Справа № 460/4416/24
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/4416/24 пров. № А/857/15426/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Матковської З.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 травня 2024 року (головуючий суддя: Недашківська К.М., місце ухвалення - м. Рівне) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 25.04.2024 звернулася з позовом до суду, в якому просила:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 09.02.2024 № 73 щодо відмови у призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.02.2024.

Обґрунтовує позов тим, що має статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) та звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Проте, відмовлено у задоволенні вказаної заяви, оскільки період проживання останньої у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить 2 роки 11 місяці 25 днів, що не дає право на зниження пенсійного віку. Позивачка не погоджується з такими діями відповідача та вважає їх протиправними.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 23 травня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 09.02.2024 № 73 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.02.2024.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області виплачувати ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.02.2024.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області суму судового збору у розмірі 968 грн 96 коп.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодилося Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області та оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що документами підтверджено, що позивачка проживала у зоні добровільного відселення з 07.07.1987 по 01.07.1990, що становить 2 роки 11 місяців 25 днів, що є не достатнім та не дає право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку. До періоду проживання у зоні добровільного відселення не зараховано періоди згідно довідки від 24.01.2024 № 78.02-17 виданої Миляцькою сільською радою Сарненського району (Дубровицький район) Рівненської області, оскільки не зазначено період реєстрації по господарській книзі, проте по 01.07.1990 позивач була зареєстрована та постійно проживала у селі Лугове Сарненського району. За таких умов рішенням № 73 від 09.02.2024 відмовлено в призначенні дострокової пенсії за віком позивачу. Повідомлено, що право на призначення дострокової пенсії за віком позивач матиме 03.01.2028.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 01 лютого 2024 року звернулася із заявою та документами до територіального органу ПФУ про призначення пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області прийняло рішення від 09.02.2024 № 73 про відмову в призначенні пенсії з огляду на відсутністю необхідного періоду проживання (роботи) 3 роки в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993.

В рішенні зазначено: «Страховий стаж позивача становить 28 років 03 місяці 06 днів. До страхового стажу не зараховано: - період роботи в колгоспі з 31.10.1994 по 14.02.2000, згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 14.09.1984, оскільки відсутня довідка про встановлений і вироблений мінімум трудової участі в громадському господарстві; - період навчання на курсах з 30.03.2007 по 12.04.2007, згідно запису трудової книжки НОМЕР_1 від 14.09.1984, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5 відсутня інформація про сплату; до періоду в зоні гарантованого добровільного відселення не зараховано період роботи в Дубровицькому КПФ Рівненської області з 02.07.1990 по 03.10.1994, згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 14.09.1984, оскільки заявниця з 06.07.1990 згідно паспорту прописана в Херсонській області Каховського району, що не відповідає періодам роботи.

До періоду проживання у зоні добровільного відселення не зараховано періоди згідно довідки від 24.01.2024 № 78.02-17 виданої Миляцькою сільською радою Сарненського району (Дубровицький район) Рівненської області, оскільки не зазначено період реєстрації по господарській книзі, проте по 01.07.1990 особа була зареєстрована та постійно проживала у селі Лугове Сарненського району».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачка досягнула віку, визначеного статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням зменшення (вік позивача 59 років), проживала необхідну кількість років в зоні гарантованого добровільного відселення для призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та має необхідний страховий стаж для призначення пенсії 28 років (станом на рік досягнення пенсійного віку 2022 рік необхідний стаж: 29-3=26 років), а тому має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон № 796-XII).

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон № 796-ХІІ) пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 55 Закону № 796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Абзацом п`ятим пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІ передбачено, що особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у такому порядку: 3 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Абзацом шостим пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІ передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років мають право на зменшення пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років, з приміткою, що початкова величина - 2 роки зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Системний аналіз наведених вище правових норм надає підстави для висновку, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які постійно проживали чи працювали у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше 3 років, при цьому початкова величина зниження пенсійного віку на 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії (26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Аналогічні висновки щодо застосування наведених вище правових норм викладено у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року справі № 556/1153/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 565/1829/17.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в оскаржуваному рішенні відповідач покликався на те, що страховий стаж позивачки становить 28 років 03 місяці 06 днів.

До страхового стажу не зараховано: - період роботи в колгоспі з 31.10.1994 по 14.02.2000, згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 14.09.1984, оскільки відсутня довідка про встановлений і вироблений мінімум трудової участі в громадському господарстві; - період навчання на курсах з 30.03.2007 по 12.04.2007, згідно запису трудової книжки НОМЕР_1 від 14.09.1984, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5 відсутня інформація про сплату; до періоду в зоні гарантованого добровільного відселення не зараховано період роботи в Дубровицькому КПФ Рівненської області з 02.07.1990 по 03.10.1994, згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 14.09.1984, оскільки заявниця з 06.07.1990 згідно паспорту прописана в Херсонській області Каховського району, що не відповідає періодам роботи.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки позивачка не оскаржує не зарахування до страхового стажу періоду роботи в колгоспі з 31.10.1994 по 14.02.2000 та періоду навчання на курсах з 30.03.2007 по 12.04.2007, про що було вказано в оскаржуваному рішенні, а тому наведене не є предметом дослідження у спірних правовідносинах.

Отже, предметом дослідження у цій справі є факт проживання позивачкою у зоні гарантованого добровільного відселення.

Так, відповідно до частини третьої статті 55 Закону № 796-XII, призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Постановою Правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок № 22-1).

Абзацом 2 підпункту 7 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;

для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу (для підтвердження інформації про місце проживання особа може надавати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».), та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування;

для осіб, які евакуйовані із зони відчуження у 1986 році, додаються документи, видані Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями;

посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Таким чином, підставою для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи), а не реєстрації у зоні радіаційного забруднення.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 29 січня 2020 року у справі № 572/245/17, від 17 червня 2020 року у справі № 572/456/17, від 19 вересня 2024 року у справі № 460/23707/22, від 11 листопада 2024 року у справі № 460/19947/23.

Крім того, у постановах від 19 вересня 2019 року у справі № 556/1172/17, від 11 березня 2024 року у справі № 500/2422/23, від 19 вересня 2024 року у справі № 460/23707/22, від 02 жовтня 2024 року у справі № 500/551/23 Верховний Суд також зазначив про те, що виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням, або у зв`язку з роботою в такій місцевості. При цьому зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 у період з 15.07.1987 по 01.07.1990 (2 роки 11 місяців і 25 днів) проживала у селі Лугове Дубровицького району Рівненської області, що підтверджується довідкою Миляцької сільської ради Сарненського району Рівненської області від 14.11.2023.

Крім того, позивачка проживала у селі Велюнь Дубровицького (на даний час - Сарненського) району Рівненської області у період із 29.06.1987 по 15.07.1987 (17 днів), що підтверджується довідкою виконавчого комітету Дубровицької міської ради від 20.11.2023.

Трудовою книжкою НОМЕР_1 від 14.09.1984 та архівною довідкою «Трудового архіву Дубровицького району» Дубровицької районної ради від 26.02.2015 № 181 підтверджено, що в період з 02.07.1990 по 03.10.1994 (4 роки 03 місяці 01 день) позивачка працювала в Дубровицькому КПФ Рівненської області.

Згідно Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР № 106 від 23.07.1991, населені пункти, в яких проживала та працювала позивачка, зокрема - с. Лугове, с. Велюнь Сарненського (до зміни постановою Верховної Ради України меж районів -Дубровицького) району Рівненської області, м. Дубровиця відносяться до зони гарантованого добровільного відселення.

Отже позивачка проживала у зоні гарантованого добровільного відселення в загальному 07 років 03 місяці 13 днів, що дає їй право на зниження пенсійного віку на 3 роки (1 рік за 2 роки проживання).

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги покликання апелянта, що позивачка з 06.07.1990 зареєстрована в Херсонській області, оскільки записами трудової книжки НОМЕР_1 від 14.09.1984 та архівною довідкою «Трудового архіву Дубровицького району» Дубровицької районної ради від 26.02.2015 № 181 підтверджено, що в період з 02.07.1990 по 03.10.1994 (4 роки 03 місяці 01 день) позивачка працювала в Дубровицькому КПФ Рівненської області.

Отже, за встановлених обставин справи, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки період проживання позивачки у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить не менше 3 років, позивачка досягла віку, визначеного статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням зменшення (вік позивачки 59 років) та має необхідний страховий стаж для призначення пенсії (28 років 03 місяці 06 днів, який не заперечується пенсійним органом), а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 09.02.2024 № 73 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку підлягає скасуванню та є всі правові підстави для призначення пенсії, у відповідності до положень статті 55 Закону № 796-ХІІ.

Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат на користь відповідача не має.

Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 травня 2024 року у справі № 460/4416/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді З. М. Матковська
В. В. Ніколін