Справа № 153/2081/24
Суддя: Швець Р. В.
Дата ухвалення: 2025-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2025 р. Справа153/2081/24

Провадження2-а/153/28/24-а

Ямпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Швеця Р.В.

за участю секретаря судового засідання Гуцол Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ямпіль справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що в травні 2024 року він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою уточнення персональних даних як військовозобов`язаний. Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 27.05.2024 він придатний до служби у військових частинах забезпечення, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Зазначив, що він неодноразово повідомляв, що працює в організації, яка пов`язана з критичною інфраструктурою, тому його буде заброньовано після того, як його дані з`являться в Єдиному реєстрі військовозобов`язаних. Однак, з невідомих йому причин, працівники другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 не вносили його дані тривалий час (близько 2 місяців) та постійно видавали нові повістки, за якими він постійно з`являвся, незважаючи на те, що постійно проживає та працює в м. Києві. Також вказав, що він звертався з заявою про отримання військово-облікового документу після оновлення даних, однак відповіді на документ досі не отримав. Позивач вказує, що 09.08.2024 прийшов до ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з дільничним та адвокатом, для пояснення даної ситуації, однак було складено протокол №275 про адміністративне правопорушення від 09.08.2024 та видано йому повістку на 13.08.2024 для уточнення військово-облікових даних. Зазначив, що йому стало незрозуміло яких має бути оновлення даних, оскільки його дані актуальні та були оновлені і внесені до реєстру менше місяця тому, а саме 11.07.2024. Також позивачу не було зрозуміло, чому такі дані не можливо було оновити 09.08.2024. Позивач вказує, що він не мав можливості виконати свій обов`язок та з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки з 12 серпня 2024 року перебував на лікарняному. Даний факт підтверджується медичним висновком №4СХ9-Т5Е8-6Р65 від 12.08.2024, виданий лікарем ортопедом-травматологом та реєстрований в електронній системі охорони здоров`я. Відповідно до витягу з електронного реєстру листів непрацездатності від 02.09.2024 даний лікарняний було закрито 23.08.2024. Зазначив, що ним було направлено два листа пояснення до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме 15.08.2024 та 03.09.2024. 21 листопада 2024 року позивач черговий раз з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою отримання військово-облікового документу, однак відносно нього було складено протокол №518. Вказав, що при складанні протоколу №518 від 21.11.2024 він був позбавлений права на захист, оскільки його адвокат не була допущена до приміщення другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 . З даного приводу була викликана поліція, яка зафіксувала факт не допуску адвоката до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою представництва та захисту його інтересів як підзахисного. Таким чином, його хвороба та перебування на лікарняному у період з 12 по 23 серпня 2024 року є поважною причиною неприбуття у строк, визначений у повістці. Вказав, що 16 липня 224 року його було заброньовано строком на 1 рік до 16 липня 2025 року, що підтверджується результатом бронювання за заявою №5 та відміткою в програмі «Резерв+». Також позивач зазначив, що 29.11.2024 об 11 год. 00 хв. він разом з адвокатом з`явився до відповідача на розгляд протоколу, далі чергового посту їх не пустили, до них вийшла дівчина (зі слів чергового - юрист), яка не представилась. Він надав дівчині письмові пояснення з додатками, яка сказала зачекати. Після години очікування до них вийшла та сама дівчина та надала усну відповідь про те, що відносно нього було винесено постанову від 29.11.2024, відповідно до якої на нього було накладено штраф у сумі 17000 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. Вказану постанову обіцяли направити поштою, оскільки потрібен час для її написання. Однак, досі її не отримав. Вказану постанову він вважає такою, що прийнята з грубим порушенням закону, оскільки його та його адвоката не допустили до розгляду справи, не роз`яснили його прав та обов`язків, він був позбавлений можливості заявити клопотання та надати письмові та усні пояснення, надати докази існування лікарняного. Просив скасувати постанову №847 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 29.11.2024 про притягнення його - ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, а справу - закрити.

13.01.2025 за вх.№210 представник ІНФОРМАЦІЯ_1 подав відзив. В своєму відзиві посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 заперечує проти задоволення позовної заяви. Представник посилається на те, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення №518 від 21.11.2024 ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1КУпАП, що полягає в наступному: 09.08.2024 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 було запропоновано отримати повістку №1458, згідно якої, він мав обов`язок з`явитись о 09:00 год. 13.08.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_1 для взяття на військовий облік, оформлення військово-облікових документів, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними ЄДРПВР, проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. Проте, ОСОБА_1 в категоричній формі відмовився від отримання повістки, після чого зміст повістку йому було доведено (озвучено) вголос, що підтверджується актом відмови від отримання повістки від 09.08.2024. Отже, будучи належним чином повідомленим про виклик по повістці ОСОБА_1 не з`явився у визначений в повістці час та дату до ІНФОРМАЦІЯ_1 і про поважні причини своєї неявки не повідомив, про що рапортом від 17.08.2024 здійснено доповідь керівнику. Звернення про доставку громадян, які вчинили адміністративні правопорушення за статтею 210-1 КУпАП від 10.09.2024 №2821 щодо ОСОБА_1 було направлено до відділення поліції №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області. 21.11.2024 на вимогу працівника поліції ОСОБА_1 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не надав доказів поважності причин своєї неявки по повістці, а також, не повідомив про поважні причини неприбуття по повістці у встановлений законом 3-х денний термін з подальшим прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів, що є порушенням ч.3 ст.22 Закону №3543-XII та п.24 Порядку №560. Таким чином, ОСОБА_1 в особливий період, порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме, абз.2 ч.1, абз.2 ч.3 ст.22 та ч.2 ст.26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч.ч.1,3 ст.17 Закону України «Про оборону України» та п.24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, чим вчинив адміністративне правопорушення, в особливий період, за ч.3 ст.2101 КУпАП. Під час складання протоколу №518 ОСОБА_1 надав власноручно письмові пояснення, які зафіксовані в цьому ж протоколі, в яких останній зазначив, що не з`явився по повістці 13.08.2024 по причині того, що він відмовився в усній формі, яка була озвучена 09.08.2024, коли він прийшов отримувати військово-обліковий документ, та визнав, що працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 вручали йому повістку. Таким чином, ОСОБА_1 визнав факт того, що 09.08.2024 йому було запропоновано отримати повістку, яка йому була оголошена, проте, він відмовився її отримувати, та не прибув по повістці 13.08.2024. Зазначив, що під час надання власноручних пояснень у протоколі ОСОБА_1 жодного слова не написав, про те, що він не прибув у зв`язку з хворобою. Вказане свідчить про те, що обставини хвороби ОСОБА_1 штучно створив з метою скасування законної і обґрунтованої постанови і цим самим уникнувши відповідальності. Доказів факту недопуску адвоката під час складання протоколу ОСОБА_1 не надав, та вводить суд в оману. Також неправдивими є посилання позивача з приводу того, що він прибував на розгляд справи і його з адвокатом не допустили. Згідно протоколу №518 позивачу були роз`яснені його права та обов`язки, і він був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, підтвердивши факт ознайомлення власноручним підписом в протоколі, проте не прибув на розгляд справи, та не заявив клопотань про відкладення розгляду справи. Вказав, що під час прийняття рішення та винесення оскаржуваної постанови в ІНФОРМАЦІЯ_1 не було жодних документів, які б свідчили про хворобу позивача в день, коли йому необхідно було з`явитись по повістці, останній таких доказів не надав, хоча мав достатній час для подання доказів, заяв і клопотань. Факт наявності броні не є тією законною підставою, що звільняє від обов`язку громадянина під час мобілізації з`являтись по повістці та ігнорувати законодавство про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Вважає, що законних підстав для скасування постанови №847 по справі про адміністративне правопорушення від 29.11.2024 та закриття провадження у справі, не має. Просив у задоволені позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №847 від 29.11.2024 прийнятої ТВО начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП відмовити.

Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 23.12.2024 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання та повідомленням (викликом) сторін на 16.01.2025 о 10 год. 00 хв., витребувано докази.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 16.01.2025 відмовлено представнику позивача ОСОБА_1 - адвокату Філіповській В.В. в клопотанні про відкладення розгляду справи.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 , в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 21.11.2024 водієм-електриком першого відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 старшим солдатом ОСОБА_2 складено протокол №518 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП відносно позивача ОСОБА_1 про те, що 09.08.2024 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 було запропоновано отримати повістку №1458, згідно якої він мав обов`язок з`явитись о 09:00 год. 13.08.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_1 для взяття на військовий облік, оформлення військово-облікових документів, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними ЄДРПВР, проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. Проте, ОСОБА_1 в категоричній формі відмовився від отримання повістки, після чого замість повістки йому було доведено (озвучено) вголос, що підтверджується актом відмови від отримання повістки від 09.08.2024. Будучи належним чином повідомленим про виклик по повістці ОСОБА_1 не з`явився у визначений у повістці час та дату до ІНФОРМАЦІЯ_1 і про поважні причини своєї неявки не повідомив, про що рапортом від 17.08.2024 здійснено доповідь керівнику. 21.11.2024 на вимогу працівника поліції, ОСОБА_1 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 для складення протоколу про адміністративне правопорушення. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не надав доказів поважності причин своєї неявки по повістці, а також не повідомив про поважні причини неприбуття по повістці у встановлений 3-х денний термін з подальшим прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів. (а.с.17).

Із копії військо-облікового документу із за стосунку Резерв+ судом встановлено, що 19.05.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 уточнив свої дані та з 16.07.2024 заброньований строком на 1 рік до 16 липня 2025 року (а.с.21).

Також матеріали справи містять копію витягу з електронного реєстру листків непрацездатності 5909 3399 9896 2452 від 02.09.2024 відповідно до якого ОСОБА_1 12.08.2024 звернувся за медичною допомогою та в період з 13.08.2024 по 23.08.2024 був непрацездатний (а.с.22-23).

29 листопада 2024 року тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_3 винесено постанову №847 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 гривень. Згідно постанови суть інкримінованого позивачу адміністративного правопорушення полягає в тому, що 09.08.2024 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 було запропоновано отримати повістку №1458, згідно якої він мав обов`язок з`явитись о 09:00 год. 13.08.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_1 для взяття на військовий облік, оформлення військово-облікових документів, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними ЄДРПВР, проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. Однак, ОСОБА_1 в категоричній формі відмовився від отримання повістки, після чого замість повістки йому було доведено (озвучено) вголос, що підтверджується актом відмови від отримання повістки від 09.08.2024. Отже, належним чином повідомленим про виклик по повістці ОСОБА_1 не з`явився у визначений у повістці час та дату до ІНФОРМАЦІЯ_1 і про поважні причини своєї неявки не повідомив, про що рапортом від 17.08.2024 здійснено доповідь керівнику. Звернення про доставку громадян, які вчинили адміністративні правопорушення за ст. 210-1 КУпАП від 10.09.2024 №2821 щодо ОСОБА_1 було направлено до ВП №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області. (а.с.24-25).

Із дослідженої судом копії рапорту заступника начальника - начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майор ОСОБА_4 судом встановлено, що 17 серпня 2024 року доповів про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , без поважних причин не з`явився по повістці 13.08.2024 на 09 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_1 для проходження медичного огляду, оформлення військово-облікових документів, уточнення персональних даних, визначення його призначення на особливий період, хоча належним чином був повідомлений про що свідчить розписка про отримання повістки, чим порушив вимоги п. 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений Постановою КМУ №560 від 16.05.2024, ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 1 ст. 22, абз. 2 ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та ст.. 17 ЗУ «Про оборону України» Про поважні причини неявки ОСОБА_1 не повідомив, підтверджуючих документів не надав (а.с.41).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» оголошено про проведення часткової мобілізації, а отже з цього періоду в Україні діє особливий період.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ в Україні введено воєнний стан. З цієї дати діє воєнний стан, а тому порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію є підставою для притягнення до відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Відповідно до положень абзацу 2 частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі Закон № 3543-ХІІ) громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Згідно з частиною третьою статті 22 Закону №3543-ХІІ під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

За положеннями абзацу 2 частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі Закону № 2232-ХІІ) громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

З аналізу вищезазначених норм вбачається обов`язок громадян з`явитися, зокрема до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення(далі - КУпАП).

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Частинами 1, 3 ст. 210-1 КУпАП України передбачено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Виходячи з наведених правових норм, в контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації дій позивача як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене під час дії особливого періоду, є факт неявки позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 за повісткою у встановлений строк.

Так, згідно з положеннями ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

При цьому, відповідно до частини 7 статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Тобто за змістом статті 38 КУпАП початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення на позивача є день виявлення правопорушення.

КУпАП не містить визначення поняття «триваюче» правопорушення, проте, в теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. При цьому характер триваючого правопорушення оцінюється у кожному конкретному випадку індивідуально.

Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 210-1 КУпАП, тобто порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, яке полягає, зокрема, у неявці за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, не носить характеру триваючого, а є одноактним, вичерпується фактом неприбуття до певного місця у визначені дату та час.

Як вказано вище, приведеним вище приписом Закону №3543-ХІІ встановлено обов`язок громадян з`явитися, зокрема до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

З матеріалів справи слідує, що позивач не прибув 13.08.2024 о 09 год. 00 хв. за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 та не повідомив відповідача про поважні причини неприбуття у встановлений законом 3-х денний термін з подальшим прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів, що є порушенням ч.3 ст.22 Закону №3543-XII.

Днем вчинення правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, є день, коли позивачем не вчинені дії, які він повинен вчинити цього дня.

Як встановлено судом, відповідачем було виявлене правопорушення 17.08.2024, що підтверджено копією рапорта від 17.08.2024 (а.с.41).

Однак, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП винесена 29 листопада 2024 року, тобто після закінчення визначеного статтею 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення.

За положеннями пункту 7 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені статтею 38 КУпАП.

Відтак, виносячи постанову про адміністративне правопорушення № 847 від 29.11.2024 року посадова особа ІНФОРМАЦІЯ_1 повинна була закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

З огляду на те, що на час винесення оскаржуваної постанови закінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності, визначені у ч.7 ст. 38 КУпАП, відповідачем притягнуто позивача до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу поза межами строку, передбаченого ст.38 КУпАП, суд приходить до висновку, що така постанова підлягає скасуванню.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході судового розгляду відповідач не довів правомірності оскаржуваної постанови. У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, з врахуванням вищезазначеного, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог та скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_3 №847 від 29 листопада 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст.210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 24 000 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення слід закрити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.2, 5, 9, 72-79, 90, 242-246, 262, 268-272, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №847 від 29.11.2024 про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_3 №847 від 29 листопада 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст.210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 24000 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 16 січня 2025 року.

Суддя Р.В. Швець