Справа № 138/3507/24
Суддя: Київська Т. Б.
Дата ухвалення: 2025-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 138/3507/24
Провадження №:2-а/138/6/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2025 м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в особі головуючого судді Київської Т.Б., розглянувши в письмовому провадженні без виклику сторін матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що 26.12.2024 відносно нього начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 було винесено постанову, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. Зі змісту постанови слідує, що підставою для винесення постанови стало те, що 02.03.2024 позивач отримав повістку про необхідність явки 03.03.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак у визначену дату та час не з`явився, про причини неявки не повідомив. 12.10.2024 позивач був розшуканий посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 та працівником поліції Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області. З даною постановою ОСОБА_1 не погоджується, оскільки вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що порушує його права і не відповідає фактичним обставинам справи з таких підстав. ОСОБА_1 працює на посаді менеджера з питань регіонального розвитку ТОВ «ВЕЧЕР ТЕЛЕКОМ». 19.11.2024 на блокпосту при в`їзді в м.Могилів Подільський позивача було зупинено з метою перевірки легальності в`їзду в АДРЕСА_1 . Працівником поліції йому було повідомлено, що він перебуває в розшуку і його було доставлено в ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_1 просив працівника поліції надати докази перебування його в розшуку, однак йому було відмовлено. На підтвердження своєї невинуватості та відсутності інформації, щодо перебування його в розшуку, ОСОБА_1 під час складання протоку працівником ІНФОРМАЦІЯ_2 надав витяг з інформаційно аналітичної системи в який зазначено, що він станом на 19.11.2024 в розшуку не перебуває. Також ним був наданий витяг з системи «РЕЗЕРВ+» в якому також зазначено, що ОСОБА_1 станом на 05.11.2024 в розшуку не перебуває. Позивач підчас складання протоколу повідомляв, що він 02.03.2024 не отримував повісток, щодо явки його до ІНФОРМАЦІЯ_3 , та повідомляв що він фізично не міг перебувати в м.Одеса, оскільки як 02.03.2024 так і 03.03.2024 перебував на робочому місці, а саме в АДРЕСА_1 . Також йому не вручалися повістки працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 03.03.2024. На прохання надати докази вручення повістки, працівником ІНФОРМАЦІЯ_2 було відмовлено. Вважає дії відповідача протизаконними та такими, що не відповідаю нормам права, а постанову незаконною та винесеною без з`ясування всіх обставин справи. Крім того, позивачу надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком до 30.08.2025 тип відстрочки бронювання, що ще раз спростовує обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, адже так як ОСОБА_1 є заброньованою особою, та у відповідності до ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не може бути мобілізований, та відповідно дані обставини безпосередньо підтверджують той факт, що ОСОБА_1 аж ніяк не порушував мобілізаційне законодавство.

Враховуючи викладене вище обставини, позивач просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №755 від 26.11.2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210- 1 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11.12.2024 залишено без руху та надано позивачу строку для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 02.01.2025 було відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, витребувано у відповідача матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

13.01.2025 до суду надійшли витребувані матеріали.

Представник позивач належним чином повідомлена про розгляд даної адміністративної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавала.

Відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Вказаною ухвалою суду відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов, однак таким правом не скористався. Будь-яких заяв, клопотань та заперечень по суті спору суду не подав.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Так, 19.11.2024 відносно позивача було складено протокол №274 про адміністративне правопорушення, зі змісту якого слідує, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 був викликаний до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09 год. 00 хв. 03.03.2024 для визначення призначення на особливий період. Громадянин ОСОБА_1 повістку отримав 02.03.2024 особисто та у визначений у повістці строк не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Про причини неявки не повідомив. Повідомлення про розшук ОСОБА_1 було направлено до органів НПУ. 19.11.2024 даний військовозобов`язаний був розшуканий посадовою особою ТЦК та СП та працівником поліції Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, з метою складання протоколу про адміністративне правопорушення. Військовозобов`язаним ОСОБА_1 були порушені під час дії особливого періоду вимоги ч.10 ст.1 Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст.17 Закону України «Про оборону України» чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. Також у вказаному протоколі зазначено, що позивач відмовився від надання пояснень та підписання протоколу.

На підставі вказаного вище протоколу позивача постановою №755 по справі про адміністративне правопорушення від 26.11.2024 було притягнуто до відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 17000,00 грн. Крім того, зі змісту постанови слідує, зокрема, що ОСОБА_1 на розгляд справи не прибув, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.

Як стверджує позивач, в постанові не доведено правомірність оскаржуваного рішення та наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, зокрема, зважаючи на те, що будь-яких повісток про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 він не отримував та такі докази відсутні і у самій адміністративній справі.

Також зазначив, що у період з 02.03.2024 по 03.03.2024 включно він перебував на роботі у «Вечір Телеком», у відпустці чи службовому відрядженні не перебував, на підтвердження чого надав копію довідки ТОВ «Вечір Телеком» №26/11-01 від 26.11.2024. Зважаючи на вказану обставину, стверджує, що не міг отримати повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 02.03.2024.

Крім того, позивача зазначає, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення йому повідомили про те, що він перебуває у розшуку, проте доказів на підтвердження цього йому надано не було.

При цьому, позивачем самостійно здійснено перевірку вказаних обставин та відповідно до Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» серії ФОВА №002611689 станом на 19.11.2024 позивач у розшуку не перебуває, а також згідно витягу з «Резерв +» станом на 05.11.2024 відсутні відомості про перебування його у розшуку. Крім того, з вказаного витягу слідує, що позивач уточнив свої військово-облікові дані 09.07.2024, тобто вчасно, а також у нього наявна відстрочка до 30.08.2025 у зв`язку з бронюванням.

Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 251 КУпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 268 КУпАП визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 293 КУпАП і роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.1988 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» - орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як слідує з рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої встатті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Разом з тим, виходячи із закріпленого в частині 4 статті 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Статтями 72-79 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази - не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладені вище обставини, а також зважаючи на те, що в наданих до суду матеріалах адміністративної справи відсутні докази, як вручення повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 , як і докази перебування позивача у розшуку, а також те, що позивач не був присутній при розгляді адміністративної справи, внаслідок чого відповідачем не оцінювались його пояснення та заперечення, суд вважає, що з метою забезпечення права позивача на доведення тих обставин на які він посилається, а також для належного з`ясування усіх обставин справи оскаржувану постанову про адміністративне правопорушення №755 від 26.11.2024 слід скасувати та надіслати справу на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У силу п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Крім того, зважаючи на те, що суд вирішив скасувати оскаржувану постанову та надіслати її на новий розгляд, заперечення позивача щодо підстав у зв`язку з якими його було притягнуто до адміністративної відповідальності повинні бути оцінені в ході нового розгляду.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

На підставі ст. 38, 210-1, 245, 251, 252, 258, 268, 280, 283 КУпАП, ст. 2,4, 9, 72, 73, 77, 78, 79, 90, 139, 246, 255, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову №755 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 26.11.2024 та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн. винесену тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , а справу надіслати на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , Код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Суддя: Т.Б.Київська