Справа № 213/141/25
Суддя: Алексєєв О. В.
Дата ухвалення: 2025-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/141/25
Номер провадження 2-а/213/11/25
У Х В А Л А

16 січня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Алексєєв О.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до інспектора 1 взводу 2 роти 1 бат.полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області про скасування постанови від 30 січня 2024 року про накладення адміністративого стягнення у справі про адміністративне правопрушення,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою.

Перевіривши позовну заяву з додатками, суддя встановив, що вона не відповідає вимогам ст. ст.160,161 КАС України та підлягає залишенню без руху з таких пістав.

Так, позивачем не зазначено:

- відомі номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету відповідача;

- не надано власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 161 КАС України у разі подання позовної заяви та доданих до неї документів в електронній формі через електронний кабінет до позовної заяви додаються докази надсилання її копії та копій доданих документів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу.

Позивачем до позовної заяви не додано докази надсилання її копії та копій доданих документів відповідачеві.

Згідно із ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви подається документ про сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, визначає Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ "Про судовий збір".

Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

У контексті вищенаведених законодавчих норм Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 28 листопада 2013 року № 12-рп/2013 зазначив, що «гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14 травня 1981 року № (81) 7: «У тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року справа "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя ("KREUZ v. POLAND" №28249/95).

Як видно із матеріалів позовної заяви належного документа, який свідчив би про сплату судового збору в розмірі, встановленому ст. 4 Закону України "Про судовий збір" позивачем не надано. Підстав, передбачених ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України для звільнення від оплати або відстрочення судових витрат, не має.

При зверненні до суду позивач долучає до позову копію посвідчення, згідно із яким він має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Однак, суд звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 11 вересня 2024 року №567/79/23 не встановила об`єктивних причин відступу від правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19, який обмежує застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» (Закон - № 3674-VI) виключно статтями 12 та 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», тобто нормами права, які передбачають надання пільги учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них. Зокрема, відповідно до цього висновку Верховного Суду, при зверненні до суду з позовними вимогами, які не стосуються надання пільг, учасники бойових дій не звільняються від сплати судового збору.

Водночас, оскільки у справі №9901/311/19 особа зверталась за захистом права, яке не випливало із статті 12 Закону №3551-XII, тобто позов не зачіпав обсяг соціальних гарантій чи будь-яким іншим чином не стосувався соціального і правового захисту ветеранів війни, то Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що ця особа не звільняється від сплати судового збору, попри її статус учасника бойових дій, на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI.

Вказані висновки є релевантними і до даної справи.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, у частині другій статті 22 якого передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 вказаного Закону. Серед них немає права на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору з вимогами, подібними до тих, з якими позивач звернувся у даній справі.

Суд зазначає, що оскарження дій відповідача щодо оскарження постанови про адміністративне правопорушення, не зачіпають порядку надання, обсягу соціальних гарантій чи будь-яким іншим чином не стосується соціального і правового захисту особи зі статусом учасника бойових дій, тому судовий збір за подання позивачем позовної заяви у цій справі має сплачуватись.

Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 18 березня 2020 року (справа №543/775/17) висловила позицію щодо необхідності сплати судового збору при подачі адміністративного позову з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності. Розмір судового збору складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що, відповідно, становить 605,60 грн.

Частиною 3 ст.4 ЗУ "Про судовий збір" визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, за подання до суду позовної заяви про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення підлягає сплаті судовий збір у розмірі 484 грн 48 коп.

За наявності зазначених недоліків відкрити провадження у справі неможливо, тому відповідно до ч.1 ст.169 ЦПК України позовна заява підлягає залишенню без руху.

Згідно із ч. 3, ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ч.1 ст. 169 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора 1 взводу 2 роти 1 бат.полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області про скасування постанови від 30 січня 2024 року про накладення адміністративого стягнення у справі про адміністративне правопрушення залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення зазначених недоліків, який у відповідності до ч.2 ст.169 КАС України не може перевищувати десяти днів з дня вручення йому цієї ухвали.

Недоліки усунути шляхом виконання вимог ст. ст. 160, 161 КАС України.

Реквізити судового збору можна отримати в Інгулецькому районному суді міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (вул. Груні Романової, 6а, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область) або на офіційному сайті суду https://ing.dp.court.gov.ua.

Роз`яснити, що якщо позивач не усунув недоліки у встановлений судом строк, заява повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Алексєєв