Справа № 380/24388/24
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2025-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань залишення позовної заяви без розгляду

13 січня 2025 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника відповідача 2 про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області про зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області із вимогами:

- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області щодо нарахування та виплати суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року включно із застосуванням обмеження розміру суддівської винагороди, передбаченого статтею 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»;

- стягнути за рахунок бюджетної програми КПКВ 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», розпорядником якої є Державна судова адміністрація України суму недоплаченої за період з 18 квітня 2020 року до 27 серпня 2020 року, включно суддівської винагороди у розмірі 161609 (сто шістдесят одна тисяча шістсот дев`ять) гривень 11 копійок з утриманням при виплаті з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів.

Ухвалою судді від 09.12.2024 в справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами.

20.12.2024 від представника відповідача 1 до суду надійшов відзив на позовну заяву.

Окрім відзиву на позовну заяву, 23.12.2024 від представника відповідача 2 до суду надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем тримісячного строку звернення до суду, встановленого статтею 233 Кодексу законів про працю України. Так, представник відповідача обґрунтовуючи подану заяву зазначив, що оскільки предмет позову стосується неправомірного розрахунку суддівської винагороди за період з 18.04.2020 по 27.08.2020, виходячи з розміру отриманої суддівської винагороди, що визначався Законом України «Про Державний бюджет України» на 2020 рік, територіальне управління вважає, про застосування розміру розрахунку суддівської винагороди за відповідний період, позивач повинен був дізнатись при отриманні заробітної плати суддівської винагороди) у квітні 2020 року.

Представник відповідача зазначила, що суддівська винагорода є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, посилання Позивача на лист територіального управління від 03.12.2024 року № 02-2259/21 не змінює момент, з якого особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду. Аналогічне правозастосування було підтримане Верховним Судом у межах справи № 240/12017/19.

За таких обставин, на думку представника відповідача, строк звернення до суду в частині вимог щодо перерахунку суддівської винагороди за період з 18.04.2020 по 27.08.2020, враховуючи продовження строків на період карантину, сплинув 01.07.2023. Крім цього, станом на дату подання позову загальна позовна давність теж минула.

Дослідивши подане представником відповідача клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.

У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватися відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

Проте законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Згідно з ч.1 ст.122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною п`ятою статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з частиною першою статті 233 КЗпП України (у редакції, викладеній згідно із Законом № 2352-IX) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Відповідно до статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

Спір про виплату заробітної плати набуває ознак трудового спору і якщо зважити на те, що КАС України не містить норм, які передбачали б строк звернення до адміністративного суду із позовом про стягнення недоотриманої/заборгованої заробітної плати/винагороди, то застосуванню до спірних правовідносин підлягає стаття 233 КЗпП України, яка, на думку суду, містить спеціальні для окреслених правовідносин норми, які встановлюють строк звернення до суду за захистом порушеного в матеріальному аспекті права на оплату праці.

На дату цього звернення стаття 233 КЗпП України вже діє у редакції, викладеній згідно із Законом № 2352-ІХ.

Оскільки станом на час подання позовної заяви строк звернення до суду з таким позовом складав три місяці з дня одержання позивачем відповідного письмового повідомлення, колегія суддів вважає, що у такому випадку строк звернення до суду становить три місяці та починає свій відлік з дати отримання відповідного письмового повідомлення.

Суд встановив, що про порушення свого права на виплату суддівської винагороди за спірні періоди позивач дізнався з листа відповідача від 03.12.2024 року № 02-2259/21.

Доказів вручення позивачу письмового повідомлення про нараховані та виплачені при звільненні суми суддівської винагороди відповідачем не долучено.

Відтак, на переконання суду, відлік тримісячного строку на звернення до суду із заявленими позовними вимогами слід обраховувати з дати отримання позивачем вказаного вище інформаційного листа від 03.12.2024 року № 02-2259/21.

Згідно матеріалів справи із вказаним позовом позивач звернулась до суду 04.12.2024, тобто у межах тримісячного строку, передбаченого частиною другою статті 233 КЗпП України.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку щодо відсутності законодавчо передбачених підстав для задоволення клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позовної заяви з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду.

Керуючись статтями 122, 243 та 248 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду відмовити.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Ухвала суду набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 256 КАС України.

Суддя Желік О.М.