Справа № 120/845/24
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2025-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/845/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Мультян М.Б.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

16 січня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 травня 2024 року та додаткове рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 31 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач звернувся із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати пункт 1 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 19.12.2023 № 36/с в частині призначення позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2010), в сумі 217250,00 грн.;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2022 року, а саме у розмірі 620 250, 00 гривень, та здійснити виплату одноразової грошової допомоги з урахуванням раніше виплаченої суми допомоги.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 15.05.2024 позов задоволено повністю.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що розмір одноразової грошової допомоги позивача має відповідати 250-кратному прожитковому мінімуму, встановленому законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності III групи (пп. 1 п. 6 Порядку №975), оскільки ІІІ група інвалідності встановлена позивачу вперше 17.05.2022, а тому розмір одноразової грошової допомоги для позивача повинен складати - 620 250,00 грн (2481,00 грн * 250).

Крім того, додатковим рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 31 травня 2024 року стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 5000 гривень.

Приймаючи додаткове рішення суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи надане відповідачем клопотання про зменшення суми відшкодування витрат на правничу допомогу, суд при визначенні такої суми доходить висновку про присудження позивачу витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що встановлення компетентним органом (а саме МСЕК) вперше факту ушкодження здоров`я позивачу з 08.11.2010 (ІІІ групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби) виключає можливість повторного встановлення вперше факту ушкодження здоров`я з 17.05.2022 (ІІІ групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини), а свідчить про повторний факт ушкодження здоров`я, утім вперше - внаслідок іншої причини. Така зміна причинного зв`язку інвалідності передбачає право позивача на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

Утім, сума цієї допомоги визначається від розміру прожиткового мінімуму станом на дату первинного встановлення інвалідності.

Крім того, відповідачем також подано апеляційну скаргу на додаткове рішення суду, в якій відповідач просить скасувати додаткове рішення та відмовити в задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

В обґрунтування апеляційної скарги в цій частині відповідач вказує, що предмет спору в цій справі фактично вже був відомий представнику позивача - адвокату Мар`яні Слізяк, оскільки вона, як представник позивача Заруднєва О.О., приймала участь і в розгляді справи № 120/7328/22.

Відтак, аналіз законодавства із спірних правовідносин, нормативне регулювання та обставини справи не потребували для представника значних витрат часу, оскільки фактично вже були відомі

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу вказавши, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо задоволення позовних вимог, оскільки перед встановленням ОСОБА_1 ІІІ групи інвалідності в 2022 році, останній не мав статусу інваліда, а тому повторність оглядів МСЕК виключається. Так, 17.05.2022 ІІІ група інвалідності була встановлена саме під час первинного огляду, що чітко відображено у пункті 7 довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №025187.

Визначена у пункті четвертому статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» заборона щодо виплати одної грошової допомоги, може мати місце лише у разі спливу дворічного строку саме після первинного встановлення інвалідності чи втрати працездатності через одне й теж ушкодження здоров`я, а не внаслідок різних.

Окрім цього, відзив на апеляційну скаргу подано також третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому зазначає, що 17 травня 2022 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, що дає право позивачу на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі. Розмір одноразової грошової допомоги, у такому разі визначається з прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому інвалідність встановлено вперше (2010 рік). Відповідно до стаття 52 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" встановлений розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2010 року становить 869 гривень.

Тому, комісією Міноборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, вірно призначено одноразову грошову допомогу позивачу в сумі 217 250,00 грн. (250 х 869 грн).

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.10.2024 призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Згідно довідки Обласної медико-соціальної експертної комісії № серії 10 ААА №524653 позивачу 08.11.2010 при первинному огляді встановлено ІІІ групу інвалідності, захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби.

З 29.06.2016 позивач проходив військову службу за контрактом у Збройних Силах України.

23.12.2021 позивач проходив медичний огляд з метою визначення ступеня придатності до військової служби.

Відповідно до свідоцтва про хворобу №1330 у позивача встановлено наявність захворювань, ТАК, пов`язаних з проходженням військової служби та зазначено про непридатність до військової служби.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №41 від 25.02.2022 позивача звільнено з військової служби у відставку за пп. "б" (за станом здоров`я) відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

17.05.2022 Обласною медико-соціальної комісією №2 видано довідку Серії 12 ААГ № 25187, відповідно до якої позивачеві при первинному огляді встановлено ІІІ групи інвалідності безтерміново, причина інвалідності захворювання, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини.

В подальшому позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності.

Рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленим протоколом №129 від 14.07.2022 року, позивачеві відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги на підставі п. 8 Порядку №975.

Не погоджуючись з Рішенням комісії Міністерства оборони України №129 від 14.07.2022 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 15.02.2023 у справі №120/7328/22, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2023, позовну заяву задоволено частково, зокрема визнано протиправним та скасовано п. 4 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 129 від 14.07.2022 в частині відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності під час первинного огляду, проведеного Обласною медико-соціальною експертною комісією № 2 від 17.05.2022 та зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності під час первинного огляду, проведеного Обласною медико-соціальною експертною комісією №2 від 17.05.2022, з урахуванням висновків суду.

На виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15.02.2023 у справі №120/7328/22, комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення у формі протоколу №36/с від 19.12.2023, яким вирішено:

- скасувати пункт 4 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 14.07.2022 №129;

- призначити одноразову грошову допомогу полковнику у відставці ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), якого 25.02.2022 звільнено з військової служби та 08.11.2010 під час первинного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю III групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби (довідка МСЕК серія 10 AAA №524653 від 08.11.2010), а 17.05.2022 під час повторного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю III групи внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини (довідка МСЕК серія 12ААГ №025187 від 17.05.2022), у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2010), в сумі 217250 (двісті сімнадцять тисяч двісті п`ятдесят) грн. 00 коп., як це передбачено рішенням суду, а саме відповідно до законодавства, яке було чинним на момент виникнення спірних правовідносин та здійснити виплату з урахуванням раніше виплаченої допомоги (98280 грн), в сумі 118970 (сто вісімнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят) грн. 00 коп.

Проте позивач вказує, що Комісією Міноборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум помилково розраховано грошову допомогу в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленому законом для працездатних осіб на 1 січня 2010 року в сумі 217250,00 грн та зазначає, що така повинна обчислюватися із 250 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01.01.2022.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно підпункту 4 пункту 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до підпункту «б» пункту 1 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи.

За правилами пункту 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» якщо військовослужбовцю, військовозобов`язаному, резервісту або особі, звільненій з військової служби, після первинного встановлення інвалідності під час наступного огляду (переогляду) буде встановлено вищу групу інвалідності або змінено її причинний зв`язок, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв).

У разі встановлення більшого ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності у відсотках чи зміни його причинного зв`язку, що дає право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата допомоги здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (крім випадків поранення, травми, контузії, каліцтва, отриманих у різний період часу, за якими виплата допомоги здійснюється окремо, без урахування раніше виплачених сум).

Пунктом 2 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На виконання пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16 - 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постановою Кабінету Міністрів від 25 грудня 2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).

Згідно із пунктом 8 Порядку № 975, в редакції постанови Кабінету Міністрів № 335 від 18 травня 2017 року, у разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.

Слід зазначити, що питання повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності в межах дворічного строку після первісного встановлення інвалідності не є спірним у цій справі, спірним питанням є лише розмір виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із повторним встановленням групи інвалідності.

Пунктом 3 Порядку № 975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Підпунктом 1 пункту 6 Порядку № 975 передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи; 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 975 якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Так, згідно матеріалів справи позивачу 17.05.2022 вперше встановлено інвалідність ІІІ групи внаслідок захворювань, ТАК, пов`язаних із захистом Батьківщини.

Відповідно до довідки акту огляду обласною медико-соціальною експертною комісією № 2 серії 12 ААГ № 025187 від 17.05.2022 підтверджено, що МСЕК здійснено первинний огляд інваліда (п. 7 довідки).

Вказані обставини також встановлені у рішенні Вінницького окружного адміністративного суду від 15.02.2023 у справі №120/7328/22.

Зокрема в мотивувальній частині вказаного рішення Вінницький окружний адміністративний суд зазначив: "що в оскаржуваному рішенні відповідач зазначає про зміну позивачеві 17.05.2022 групи інвалідності при повторному огляді, водночас з матеріалів справи встановлено, що 17.05.2022 огляд позивача здійснювався первинно та за його наслідками позивачу встановлено III групу інвалідності. Суд наголошує, що матеріалами справи не підтверджено зміни групи інвалідності позивача, адже встановлення позивачеві 08.11.2010 ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювань, ТАК, пов`язаних з проходженням військової служби, строком до грудня 2011 року та встановлення 17.05.2022 року III групи інвалідності внаслідок захворювань, ТАК, пов`язаних із захистом Батьківщини, безтерміново не є зміною групи.

Відтак, позивачеві 17.05.2022 року вперше встановлено інвалідність III групи внаслідок захворювань, ТАК, пов`язаних із захистом Батьківщини, що дає йому право на отримання відповідної одноразової грошової допомоги."

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2023 рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15.02.2023 у справі №120/7328/22 залишено без змін.

Частиною 4 статті 78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що розмір грошової допомоги має бути визначений, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який був встановлений на 01 січня календарного року, в якому інвалідність встановлено вперше, а саме на 01.01.2022.

Однак, відповідач помилково розрахував одноразову грошову допомогу в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленому законом для працездатних осіб на 1 січня 2010 року та безпідставно не врахував висновки зроблені судами у справі №120/7328/22, а тому пункт 1 протоколу засідання Комісії від 19.12.2023 №36/с є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, розмір одноразової грошової допомоги позивача має відповідати 250-кратному прожитковому мінімуму, встановленому законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності III групи (пп. 1 п. 6 Порядку №975).

Як було встановлено вище, ІІІ група інвалідності встановлена позивачу вперше 17.05.2022.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» визначено, що прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня 2022 року складає 2481,00 гривень.

Відповідно, розмір одноразової грошової допомоги для позивача повинен складати - 620250,00 грн (2481,00 грн * 250).

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності позивачу було нараховано та виплачено у неповному розмірі, а тому слід зобов`язати Міністерство оборони України призначити позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2022 року, а саме у розмірі 620250,00 гривень, та здійснити виплату одноразової грошової допомоги з урахуванням раніше виплаченої суми допомоги.

Разом з тим, безпідставними є посилання відповідача в апеляційній скарзі на висновки Верховного Суду у постанові від 08.05.2024 у справі №240/17749/20 та від 08.04.2024 у справі №240/512/22, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами у справах №240/17749/20 та №240/512/22, на які посилається відповідач, та їхні фактичні обставини, суттєво відрізняються від обставин справи № 120/845/24.

Так, перед встановленням ОСОБА_1 ІІІ групи інвалідності в 2022 році, останній не мав статусу інваліда, а тому повторність оглядів МСЕК виключається 17.05.2022 ІІІ група інвалідності була встановлена саме під час первинного огляду, що чітко відображено у пункті 7 довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №025187.

При цьому визначена у пункті четвертому статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» заборона щодо виплат одної грошової допомоги, може мати місце лише у разі спливу дворічного строку саме після первинного встановлення інвалідності чи втрати працездатності через одне й те ж ушкодження здоров`я, а не внаслідок різних.

Зазначене підтверджується висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 09.02.2022 у справі № 260/1584/19, від 19.09.2022 у справі № 240/8578/20 та від 26.04.2023 у справі №520/12925/2020.

Стосовно додаткового судового рішення, яким здійснено розподіл судових витрат понесених позивачем на правову допомогу слід вказати наступне.

Статтею 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зазначені вимоги кореспондуються з положеннями частини 3 статті 143 КАС України, якими передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Відповідно до частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вказаних норм свідчить, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалено рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Згідно матеріалів справи, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача надано ордер на надання правової допомоги серії АВ №1112621, виданий на підставі договору про надання правової допомоги №М-107 від 08.01.2024, договір про надання правової допомоги № М-107 від 08.01.2024, акт здачі-приймання наданих послуг №1 та платіжну інструкцію про оплату правничої допомоги від 19.01.2024.

Так, між Заруднєвим О.О. та ОСОБА_2 укладено договір № М-107 про надання правничої допомоги від 08.01.2024, відповідно до умов якого виконавець, на підставі звернення замовника, приймає на себе зобов`язання з надання правничої допомоги, а саме представлення та захист прав і охоронюваних законом інтересів замовника в органах виконавчої влади (в тому числі центральних) та в органах місцевого самоврядування, в цивільних (адміністративних, господарських) судах усіх рівнів та інстанцій, органах виконавчої служби, банківських установах, підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності, органах нотаріату, податкових органах, перед фізичними особами, правоохоронних органах, прокуратурі, що включає: складання, підписання та подання до визначених цим пунктом суб`єктів процесуальних документів; заяв, запитів, клопотань, тощо без обмежень повноважень.

Правничу допомогу, що надається виконавцем, замовник оплачує в гривнях, шляхом переказу суми, що зазначена в акті здачі-приймання наданих послуг, без ПДВ (п. 4.1 договору).

Відповідно акту здачі-приймання наданих послуг №1 відповідно договору про надання правової допомоги № М-107 від 08.01.2024 сторони домовилися, що загальна вартість робіт за договором за супроводження справи замовника у Вінницькому окружному адміністративному суді становить 12000 грн, без ПДВ.

На виконання умов акту здачі-приймання наданих послуг №1 була надана професійна правнича допомога, яка була оплачена ОСОБА_1 в повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією № @2PL053309 від 19.01.2024.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що надані адвокатом послуги, що зазначені в акті здачі-приймання наданих послуг №1, охоплюються єдиною метою, якою є супроводження справи ОСОБА_1 в суді, а тому обсяг виконаної роботи є неспівмірним із складністю такої роботи.

Крім того, дана адміністративна справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, що свідчить про те, що така справа належить до справ незначної складності, що також вказує на необґрунтовано завищену вартість наданих послуг.

Зважаючи на наведене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що з огляду на предмет спору, обсяг наданих послуг адвокатом, виходячи з критеріїв розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, щодо стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000, 00 грн.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв`язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 травня 2024 року та та додаткове рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 31 травня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сторчак В. Ю. Граб Л.С.