеді і на час розгляду справи працівником поліції та винесення ним постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Із запису DVD диску, що містить відеозапис з бодікамери працівника поліції, доданого відповідачем до матеріалів справи та дослідженому у судовому засіданні 14.11.2024, вбачається, що, зупинивши зазначений транспортний засіб, поліцейський згідно із ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» представився (назвав своє прізвище, посаду, спеціальне звання), згідно з п. 2 ч. 1 ст. 32 цього Закону та п. 2.4 ПДР оголосив законні вимоги щодо пред`явлення посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб.

Так, після встановлення особи, представник поліції відповідно здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення та виніс постанову серії ЕНА № 2298505 за ч. 2 ст. 126 КУпАП відносно позивача ОСОБА_1 , визнавши його винним та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. Під час розгляду справи ОСОБА_1 жодних клопотань не заявляв; не заперечував факт керування мопедом зі збільшеним об`ємом двигуна; всі події фіксувалися на відеозапис бодікамери працівника поліції, яка є додатком до постанови та про що було повідомлено позивачу і зазначено у постанові від 02.06.2024. Постанова була вручена ОСОБА_1 на місці під підпис, що визнається позивачем.

Також, позивачу було роз`яснено зміст ст.ст. 307, 308 КУпАП щодо порядку виконання постанови про накладення штрафу та ст. 289 КУпАП щодо порядку оскарження постанови.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Статтями 72-79 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази - не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень» належить перевірити, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про Національну поліцію» у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Як передбачено п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з п. 8 ч, 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Положеннями ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, зокрема, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Згідно з п. 1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до 2.1. ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з п. 2.13 ПДР, мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт, належать до категорії А1.

За приписами п. 2.4.а) ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. ПДР.

Аналогічні положення містить ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» - водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат «Зелена картка»), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.

Виходячи з наведених вище правових норм, право органів Національної поліції перевіряти наявність, зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів, кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Частиною 2 статті 126 Кодексу про адміністративні правопорушення визначено, що керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, об`єктом правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об`єктивна сторона правопорушення - це формальний склад керування транспортними засобами особами, які не мають права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом. Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених цією статтею, є вина у формі прямого умислу. Суб`єктами правопорушень, є особи, які здійснюють керування транспортними засобами.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про дорожній рух», громадянин, який бажає отримати право на керування транспортним засобом, зобов`язаний пройти підготовку в обсязі, передбаченою програмою підготовки водіїв транспортних засобів відповідної категорії чи типу. Особа, яка бажає отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії чи типу, зобов`язана пройти медичний огляд, підготовку або перепідготовку відповідно до типової навчальної програми, успішно скласти теоретичний і практичний іспити. Порядок підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів визначається Кабінетом Міністрів України.

Право на керування транспортним засобом підтверджується відповідним посвідченням.

Відповідно ст. 3 Положення «Про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» від 08.05.1993 № 340 (в редакції постанови КМУ від 20 травня 2009 р. № 511) транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії: А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт; А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб, сантиметрів і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше.

Порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами врегульовано Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою КМУ № 340 від 08.05.1993.

Відповідно до п. 3 Положення в редакції від 28.05.2004, керування мотоциклами, моторолерами та іншими мототранспорнтими засобами здійснюється за наявності посвідчення подія категорії А.

З огляду на викладене, відповідно до посвідчення водія серії НОМЕР_2 позивач не мав права керувати мопедом з об`ємом двигуна більше 50 куб см, який фактично прирівняний до мотоцикла чи іншого двоколісного транспортного засобу,які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб, сантиметрів і більше та керування яким дозволяється за наявності посвідчення водія категорії А, яка у позивача відсутня.

Будь-яких нормативно-правових актів, які б дозволяли водіям керувати транспортними засобами без відповідної категорії, при цьому, маючи великий водійський стаж та відкриті інші категорії немає.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 23 Закону № 580-VIII, у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Статтею 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ч.2 ст. 126 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення, в т.ч. передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Відповідно до положень п. 2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене, зокрема, ч. 2 ст.126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

До того ж, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Отже,відповідно до вимог ст. 276 КУпАП та Інструкції, розглянуто справу про адміністративні правопорушення на місці його вчинення та, враховуючи характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 283 КУпАП, винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, якою, як зазначено вище, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 26 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.

При цьому, належна фіксація вчинення адміністративного правопорушення підтверджує правомірність накладення адміністративного стягнення та вважається належним доказом по справі, а саме відеозапис та пояснення правопорушника, який фактично визнав, що керує мопедом зі значно більшим об`ємом двигуна, аніж дозволено категорією А1, що зазначена у його посвідченні водія, на підставі яких інспектором зроблено висновок про вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення.

Так, з наявних матеріалів справи, постанови про адміністративне правопорушення, матеріалів відеозапису з бодікамери поліцейського та пояснень позивача вбачається, що 02.06.2024 позивач керував транспортним засобом, а саме мопедом ALFA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , робочий об`єм двигуна якого більше 50 куб. см., керування яким дозволяється за наявності посвідчення водія з категорією «А», не маючи права категорії «А», та, відповідно, не маючи права керування таким транспортним засобом. Факт того, що позивач керував зазначеним транспортним засобом підтверджено матеріалами відеозапису та не заперечується самим позивачем, як при розгляді справи про адміністративне правопорушення так і під час судового розгляду. Крім того, позивач сам повідомив поліцейському та суду, що вказаний транспортний засіб має робочий об`єм двигуна більше 50 куб. сантиметрів, та що йому відомо, що він порушує ПДР України, керуючи вищевказаним транспортним засобом не маючи права відповідної категорії «А».

Указані вище норми права вказують на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення правопорушення. При цьому, не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП.

Згідно із нормами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За результатами розгляду справи суд вважає, що постанова поліцейського відділу поліцейської діяльності №1 /смт Драбів/ Золотоніського районного відділу поліції ГУНП старшого сержанта Жало В.В. серія ЕНА № 2298505 від 02.06.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП не підлягає до скасування, оскільки винесена законно та з дотриманням вимог чинного законодавства. Сама незгода позивача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

Слід зазначити, що працівник поліції діяв відповідно до вимог чинного законодавства, сумлінно виконував свої службові обов`язки, що підтверджується дослідженими письмовими доказами, в тому числі і переглянутим відеозаписом, при умові, що позивач не вказує на жодні обставини протилежного та за відсутності доказів на спростування доводів відзиву відповідача. Провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення (порушення п. 2.1.а) ПДР України) доведена належними, допустимими та переконливими доказами, вірно обрано вид стягнення та розмір стягнення, яке накладене на Позивача ОСОБА_1 , відповідає санкції, передбаченої ч.2 ст. 126 КУпАП.

Отже, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі, оскільки доводи позивача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи і спростовуються дослідженими доказами, наданими відповідачем та дослідженими під час розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 126 КУпАП, ст.ст. 2, 19, 132, 134, 241-251 КАС України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Н. М. Кондрацька