Справа № 520/7494/21
Суддя: Ширант А.А.
Дата ухвалення: 2025-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

16 січня 2025 року справа № 520/7494/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ширант А.А., розглянувши заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Харківського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити дії щодо виплати суми індексації (у розмірі 386,10 грн за період з 05.08.2004 по 31.08.2004), а також середнього заробітку за весь час затримки повного розрахунку при звільненні (за період з 14.08.2014), в задоволенні якого 02.09.2021 було відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.06.2024 апеляційну скаргу позивача задоволено частково. Зобов`язано відповідача виплатити суму грошового забезпечення у розмірі 386.10 грн (за період з 05.08.2004 по 31.08.2004), а також нарахувати та виплатити за весь час затримки повного розрахунку грошового забезпечення при звільненні 14.08.2012 з військової служби по день ухвалення судом рішення у даній справі середній заробіток відповідно до ст. 117 КЗпП України.

Ухвалами Верхового Суду від 31.07.2024 та від 16.08.2024 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою відповідача на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2024 року у справі № 520/7494/21.

На адресу суду 06.01.2025 від позивача надійшла заява про встановлення судового контролю шляхом зобов`язання відповідача - командира військової частини подати у місячний строк звіт про виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21.06.2024 у справі №520/7494/21.

Визначаючись щодо наявності підстав для встановлення судового контролю, суд виходить із такого.

У ч. 1 ст. 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно з ч. 1 ст. 372 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

При цьому, суд наголошує, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 1 ст. 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Разом з тим, ч. 2 ст. 381-1 КАС України передбачає, що суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому ст.ст. 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 382 КАС України в адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (ч. 2 ст. 382-1 КАС України).

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що обов`язок встановити судовий контроль за виконанням судового рішення наявний лише у справах, які стосуються соціальних спорів, в той час як щодо інших справ у суду такий обов`язок відсутній.

Отже зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які б свідчили про ухиляння відповідача від виконання судового рішення чи/або відсутність у нього наміру його виконувати.

При цьому критерієм розмежування права та обов`язку суду встановити судовий контроль є вид спору, а саме його соціальних характер.

Соціальне забезпечення можна розглядати у двох значеннях у найзагальнішому значення - як забезпечення, що існує в суспільстві, та вужчому - як забезпечення, що надається суспільством (державою). У першому випадку до соціального забезпечення належать усі спільні відносини, метою яких є забезпечення осіб, які цього потребують і не можуть про себе самостійно подбати через наявність юридично значущих обставин. До соціального забезпечення у другому випадку слід віднести лише те забезпечення, яке надається державою від імені та за рахунок суспільства. Закономірно, що забезпечення, яке надається від імені та за рахунок суспільства державою, є окремим випадком соціального забезпечення у його найзагальнішому значенні.

Слід зазначити, що розподіл спорів за їх видами містить КАС України, зокрема у ч. 6 ст. 12 КАС України виокремлюються спори:

- пов`язані із публічною службою - прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (п. 1 ч. 6 ст. 12 КАС України), які в тому числі регулюються КЗпП України;

- пов`язані із обчисленням, призначенням, перерахунком, здійсненням, наданням, одержанням пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, які і є, власне, соціальними.

Спір у даній справі виник з підстав невиплати позивачу відповідачем (військовою частиною) суми індексації (у розмірі 386,10 грн за період з 05.08.2004 по 31.08.2004), а також середнього заробітку за весь час затримки повного розрахунку при звільненні (за період з 14.08.2014 по 21.06.2024) - тобто є спором, пов`язаним із проходженням публічної служби, не є соціальним, не відноситься до переліку справ визначених абз.2 ч. 1 ст. 382 КАС України, а тому у суду є дискреція щодо встановлення судового контролю.

Як вже зазначалось для вирішення питання щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення є врахування об`єктивних обставин, які б свідчили про ухиляння відповідача від виконання судового рішення чи/або відсутність у нього наміру його виконувати.

Суд бере до уваги, що наразі триває воєнний стан у зв`язку із збройною агресію РФ і це має потужний вплив на правозастосування, в тому числі й на дисципліну виконання судових рішень військовими частинами.

Водночас, заявником не наведено аргументів щодо використання усіх можливих засобів для його примусового виконання, зокрема вчинення дій для виконання рішення суду в примусовому порядку відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Виходячи з викладеного, суд вважає, що заява про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є необґрунтованою, а відтак в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 287, 370, 372, 373, 382, КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21.06.2024 у справі № 520/7494/21 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя А.А. Ширант