Справа № 560/5251/24
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2025-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/5251/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Михайлов О.О.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

16 січня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Капустинського М.М. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просив:

- визнати протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_2 у відмові наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову за мобілізацією на підставі ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", як усиновителі, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, на утриманні яких перебувають діти-сироти або діти, позбавлені батьківського піклування, віком до 18 років;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 надати ОСОБА_1 відстрочку від призову за мобілізацією на підставі ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", як усиновителі, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, на утриманні яких перебувають діти-сироти або діти, позбавлені батьківського піклування, віком до 18 років.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звертався до відповідача з заявою, в якій просив надати відстрочку від мобілізації на підставі ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", як усиновителі, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, на утриманні яких перебувають діти-сироти або діти, позбавлені батьківського піклування, віком до 18 років. Вказує, що відповідно до рішення Шепетівського міськрайонного суду від 08.01.2024 у справі №688/4747/23, ОСОБА_1 оголошено усиновлювачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначає, що на його поштову адресу надійшов витяг з протоколу засідання комісії Шепетівського РВА, щодо розгляду заяв громадян України стосовно надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації від 07.03.2024 №5, відповідно до якого йому відмовлено у наданні відстрочки. Вважає відмову ІНФОРМАЦІЯ_2 протиправною, а тому звернувся з даним позовом до суду.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 червня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову. В скарзі апелянт зазначає, що відповідно до рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 08.01.2024 у справі №688/4747/23 позивача оголошено усиновлювачем ОСОБА_3 та записано батьком дитини, у зв`язку з вказаним позивач вважає, що має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 08.01.2024 у справі №688/4747/23 заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради, ОСОБА_4 , про усиновлення дитини - задоволено.

Оголошено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Мокіївці Шепетівського району Хмельницької області, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , усиновлювачем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Внесено зміни до актового запису №601 від 30 грудня 2014 року про народження ОСОБА_3 , вчиненого Шепетівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, змінивши по-батькові дитини з ОСОБА_5 на ОСОБА_6 , батьком дитини записати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Мокіївці Шепетівського району Хмельницької області, громадянина України.

У зв`язку з вказаним, ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з заявою від 20.02.2024, в якій просив:

1. Надати відстрочку від мобілізації на підставі ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", як усиновителі, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, на утриманні яких перебувають діти-сироти або діти, позбавлені батьківського піклування, віком до 18 років.

2. Надати довідку за встановленою формою про надання відстрочки від призову за мобілізацією на підставі ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Шепетівського РВА щодо розгляду заяв громадян України стосовно надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації від 07.03.2024 №5, позивачеві відмовлено у наданні відстрочки. Зазначено, що відповідно до Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" ст. 23 абз. 9 ч. 1 підстава відсутня.

Позивач вважає відмову протиправною, тому звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не належить до категорії осіб, які відповідно до пункту 8 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, оскільки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (до внесення змін в актовий запис ОСОБА_3 ) до усиновлення її позивачем не була дитиною-сиротою або дитиною, позбавленою батьківського піклування.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновками суду першої інстанції, враховуючи наступні обставини.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-ХІІ).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - ЗУ № 3543-XII).

Перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення згідно з ч. 8 ст.23 ЗУ №3543-XII здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки. Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлюватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на одну з вищезазначених відстрочок. Порядок оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою цього реєстру визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154 (далі Положення №154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони.

Відповідно до абз.9 п.11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

Оскільки відповідач є органом військового управління, що забезпечує виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, саме на нього покладено обов`язок щодо прийняття рішення про надання відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час.

Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначений вичерпний перелік осіб, які мають право на відстрочку від призову під час мобілізації та у кожному конкретному випадку особам, які не підлягають призову у разі перетину кордону необхідно надати підтверджуючі документи, однак норми вказаного Закону не регулюють порядок перетину громадянами державного кордону України.

Підстави звільнення від призову на військову службу під час мобілізації передбачені ст. 23 ЗУ № 3543-XII.

Згідно з абз. 9 ч.1 ст.23 ЗУ № 3543-XII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані - усиновителі, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, на утриманні яких перебувають діти-сироти або діти, позбавлені батьківського піклування, віком до 18 років.

Також норми Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не регулюють питання усиновлення дітей.

Колегія суддів також враховує, що, частиною першою статті 207 Сімейного кодексу України встановлено, що усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу.

Разом з тим, правові, організаційні, соціальні засади та гарантії державної підтримки дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа, визначає Закон України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», який є складовою частиною законодавства про охорону дитинства.

Абзацами другим, третім, шостим, сьомим статті 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» визначено:

дитина-сирота - дитина, в якої померли чи загинули батьки;

діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, та безпритульні діти;

статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, - визначене відповідно до законодавства становище дитини, яке надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг та яке підтверджується комплектом документів, що засвідчують обставини, через які дитина не має батьківського піклування;

форми влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - усиновлення; встановлення опіки, піклування; передача до прийомної сім`ї, дитячих будинків сімейного типу, до закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування;

усиновлення - прийняття усиновлювачем у свою сім`ю дитини на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду. Усиновлення дитини провадиться в її інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

Такі ж визначення дітей зі статусом - «дитина-сирота» та «дитина, позбавлена батьківського піклування» наведені в Законі України «Про охорону дитинства».

Тобто, усиновлення також є однією із форм влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Отже, зі змісту положення абзацу дев`ятого частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», убачається, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зокрема: усиновителі, на утриманні яких перебувають діти-сироти або діти, позбавлені батьківського піклування, віком до 18 років.

Відповідно до рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 08.01.2024 у справі №688/4747/23 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с.Мокіївці Шепетівського району Хмельницької області, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , оголошено усиновлювачем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Отже, згідно з вказаним судовим рішенням позивачем було усиновлено дочку своєї дружини ОСОБА_4 . Так, дитина ОСОБА_3 на час усиновлення не мала статусу сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, оскільки мала матір ОСОБА_2 .

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач необґрунтовано пов`язує наявність у нього права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав усиновлення дитини, оскільки усиновлена ОСОБА_2 не була дитиною зі статусом дитина-сирота» або «дитина, позбавлена батьківського піклування».

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 червня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Капустинський М.М. Ватаманюк Р.В.