Справа № 335/12596/24
Суддя: Романько О. О.
Дата ухвалення: 2025-01-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2025 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Романько О.О., за участі секретаря судового засідання Корсунової Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, б. 107Б, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3350742 від 27 жовтня 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

14.11.2024 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя звернувся ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3350742 від 27 жовтня 2024 року.

19.11.2024 судом було винесено ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

27.11.2024 позивачем було надано клопотання про усунення недоліків.

В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач зазначав, що 27 жовтня 2024 року інспектором 1 взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Кармазіним Єгором Євгеновичем було винесено відносно неї постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері транспорту, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 3350742, згідно якої його було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Підставою для винесення посадовою особою відповідача постанови стало нібито порушення позивачем п.8.4 ПДР, відповідно до якого позивач не виконав вимогу дорожнього знаку 3.23 «Поворот ліворуч заборонено» та здійснив поворот ліворуч у зоні дії знаку.

У зв`язку з цим, посадовою особою відповідача прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн., яку він вважає незаконною.

Суть постанови, яка оскаржується полягає в тому, що 08 жовтня 2024 року приблизно о 22 год. 10 хв. в місті Запоріжжя, по проспекту Інженера Преображенського біля буд. 1/2 старшим лейтенантом поліції Кармазіним Єгором Євгеновичем, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» було зупинено автомобіль GEELY MK CROSS, державний номерний знак НОМЕР_1 та розпочато щодо гр. ОСОБА_1 підготовку до розгляду адміністративної справи за ознаками в його діях адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Під час підготовки до розгляду справи ОСОБА_1 було заявлено клопотання про перенесення дати розгляду справи, у зв`язку з його наміром скористуватися юридичною допомогою адвоката чи іншого фахівця у галузі права. Розгляд справи було перенесено на 27.10.2024 р. о 08 год. 00 хв. в приміщенні УПП в Запорізькій області ДПП за адресою: 69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 96 (каб. № 106). У визначену дату та час він з`явитися не зміг, про що завчасно у письмовому та електронному вигляді надав відповідне клопотання, в якому просив розгляд справи відкласти на іншу дату. Зазначене підтверджується описом вкладення у цінний лист від 25.10.2024 року, накладною АТ «Укрпошта» № 577 від 25.10.2024 року, скріншотом із пошти Gmail.

03 листопада 2024 року засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» він отримав копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3350742 від 27.10.2024 року. Оскаржувана постанова аргументована тим, що нібито ОСОБА_1 08.10.2024 року о 22 год. 08 хв. по вул. Світла, поблизу буд. 4 керуючи транспортним засобом GEELY MK CROSS, д.н.з. НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.23 «Поворот ліворуч заборонено» та здійснив поворот ліворуч у зоні дії знаку, чим порушив вимоги пункту 8.4. «в» ПДР України порушення вимог заборонних знаків.

За результатами розгляду справи за ч. 1 ст. 122 КУпАП, на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп.

Позивач вважає, що зазначена постанова винесена безпідставно та з істотними порушеннями його прав, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню з наступних підстав.

Прохав скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 3350742 від 27.10.2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. та стягнути з відповідача на його користь судовий збір.

В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позову (а.с.99).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. 06.12.2024 до суду було надано відзив по справі, в якому зазначено про розгляд справи за їх відсутності (а.с.63-70). Позовні вимоги не визнають повністю, прохали відмовити в задоволенні позову, додали до матеріалів справи відеозапис.

10.12.2024 позивачем було надано відповідь на відзив, в якому зазначені заперечення стосовно відзиву відповідача з посиланням на судову практику.

11.12.2024 від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів.

16.12.2024 та 19.12.2024 від позивача надійшли клопотання про долучення доказів по справі. В клопотанні прохав стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу (а.с. 100-101).

В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись із позовною заявою, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються позиції учасників справи, та перевіривши їх доказами, наданими сторонами, суд встановив наступні обставини.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що 27 жовтня 2024 року інспектором 1 взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Кармазіним Єгором Євгеновичем було винесено відносно позивача постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері транспорту, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 3350742, згідно якої його було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до змісту постанови, гр. ОСОБА_1 , 08.10.2024 року о 22 год. 08 хв. по вул. Світла, поблизу буд. 4 керуючи транспортним засобом GEELY MK CROSS, д.н.з. НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.23 «Поворот ліворуч заборонено» та здійснив поворот ліворуч у зоні дії знаку, чим порушив вимоги пункту 8.4. «в» ПДР України порушення вимог заборонних знаків, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

За результатами розгляду справи за ч. 1 ст. 122 КУпАП, на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою та притягненням до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд при розгляді позову звертає увагу на приписи ст. 251 КУпАП, якими передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд дослідивши матеріали справи зазначає, що вони не містять доказів, які б відповідали вимогам ст. ст. 73 - 76 КАС України та належно підтверджували факт допущення позивачем порушення ПДР, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Так, позивачем вказано про відсутність причини для зупинки транспортного засобу.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Додатково вказав, що зупинка його транспортного засобу здійснювалась патрульним автомобілем за допомогою проблискових маячків червоного та синього кольору, який був увімкнений по проспекту Інженера Преображенського біля буд. 1/2 в зоні розміщення пішохідних переходів та перед заїздом на міст, де зупинка та стоянка забороняється. У зв`язку з чим, з метою недопущення порушень правил зупинок і стоянок водій прийняв рішення повернути в бік вул. Світла та заїхати на АЗК «Укрнафта» для продовження спілкування зі співробітниками поліції. Жодного з вищезазначених пунктів на підставі чого було зупинено його автомобіль за допомогою проблискових маячків червоного та синього кольору, який був увімкнений по проспекту Інженера Преображенського біля буд. 1/2 поліцейський йому не назвав. Більш того, на неодноразове питання водія щодо причини зупинки транспортного засобу по проспекту Інженера Преображенського біля буд. 1/2 поліцейський спростовував факт такої зупинки.

Натомість поліцейським було озвучено, що підставою для зупинки стало нібито невиконання водієм вимог дорожнього знаку 3.23 «Поворот ліворуч заборонено» під час заїзду на АЗС «Укрнафта» по вул. Світлій. Водночас, якщо б поліцейський не здійснював протиправну зупинку транспортного засобу по проспекту Інженера Преображенського біля буд. 1/2 в зоні розміщення пішохідних переходів та перед заїздом на міст, де зупинка та стоянка забороняється, інкриміноване правопорушення позивачем вчинено не було.

Таким чином, з огляду на те, що поліцейський без підстав зупинив транспортний засіб по проспекту Інженера Преображенського біля буд. 1/2 в зоні розміщення пішохідних переходів та перед заїздом на міст, де зупинка та стоянка забороняється, то саму зупинку транспортного засобу по вул. Світлій та наступні дії інспектора, старшого лейтенанта поліції Кармазіна Єгора Євгеновича слід вважати такими, що не відповідають вимогам ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Стосовно відсутності складу інкримінованого адміністративного правопорушення суд зазначає наступне.

З пояснень позивача наведених у позові та не спростованих у відзиві на позов та додаткових поясненнях, встановлено, що зупинивши транспортний засіб поліцейський УПП в Запорізькій області ДПП, старший лейтенант поліції Кармазін Єгор Євгенович повідомив, що ОСОБА_1 було зупинено за те, що він не виконав вимогу дорожнього знаку 3.23 «Поворот ліворуч заборонено» та здійснив поворот ліворуч у зоні дії знаку, чим порушив вимоги пункту 8.4. «в» ПДР України порушення вимог заборонних знаків, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП настає внаслідок порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг. Отже, згідно аналізу вищенаведеної норми, однією з обов`язкових умов притягнення до адміністративної відповідальності водія за ч. 1 ст. 122 КУпАП є порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг. Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р. (із змінами та доповненнями). Згідно п. 8.2-1 ПДР України дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Натомість, позивач стверджував, що дорожній знак 3.23 «Поворот ліворуч заборонено» розміщений по вул. Світлій, 4 встановлений з порушенням вимог ПДР України та ДСТУ 4100:2021, оскільки не відповідає допустимим відхиленням кутових розмірів зображень дорожнього знаку до автомобільної дороги уздовж якої він встановлений.

Згідно п. 8.3.9. ДСТУ 4100:2021 відхили кутових розмірів зображень знаків не мають перевищувати 2 градусів. Однак, дорожній знак 3.23 «Поворот ліворуч заборонено» розміщений по вул. Світлій, 4 має однозначне більше відхилення кутових розмірів зображення до автомобільної дороги уздовж якої він встановлений, через що для водіїв залишається незрозумілим зона дії знаку.

Останнє підтверджується і фотокопією з місця розміщення дорожнього знаку, яка долучена до позовної заяви.

Окремо, в цьому випадку суд звертає увагу на те, що відповідно до листа начальника УПП в Запорізькій області ДПП НП України від 20.11.2024 № У-1298/41/32/01-2024 за зверненням позивача співробітниками відділу безпеки дорожнього руху УПП в Запорізькій області ДПП було проведено перевірку відповідності розміщення дорожнього знаку 3.23 «Поворот ліворуч заборонено» за адресою: м. Запоріжжя, Хортицький район, вул. Світла біля будинку 4А (заїзд на АЗС «Укрнафта» № 07/111 за адресою: вул. Світла, 1/проспект Преображенського, 1А. Під час перевірки було обстежено ділянку вулично-шляхової мережі за зазначеною адресою, за результатами якої встановлено, що дорожній знак 3.23 «Поворот ліворуч заборонено» не відповідає вимогам ДСТУ 4100-2021 року. Відповідно до ст.ст. 16, 17 Закону України «Про автомобільні дороги», вулиці і дороги міста є комунальною власністю та перебувають у віданні органів місцевого самоврядування, які й здійснюють управління їх функціонуванням та розвитком. Враховуючи рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради «Про передачу в господарське відання КП ЕЗО «Запоріжміськсвітло» технічних засобів регулювання дорожнього руху (дорожніх знаків), розташованих в Хортицькому районі м. Запоріжжя» № 133/21 від 02.03.2023, УПП в Запорізькій області ДПП направило вимогу (припис) № 455 від 18.11.2024 для виконання уповноваженою особою.

За встановлених обставин суд вважає, що неналежна організація дорожнього руху не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, оскільки у зв`язку з невідповідністю дорожнього знаку 3.23 «Поворот ліворуч заборонено» водій транспортного засобу, був позбавлений об`єктивної можливості у відповідності до ПДР України та вимог національного стандарту завчасно та однозначно бути проінформованим про зону дії заборони повороту ліворуч.

Аналогічного висновку дійшла колегія Верховного Суду у своїй постанові від 24 квітня 2019 року по справі № 127/12081/17 та П`ятий апеляційний адміністративний суд у своїй постанові від 19 листопада 2020 року по справі № 487/1317/20. Наголошую увагу на тому, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: об`єкту; об`єктивної сторони; суб`єкту; суб`єктивної сторони.

Склад правопорушення це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення. Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Додатково вказав, що рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим, і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Саме тому, враховуючи зазначене наполягав на врахуванні наявних об`єктивних обставин, які незалежно від його волі вплинули на наслідки, що містять ознаки об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення та не можуть створювати складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки водій не мав можливості через неналежну організацію дорожнього руху бути заздалегідь та однозначно проінформованим про заборону повороту ліворуч.

Верховний Суд у своїй постанові від 19.02.2020 року по справі №204/8036/16-а вже звертав увагу на те, що вчинок повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Оскільки у вчиненні адміністративного правопорушення винним себе не вважає, ним було заявлено клопотання про перенесення дати розгляду справи, у зв`язку з його наміром скористуватися юридичною допомогою адвоката чи іншого фахівця у галузі права.

Пункт 8.4 ПДР України дорожні знакиподіляються на групи:, а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду; б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги; в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі; г) наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження; ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила; д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об`єктів обслуговування; е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема частини перша, друга, третя і п`ята статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Частиною 2 ст. 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Приписи ч. 3 ст. 283 КУпАП встановлюють, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Приписами ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У розумінні ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Як було зазначено, відповідно до оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, у зв`язку з порушенням ПДР за не виконання вимоги дорожнього знаку 3.23 «Поворот ліворуч заборонено» та здійснив поворот ліворуч у зоні дії знаку, чим порушив вимоги пункту 8.4. «в» ПДР України порушення вимог заборонних знаків.

Судом встановлено, що неналежна організація дорожнього руху не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, оскільки у зв`язку з невідповідністю дорожнього знаку 3.23 «Поворот ліворуч заборонено» водій транспортного засобу, був позбавлений об`єктивної можливості у відповідності до ПДР України та вимог національного стандарту завчасно та однозначно бути проінформованим про зону дії заборони повороту ліворуч.

Відповідачем не надано до суду доказів того, що стало причиною зупинки позивача.

Тобто, з матеріалів справи неможливо встановити об`єктивну сторону згаданого вище правопорушення, оскільки відсутні належні докази вчинення такого правопорушення.

Суд звертає увагу на те, що імперативними положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Окремо суд зазначає, що ані оскаржувана постанова, ані матеріали справи не містять достатніх відомостей про факт зупинки транспортного засобу.

Натомість притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відтак, на переконання суду, з огляду на відсутність належних доказів допущення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП, притягнення позивача до адміністративної відповідальності є неправомірним.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Частиною третьою статті 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Як вбачається з п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 3 ст. 134 КАС України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження розміру витрат, які позивач має понести на оплату послуг адвоката, позивачем надано суду договір про надання правової допомоги від 21.10.2024 №1, укладений між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Бі Енд Джи партнерс», акт №1 від 18.12.2024 виконання робіт за договором про надання правничої допомоги №1 від 21.10.2024 та додаткову угоду №2 від 28.10.2024, в яких визначено попередній розмір гонорару в розмірі 5600,00 грн..

Відповідно до додаткової угоди №2 до договору про надання правничої допомоги №1 від 21.10.2024 вказано вартість послуг, а саме: підготовка та подання позовної заяви про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3350742 від 27.10.2024 в розмірі 3 000,00 грн; підготовка та подання відповіді на відзив/додаткових пояснень по справі в розмірі 2 000,00 грн.; підготовка заяв та клопотань з процесуальних питань в розмірі 300,00*2 грн., тобто 600,00 грн., загальна сума понесених судових витрат на правничу допомогу складає 5600,00 грн..

Частиною 4 ст. 134 КАС України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 ст. 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Представником відповідача у відзиві було зазначено про безпідставність вимог щодо відшкодування витрат на правничу допомогу. Вважали, що оскільки штраф, який був передбачений у постанові про накладення адміністративного стягнення склав 340,00 грн., то витрати в розмірі 5000 грн. є неспівмірними для такої категорії справ.

Разом з тим, з урахуванням вищевикладеного та дослідженими доказами щодо витрат на правничу допомогу, суд вважає, що витрати позивача на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, підлягають задоволенню.

За звернення до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 484,48 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 14.11.2024, отже, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 139 КАС України всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню позивачеві, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 9, 72, 73, 75, 77, 132, 134,139, 205, 241, 242, 244, 246, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3350742 від 27 жовтня 2024 року задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 3350742 від 27 жовтня 2024 року, прийняту поліцейським Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції та відповідно до якої на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 340 гривень 00 копійок.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (, яке знаходиться за адресою: вул. Федора Ернста, буд. 2, м. Київ, 03048) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок та судові витрати на правничу допомогу в розміром 5 600 (п`ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок..

Повний текст рішення суду складено 13.01.2025.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Інформація відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_3 виданий Запорізьким районним сектором Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області від 30.03.2021.

Відповідач: Департаменту патрульної поліції, , яке знаходиться за адресою: вул. Федора Ернста, буд. 2, м. Київ, 03048).

Суддя: О.О. Романько