Справа № 580/12432/24
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2025-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року справа № 580/12432/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі Головне управління, відповідач), в якому просить:

- визнати незаконним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову в перерахуванні пенсії із врахуванням до страхового стажу позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який дає право на пенсію, період із 13 березня 1977 року до 21 жовтня 1977 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області винести (прийняти) рішення про перерахунок пенсії із врахуванням до страхового стажу, який дає право на пенсію позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , період із 13 березня 1977 року до 21 жовтня 1977 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірним рішенням відповідач відмовив у перерахунку пенсії з тих підстав, що період з 17 лютого 1977 року по 21 жовтня 1977 року повністю перетинається з періодом навчання в Дніпропетровській технічній школі із 15.09.1976 по 12.03.1977. Позивач вказує, що в спірному випадку має місце лише частковий збіг (перетинання) періодів роботи та навчання, в той же час період з 13.03.1977 до 21.10.1977 перетинання (накладення) стажу відсутнє, відповідно цей період має бути зарахований до страхового стажу позивача.

Ухвалою від 17.12.2024 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відзив на позов від відповідача до суду не надходив.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

13.11.2024 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою щодо перерахунку пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Рішенням від 21.11.2024 № 22 Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області відмовило у перерахунку пенсії у частині зарахування періоду роботи з 17.02.1977 по 21.10.1977, зазначивши, що період роботи по трудовій книзі НОМЕР_1 за період з 17.02.1977 по 21.10.1977 в Спеціалізованому будівельно-монтажному потязі по СЦБ №808, перетинається з періодом навчання згідно свідоцтва № НОМЕР_2 в Дніпропетровській технічній школі з 15.09.1976 по 12.03.1977. Роз`яснило, що для зарахування періоду роботи в Спеціалізованому будівельно-монтажному потязі по СЦБ № 808 потрібно надати уточнюючу довідку.

Рішення Головного управління про відмову в перерахуванні пенсії із врахуванням до страхового стажу період із 13 березня 1977 року до 21 жовтня 1977 року позивач вважає протиправним, а тому звернувся в суд з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно ч. ч. 2, 4 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 56 Закону України Про пенсійне забезпечення до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах незалежно від використання форм власності та господарювання, незалежно від характеру й тривалості роботи і перерв.

Згідно статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок №637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Суд встановив, що згідно свідоцтва № 11111 позивач з 15.09.1976 розпочав навчання в Дніпропетровській технічній школі та навчався по 12.03.1977. Згідно трудової книжки НОМЕР_1 позивач з 17.02.1977 зарахований учнем електромонтажника СЦБ у Спеціалізованому будівельно-монтажному потязі по СЦБ № 808. 14.03.1977 присвоєний 2 розряд електромонтажника СЦБ. 21.10.1977 позивач звільнений за п. 3 ст. 29 КЗпП.

Аналіз зазначених обставин вказує на те, що після закінчення навчання позивача - починаючи із 13.03.1977 до 21.10.1977 перетинання (накладення) стажу відсутнє. Суд врахував, що робота позивача у вказаний період засвідчена належними записами у трудовій книжці позивача із посиланнями на підстави внесення записів та засвідчений підписом посадової особи роботодавця та його печаткою, у зв`язку із чим обґрунтованих сумнівів у їх достовірності не викликають.

З урахуванням встановлених обставин та за вказаного правового регулювання, суд доходить висновку, що період роботи з 13.03.1977 до 21.10.1977 має бути зарахований до страхового стажу позивача, оскільки підтверджуються належними доказами.

Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 21.11.2024 № 22 про відмову у перерахунку пенсії з урахуванням спірного періоду страхового стажу суд вважає протиправним та таким, що належить скасувати.

Під час обрання способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Суд врахував, що згідно до п. 4.2 Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до п. 4.10 Порядку 22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, для здійснення виплати пенсії.

Таким чином, у спірних правовідносинах, прийняття рішення про перерахунок пенсії має здійснюватись структурним підрозділом органу пенсійного фонду, на який за принципом екстериторіальності розподілено заяву пенсіонера.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у цьому випадку належить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (як орган, який прийняв протиправне рішення) здійснити перерахунок пенсії позивача, зарахувавши до його страхового стажу період роботи з 13.03.1977 до 21.10.1977.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України Про судовий збір та не надав доказів понесення інших судових витрат, то підстави для їх розподілу відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 21.11.2024 № 22 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок з 13.11.2024 ОСОБА_1 пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зарахувавши до його страхового стажу період роботи з 13.03.1977 до 21.10.1977.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 );

2) відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, м. Ужгород, площа Народна, 4, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 16.01.2025.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК