Справа № 200/5732/24
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року справа №200/5732/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційні скарги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 8 жовтня 2024 року у справі № 200/5732/24 (головуючий І інстанції Троянова О.В.) за позовом Міронової Галини Михайлівни в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Міронова Галина Михайлівна в інтересах ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач 2), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 30.07.2024 року за № 97;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийняти рішення про здійснення ОСОБА_2 перерахунок з 01.01.2024 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою ТУ ДСА в Донецькій області від 18.07.2024 року № 04-1185-24 в розмірі 72 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_2 виплату перерахованого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.01.2024 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 8 жовтня 2024 року позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 30.07.2024 року за №97 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_2 з 01.01.2024 року на підставі довідки ТУ ДСА в Донецькій області від 18.07.2024 року № 04-1185/24;

- зобов`язано ГУПФУ у Вінницькій області здійснити ОСОБА_2 з 01.01.2024 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки ТУ ДСА в Донецькій області від 18.07.2024 року № 04-1185/24;

- в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Представник позивача не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального, процесуального права, просив скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо зобов`язання здійснити перерахунок в розмірі 72 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді; а також в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити виплату перерахованого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.01.2024 року з урахуванням фактично виплачених сум; прийняти в цій частині нове рішення про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок в розмірі 72 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді; в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити виплату перерахованого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.01.2024 року з урахуванням фактично виплачених сум.

Апелянт зазначив, що в оскарженому судовому рішенні, відмовляючи у визначенні розміру 72 %, суд зазначив, що відповідачем 1 взагалі не було здійснено перерахунку та виплати позивачці щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки ТУ ДСА в Донецькій області від 18.07.2024 року № 04-1185/24, будь-якого рішення щодо неврахування певних складових грошового забезпечення відповідачі не приймали.

Апелянт зазначив, що відмова стосувалася тільки відсутності, на погляд відповідача 1, права судді у відставці на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання як такого.

При цьому суд помилково посилається на постанови Верховного Суду від 20.02.2024 у справі №520/9440/20 та від 23.02.2024 у справі №520/10429/20, оскільки ці постанови Верховного Суду були прийняті за інших обставин і іншого правового регулювання, бо події відбувалися до змін в пенсійному законодавстві в 2021-2023 роках.

З 1 квітня 2021 року органи Пенсійного Фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованою в Мін`юсті 16.03.2021 за № 339/35961.

Саме цією постановою було внесено зміни до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, судді Конституційного Суду України територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 січня 2008 року № 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 09 лютого 2023 року № 7-2 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 200/14892) (далі Порядок № 3-1).

Суд першої інстанції проігнорував зміни до Порядку № 3-1.

В розділі 1У Порядку № 3-1 міститься п. 6 з наступним змістом: перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, на підставі довідки про суддівську винагороду/довідки про винагороду судді Конституційного Суду України, надісланої відповідним органом (без звернення судді у відставці, судді Конституційного Суду України), або за зверненням судді у відставці, судді Конституційного Суду України.

Тобто, відповідач 1 - ГУ ПФУ у Вінницькій області при виконанні зобов`язання щодо прийняття рішення про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не буде мати доступу до пенсійної справи позивача, бо вона знаходиться в ГУ ПФУ Донецької області, і частина показників, які мають вирішальне значення для перерахунку, залишиться поза увагою відповідача 1. Саме тому і не вирішувалось цим відповідачем питання щодо розміру нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці при прийнятті рішення про відмову в перерахунку від 30.07.2024 року за № 97.

Хоча суд першої інстанції в своєму рішенні і вказав, що 72 % вже були встановлені раніше рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року у справі № 200/1120/21-а, але це не є гарантією дій відповідача 1 при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки було прийнято за інших обставин і воно знаходиться в пенсійній справі позивача, яке зберігається в ГУ ПФУ Донецької області.

Відмовляючи в частині позовних вимог щодо відповідача 2, суд зазначив: «Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача 2 здійснити виплату перерахованого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.01.2024 року з урахуванням фактично виплачених сум, суд звертає увагу, що виплата перерахованого довічного грошового утримання судді у відставці є наслідком проведення відповідного перерахунку, який тільки має відбутись на виконання цього рішення суду. Отже, на стадії ухвалення рішення щодо спірних правовідносин у цій справі у суду відсутні підстави вважати, що права позивача у цій частині будуть порушенні у майбутньому».

На думку апелянта, висновок суду не грунтується на законодавстві з таких підстав.

Позовна вимога до відповідача - ГУ ПФУ в Донецькій області є похідною, а саме: у відповідності до п. 23 ч. 1 ст. 4 КАС України похідна позовна вимога - це вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

В адміністративному судочинстві похідна позовна вимога - це спеціальна процесуальна категорія, яка використовується для урегулювання порядку вирішення спорів та спрямована на вирішення двох основних процедурних питань (розмежування спорів за критерієм предметної юрисдикції; об`єднання та роз`єднання позовних вимог) шляхом виокремлення цієї категорії від поняття «основна позовна вимога». Правильне розмежування вимог, які містяться у позовній заяві, на основні та похідні, дозволяє позивачу однозначно визначати суд, який відповідатиме такому критерію як «суд, встановлений законом» і уповноважений розглядати відповідні вимоги, а також правильно об`єднати вимоги, які можуть міститися в одній позовній заяві та, відповідно, бути вирішені одним судом в одному процесі.

Апелянт вважає, що здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачу повинен той пенсійний орган, чиє рішення, як неправомірне, було скасовано. А виплату повинен здійснити орган за місцем реєстрації або фактичного проживання пенсіонера у відповідності до пункту 4.10. Порядку № 3-1, яким передбачено: Після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії. (Абзац перший пункту 4.10 розділу ІV із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду № 23-1 від 24.11.2022)

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області і зареєстрована на території, на яку розповсюджується компетенція цього відповідача. Окрім того, до електронної пенсійної справи після рішення суду повинно надійти рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області для здійснення виплат.

Відповідач 1 не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального, процесуального права, неповне з`ясування обставин, просив скасувати рішення суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову.

Апелянт зазначив, що Конституційний Суд України під час офіційного тлумачення ст. 95 Конституції України у рішенні від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 зробив висновок, що суди під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України.

Оскільки після 18.02.2020 року (дата прийняття Конституційним Судом України рішення № 2-р/2020) розмір складових суддівської винагороди не змінювався, правові підстави для проведення спірного перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відсутні.

Статтею 7 Закону N?3460-IX передбачено, що у 2024 році прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу суддів, становить 2102 грн, тобто залишено без змін. Отже, зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з 01.01.2024 не відбулося.

В довідці Територіального управління ДСА в Донецькій області від 18.07.2024 року за № 04-1185-24 суддівська винагорода для визначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2024 року була обчислена із прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028,00 грн.

Таке обчислення суддівської винагороди для визначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці було проведено на виконання рішення рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 травня 2024 року у справі № 200/1677/24.

При цьому, зазначене судове рішення не зобов`язувало територіальні органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу відповідача 1, в якій просив відмовити у її задоволенні.

Відповідачем 1 подано відзив на апеляційну скаргу представника позивача, в якій просив відмовити у її задоволенні.

Представником позивача подано відповідь на відзив відповідача на апеляційну скаргу представника позивача, в якій просив задовольнити апеляційну скаргу позивача.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, який листом повідомив, що зазначена справа зареєстрована через «ЄСІТС», тому в паперовому вигляді відсутня, електронну картку справи можна отримати, витребував справу з ЦБД КП «Діловодство спеціалізованого суду».

За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).

Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).

За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційних скарг, відзиви представників позивача, відповідача 1 на апеляційні скарги, відповіді представника позивача на відзив відповідача на апеляційну скаргу представника позивача, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення, виходячи з наступного.

Позивач є суддею у відставці (посвідчення № НОМЕР_1 ) та перебуває на обліку відповідача 2, як отримувач довічного грошового утримання судді у відставці.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 травня 2024 року у справі №200/1677/24 адміністративний позов ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області щодо невидачі ОСОБА_2 довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду, визначеного із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 3028,00 грн, встановленого на 01 січня 2024 року абзацом 4 статті 7 Закону України від 09.11.2023 № 3460-IX «Про Державний бюджет України на 2024 рік».

Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області надати ОСОБА_2 за формою, передбаченою додатком 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою ПФУ України від 25.01.2008 р. № 3-1, довідку про суддівську винагороду за станом на 01 січня 2024 року для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду, визначеного на підставі частини 2 статті 130 Конституції України, частини 3 статті 135 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 3028,00 грн, встановленого на 01 січня 2024 року абзацом 4 статті 7 Закону України від 09.11.2023 №3460-IX «Про Державний бюджет України на 2024 рік»; доплати за вислугу років 70%; доплати за перебування на адміністративній посаді в суді 10%. В решті позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги у справі №200/1677/24, дійшов висновку, що позивачка, відповідно до статті 135 Закону №1402-VIII, має право на отримання довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з базового посадового окладу судді місцевого суду, визначеного із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого на 01.01.2024 становить 3028,00 грн, а відповідні Закони України «Про Державний бюджет України» не повинні містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні (виняткові) норми.

На виконання цього рішення суду Територіальним управлінням Державної судової адміністрації видано довідку №04-1185/24 від 18.07.2024, відповідно до якої станом на 01 січня 2024 року суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача, складає 163512 грн., у тому числі: посадовий оклад: 90840,00 грн (3028,00 х 30), доплата за вислугу років 70 %: 63588,00 грн, доплата за перебування на адміністративній посаді в суді 10%: 9084,00 грн.

На звернення позивачки з питань перерахунку пенсії на підставі довідки №04-1185/24 від 18.07.2024 року рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №97 від 30.07.2024 року відмовлено в перерахунку пенсії, оскільки статтею 7 Закону України від 09.11.2023 року №3460-ІХ «Про Державний бюджет на 2024 рік» передбачено, що у 2024 році прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2102 грн, тобто на рівні 2020 року. Таким чином на даний час підстави для перерахунку у зв`язку зі зміною розміру складових суддівської винагороди відсутні.

За ст. 4 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII) судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно ч. 1 ст. 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

За п. 1 ч. 3 ст. 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року.

З 30.09.2016 року набрали чинності зміни, внесені до Конституції України, згідно із Законом України від 02.06.2016 року №1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» (далі - Закон № 1401-VIII).

Законом №1401-VIII статтю 130 Конституції України викладено в новій редакції, якою закріплено спосіб визначення розміру суддівської винагороди, зокрема, що розмір винагороди встановлюється законом про судоустрій.

З нормами ст.130 Конституції України кореспондують норми ч. 1 ст. 135 Закону № 1402-VIII, які дають чітке розуміння, що єдиним нормативно-правовим актом, яким повинен і може визначатися розмір суддівської винагороди, є закон про судоустрій, тобто Закон № 1402-VIII.

Отже, згідно п. 1 ч. 3, п. 1 ч. 4, ч. 5 ст. 135 Закону № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,1, якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб.

Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Крім того, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-XIV (далі - Закон №966-XIV) прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

За ст. 4 Закону №966-XIV прожитковий мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів України після проведення науково-громадської експертизи сформованих набору продуктів харчування, набору непродовольчих товарів і набору послуг.

Прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Отже, перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум є вичерпним, судді до окремої соціальної демографічної групи населення не віднесені.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 9 листопада 2023 року № 3460-IX установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема: працездатних осіб - 3028 гривень; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні.

Крім того, зміни до Закону №1402-VIII щодо розміру суддівської винагороди у спірний період, а також до Закону №966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися, тож підстави для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який установлено для працездатних осіб на 01 січня календарного року для цілей визначення суддівської винагороди, відсутні.

Водночас, Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15 грудня 2020 року № 1082-IX, Закон України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02 грудня 2021 року № 1928-IX, Закон України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03 листопада 2022 року № 2710-IX та Закон України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09 листопада 2023 року № 3460-IX, фактично змінили складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушило гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною другою статті 130 Конституції України і частиною третьою статті 135 Закону № 1402-VIII.

Однак, ці Закони не можуть містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, зокрема тієї сфери суспільних відносин, які врегульовані спеціальними законами. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України переваги у юридичній силі відносно інших законів, що узгоджується з правовою позицією в постанові Верховного Суду від 10.11.2021 року у справі №400/2031/21, за якою Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні (виняткові) норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів. Тобто у національному законодавчому полі існує колізія положень двох нормативно-правових актів рівня закону, подолати яку можливо застосувавши загальний принцип права «спеціальний закон скасовує дію загального закону» (Lex specialis derogate generali). Такий підхід використовується у випадку конкуренції норм: коли на врегулювання суспільних відносин претендують загальні та спеціальні норми права. Отже, за таким правовим підходом, при конкуренції норм необхідно застосовувати правило пріоритетності норм спеціального закону (lex specialis), тобто Закону №1402-VIII, а положення Закону № 966-XIV вважати загальними нормами (lex generalis).

Конституційний Суд України в рішеннях від 09.07.2007 № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22.05.2008 № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) зауважив, що однією з конституційних гарантій незалежності суддів є особливий порядок фінансування судів; встановлена система гарантій незалежності суддів не є їхнім особистим привілеєм; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; суддівська винагорода є гарантією незалежності судді та невід`ємною складовою його статусу; зменшення органом законодавчої влади розміру посадового окладу судді призводить до зменшення розміру суддівської винагороди, що, у свою чергу, є посяганням на гарантію незалежності судді у виді матеріального забезпечення та передумовою впливу як на суддю, так і на судову владу в цілому (перше речення абзацу третього пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, перше речення абзацу шостого підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013, друге речення абзацу шостого підпункту 3.2., абзаци двадцять сьомий, тридцять третій, тридцять четвертий підпункту 3.3 пункту З мотивувальної частини Рішення від 4 грудня 2018 року № 11-р/2018).

Згідно п. 62 Висновку Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності суддів від 1 січня 2001 року № 1 (2001) у цілому важливо (особливо стосовно нових демократичних країн) передбачити спеціальні юридичні приписи щодо убезпечення суддів від зменшення винагороди суддів, а також щодо гарантування збільшення оплати праці суддів відповідно до зростання вартості життя.

Суд, з врахуванням усталеної правової позиції в постановах Верховного Суду від 30.11.2021 року у справі №360/503/21, від 02.06.2023 року у справі №400/4904/21, від 13.07.2023 року у справі № 280/1233/22, від 24.07.2023 року у справі № 280/9563/21, від 25.07.2023 року у справі № 120/2006/22-а та від 26.07.2023 року у справі № 240/2978/22 стосовно означеної категорії справ, зауважує, що Законом №1402-VIII визначено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, оскільки указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом № 1402-VIII.

Таким чином, виплата суддівської винагороди регулюється статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону №1402-VIII, тому норми інших законодавчих актів до цих правовідносин в частині виплати суддівської винагороди застосовані бути не можуть.

Отже, заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 року (3028,00 грн) на іншу розрахункову величину (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді 2102,00 грн), яка Законом № 1402-VIII не передбачена, при виплаті позивачу суддівської винагороди з січня 2024 року по 31 березня 2024 року, на підставі абзацу 5 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09 листопада 2023 року № 3460-IX, є неправомірною.

Згідно ч. 5 ст. 13 Закону №1402-VIII висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо визначення прожиткового мінімуму, який слід застосовувати для обчислення посадового окладу судді, викладені в постановах Верховного Суду від 30.11.2021 року у справі №360/503/21, від 02.06.2023 року у справі №400/4904/21, від 13.07.2023 року у справі №280/1233/22, від 24.07.2023 року у справі №280/9563/21, від 25.07.2023 року у справі №120/2006/22-а, від 26.07.2023 року у справі № 240/2978/22, які є обов`язковими до застосування відповідачами.

Згідно ст. 142 Закону №1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Отже, станом на 01.01.2024 року відбулось збільшення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 року (3028,00 грн), що має наслідком збільшення посадового окладу працюючого судді та інших складових суддівської винагороди, які встановлюються від посадового окладу, тому позивач набув право на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки ТУ ДСА в Донецькій області від 18.07.2024 року № 04-1185/24.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 30.07.2024 року за №97 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_2 з 01.01.2024 року на підставі довідки ТУ ДСА в Донецькій області від 18.07.2024 року № 04-1185/24;

- зобов`язання ГУПФУ у Вінницькій області здійснити ОСОБА_2 з 01.01.2024 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки ТУ ДСА в Донецькій області від 18.07.2024 року № 04-1185/24

Також, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у задоволені позовних вимог про зобов`язання відповідача 1 здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 72 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з таких підстав.

За усталеною практикою Верховного Суду у подібних правовідносинах, встановивши відсутність на час звернення позивача до суду спору щодо відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання, суд не вдається до надання правової оцінки питанню, який відсотковий розмір має застосовуватись пенсійним органом при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.

Верховний Суд неодноразово, зокрема, у постановах від 23.02.2024 року по справі №520/10429/2020, від 20.02.2024 року по справі №520/9440/2020 висловлював правову позицію про те, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про здійснення перерахунку, виходячи з певного відсоткового розміру від суддівської винагороди працюючого судді, з огляду на те, що це не було предметом та мотивом відмови, отже, не є предметом судової ревізії, оскільки виходить за межі предмету доказування в адміністративній справі, та належним способом захисту прав позивача у такому випадку є саме зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі поданої ним довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Згідно ч.ч. 1, 2 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За п. 4 ч. 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

За матеріалами справи відповідачем 1 не було здійснено перерахунку та виплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки ТУ ДСА в Донецькій області від 18.07.2024 року № 04-1185/24.

Крім того, будь-якого рішення щодо неврахування певних складових грошового забезпечення відповідачами не приймалося.

З урахуванням вимог ст. 2 КАС України, судовому захисту підлягають тільки порушені права, тому права позивача в цій частині пенсійним органом не порушені, вимоги є передчасними та задоволенню не підлягають.

Крім того, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у задоволені позовних вимог про зобов`язання відповідача 2 здійснити виплату перерахованого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.01.2024 року з урахуванням фактично виплачених сум, з наступних підстав.

Згідно ч.ч. 1, 2 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За п. 4 ч. 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Суд враховує, що виплата перерахованого довічного грошового утримання судді у відставці є наслідком проведення відповідного перерахунку, який тільки має відбутись на виконання цього рішення суду.

Таким чином, на стадії ухвалення рішення щодо спірних правовідносин у цій справі у суду відсутні підстави вважати, що права позивача у цій частині будуть порушенні у майбутньому.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Міронової Галини Михайлівни в інтересах ОСОБА_2 , Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 8 жовтня 2024 року у справі № 200/5732/24 за позовом Міронової Галини Михайлівни в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 15 січня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв