Справа № 446/1981/17
Суддя: Самсін М. Л.
Дата ухвалення: 2022-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 446/1981/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2022 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Самсін М. Л.

при секретарі судового засідання Груба Л.М.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Чукаєвої О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка-Бузька Львівської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Добротвірської селищної ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, просив суд постановити рішення, яким визнати протиправною бездяльнсть Добротврської селищної ради щодо незабезпечення його житловою площею як особу, що має право на її отримання позачергово. Збов`язати Добротврську селищну раду внести зміни у рішення виконкому від 17.12.2014 р. № 117 в частині затвердження позачергового списку, шляхом вдокремлення в окремий список категорії осііб, які мають право на позачергове забезпечення жилою площею на підставі п.10 ч.1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катасрофи».Позов обгрунтовує тим, що позивач є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, йому присвоєно ІІ групу інвалідності внаслідок ушкодження здоров`я, отриманих під час ліквідації аварїі на ЧАЕС. Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 26.12.2008 року у справі № 2-1036/08 задоволено його позов до Добротвірської селищної ради про забезпечення житлом на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Однак, вищевказане рішення суду по сьогоднішній день не виконується. Так, рішенням виконкому Добротвірської селищної ради від 17.12.2014 р. №117 затверджено списки квартирного обліку громадян за місцем проживання у виконкомі селищної ради. Додатком до цього рішення затверджено «Позачерговий список», у якому позивач перебуває на позиції № 7 із зазначенням норми Закону, яка встановлює його пільгове право. Однак рішення виконкому Добротвірської селищної ради від 17.12.2014 р. № 117 в цій частині суперечить вимогам законодавства України. З метою зміни зазначеного рішення, позивачем скеровано вимогу на адресу Добротвірської селищної ради з клопотанням про зміну вищезгаданого рішення виконкому в частині затвердження позачергового списку, виокремивши осіб, як мають право на позачергове забезпечення жилою площею на підставі п.10 ч.1 ст.20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Також вказана вимога містила клопотання виконати рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 26.12.2008 року у справі №2-1036/08 та забезпечити позивача житлом у встановленому порядку. Однак у відповіді на зазначену вимогу, оформлену листом виконавчого комітету Добротвірської селищної ради від 01.07.2016 року № 370/02-11, відповідач фактично відмовив у приведенні власного рішення до відповідності з вимогами чинного законодавства України, ти самим продовживши бездіяльність стосовно позивача .

29.10.2021 р. ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області відкрито провадження у справі.

09.12.2021 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Чукаєва О. заперечила проти позову та зазначила, що на даний час позивач знаходиться у позачерговому списку квартирного обліку громадян виконавчого комітету Добротвірської селищної ради за № 7, маючи право на позачергове отримання житла у відповідності до вимог пункту 10 статті 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катасрофи». Але в порядку черги та після того, як будуть забезпечені житлом особи, як перебувають у списку осіб, що мають право на позачергове одержання житла перед ним, що узгоджується з положенням статті 43 ЖК Української РСР.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1999 році, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , та є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 .

Також суд встановив, що рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 26.12.2008 року у справі № 2-1036/08 задоволено його позов до Добротвірської селищної ради про забезпечення житлом на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Рішенням виконкому Добротвірської селищної ради від 17.12.2014 р. №117 затверджено списки квартирного обліку громадян за місцем проживання у виконкомі селищної ради. Додатком до цього рішення затверджено «Позачерговий список», у якому позивач ОСОБА_1 перебуває на позиції № 7 із зазначенням норми Закону, яка встановлює його пільгове право.

Надаючи оцінку спірним відносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Право громадян України на житло закріплено ст. 47 Конституції України, яка визначає, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Конституційне право на житло вважається забезпеченим лише тоді, коли громадянин України має житло, що відповідає установленим нормам і придатне для проживання. За відсутності такої житлової площі та потреби в соціальному захисті громадянин визнається таким, що потребує покращення житлових умов і згідно з чинним законодавством може претендувати на одержання відповідного житла, яке надається за правом найму державою чи органами місцевого самоврядування безоплатно, або на забезпечення себе і своєї сім`ї житлом за власний кошт, але за доступну плату.

Кожна сім`я може перебувати на квартирному обліку за місцем роботи одного з членів сім`ї (за їх вибором) та у виконавчому органі відповідної ради за місцем проживання, де ведення квартирного обліку покладається на відділи з обліку і розподілу жилої площі, а там, де таких відділів немає - на призначених службових осіб.

Згідно зі ст. 31 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Відповідно до ст. 39 ЖК України громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов, зокрема, за місцем проживання - виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті.

Згідно зі ст. 43 ЖК України громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Згідно з абзацом 1 пункту 10 частини першої статті 20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до категорії 1 (пункт 1статті 14), надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги: позачергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов (включаючи сім`ї загиблих або померлих громадян). Особи, зазначені в цьому пункті, забезпечуються жилою площею протягом року з дня подання заяви, для чого місцеві ради щорічно виділяють 15 відсотків усього збудованого житла (в тому числі підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності). Кабінет Міністрів України щорічно виділяє обласним державним адміністраціям цільовим призначенням капітальні вкладення відповідно до кількості сімей, що потребують поліпшення житлових умов. Фінансування будівництва здійснюється з Державного бюджету України.

Зі змісту наведених норм законодавства суд робить висновок що державою надано право на позачергове одержання житла як особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та віднесені до 1 категорії, так і особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам, яке забезпечено різними законодавчими актами.

При цьому облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм у безстрокове користування жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, призначених для постійного проживання регулюються "Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР", затвердженими постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 № 470 (далі - Правила № 470).

Відповідно до п. 18 Правил № 470 для взяття на квартирний облік громадяни повинні подати заяву про взяття на квартирний облік. Заява підписується членами сім`ї, які разом проживають, мають самостійне право на одержання жилого приміщення і бажають разом стати на облік. До заяви додаються: довідка з місця проживання про склад сім`ї та прописку, видана організацією, яка здійснює експлуатацію жилого будинку, або громадянином, який має у приватній власності жилий будинок (частину будинку), квартиру; довідки про те, чи перебувають члени сім`ї на квартирному обліку за місцем роботи (у виконавчому органі місцевої ради).

За змістом п.п. 22-24 Правил № 470 громадяни вважаються взятими на квартирний облік: у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів - з дня винесення рішення виконавчого комітету, за місцем роботи - з дня винесення спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету, затвердженого виконавчим комітетом місцевої Ради.

При одночасному розгляді заяв кількох осіб їх черговість на одержання жилих приміщень визначається за датою подання ними заяви з необхідними документами. Якщо в один день подали заяви кілька осіб, їх черговість на одержання жилих приміщень визначається при прийнятті рішення з урахуванням житлових умов, стану здоров`я, трудової та громадської діяльності.

Громадяни, взяті на квартирний облік, вносяться до книги обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилих приміщень (додаток № 4). Книга повинна бути пронумерована, прошнурована, підписана секретарем виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів і скріплена печаткою виконавчого комітету.

З числа вказаних громадян складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень (додаток № 5).

Списки громадян, взятих на квартирний облік, та окремі списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, вивішуються для загального відома.

На кожного громадянина (сім`ю), взятого на квартирний облік, заводиться облікова справа, у якій містяться необхідні документи. Обліковій справі дається номер, відповідний номеру у книзі обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилого приміщення.

Облікові справи зберігаються за місцем квартирного обліку громадян, а після надання їм жилих приміщень - у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів, який видав ордер на вселення.

Облікові справи зберігаються протягом 5 років після одержання громадянами жилих приміщень (зняття їх з квартирного обліку). Після закінчення вказаного строку справи знищуються в установленому порядку.

Згідно з п.п. 27, 28 Правил № 470 громадяни виключаються із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, якщо вони були необґрунтовано включені до цих списків або втратили вказане право.

Зняття з квартирного обліку та виключення із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік (включення до вказаного списку).

При розгляді цих питань на засідання відповідних органів запрошуються заінтересовані особи.

Про зняття з обліку (виключення із списку) громадяни у 15-денний строк повідомляються у письмовій формі з указанням підстав зняття з обліку (виключення із списку).

Відповідно до п. 47 Правил № 470 громадяни, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, включаються в окремий список (додаток № 6). Рішення про включення в цей список приймається відповідно виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів або адміністрацією підприємства, установи, організації чи органом кооперативної або іншої громадської організації і профспілковим комітетом. Рішення адміністрації (органу громадської організації) та профспілкового комітету затверджується виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів. Про прийняте рішення повідомляється заінтересованим особам. Список громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, вивішується для загального відома.

Громадяни виключаються з указаного списку, якщо вони були включені до нього необґрунтовано або втратили право позачергового одержання жилих приміщень. Виключення зі списку провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про включення громадянина до списку. При розгляді цього питання на засідання відповідних органів запрошуються заінтересовані особи.

Про виключення із списку громадяни у 15-денний строк повідомляються в письмовій формі із зазначенням підстав виключення.

Повертаючись до фактичних обставин справи, суд зазначає, що рішенням виконкому Добротвірської селищної ради від 17.12.2014 р. №117 затверджено списки квартирного обліку громадян за місцем проживання у виконкомі селищної ради. Додатком до цього рішення затверджено «Позачерговий список», у якому позивач перебуває на позиції № 7 із зазначенням норми Закону, яка встановлює його пільгове право.

Поряд із цим суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні відомості про скасування чи втрату чинності рішення виконкому Добротвірської селищної ради від 17.12.2014 р. №117 з, яким позивача було взято на квартирний облік, та на підставі якого він був включений до Списку осіб, які користуються правом позачергового отримання житла, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

При ухваленні рішення суд керується приписами частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", у відповідності до яких, суд при вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини вказував, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення у справі "Кривіцька та Кривіцький проти України", заява № 30856/03).

Згідно зі статтею 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Пункт 2 статті 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених у пункті 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров`я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у пункті 2 статті 8 Конвенції.

Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує законну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється "згідно із законом" та не може розглядатись як "необхідне в демократичному суспільстві" (рішення у справі "Савіни проти України", заява № 39948/06, пункт 47).

Крім того, втручання у право заявника на повагу до його житла має бути не лише законним, але й "необхідним у демократичному суспільстві". Інакше кажучи, воно має відповідати "нагальній суспільній необхідності", зокрема бути співрозмірним із переслідуваною законною метою (рішення у справі "Зехентнер проти Австрії", заява №20082/02, пункт 56, ECHR 2009...).

У справі "Рисовський проти України" Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

За приписами ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про відсутність протиправними дій виконавчого комітету Добротврської селищної ради щодо черговості ОСОБА_1 в списку осіб, які користуються правом на позачергове отримання житла.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту шляхом зобов`язання відповідача вчинити дії, варто зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За приписами частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відтак, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість основних доводів сторін, оцінивши надані докази, суд приходить до переконання, що адміністративний позов належить задовольнити повністю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 КАС України, суд

вирішив:

В адміністративному позові ОСОБА_1 до Добротвірської селищної ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення ( ухвали ) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: М.Л. Самсін