Справа № 641/9391/24
Суддя: Щепелева Г. М.
Дата ухвалення: 2025-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2-а/641/26/2025 Справа №641/9391/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2025 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі головуючого судді Щепелевої Г.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови № 10732 від 21.12.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

30.12.2024 ОСОБА_1 звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі за текстом ІНФОРМАЦІЯ_2 ) щодо визнання протиправною та скасування постанови № 10732 від 21.12.2024, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що повістку про необхідність з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_3 05.12.2024 він не отримував. Посилається на те, що як під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, так і під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідачем не було враховано той факт, що позивач відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає призову на військову службу під час мобілізації як такий, що має дружину з інвалідністю ІІ групи (група інвалідності встановлена з 18.11.2024). Отже, оскільки позивач має право на відстрочку, це виключає будь-які негативні наслідки від неявки по повістці та загалом склад адміністративного правопорушення.

Вказує про те, що 06.12.2024 самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою подачі заяви на оформлення відстрочки. Оскільки до приміщення потрапити не зміг, зареєструвався в електронній черзі на прийом до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 20.12.2024. Під час візиту на прийом 20.12.2024 щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, а 21.12.2024 постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Посилається на недодержання відповідачем вимог ст. 251, 280 КУпАП щодо повного дослідження обставин справи, відсутність доказів вчинення адміністративного правопорушення та невірну оцінку доказів.

ІНФОРМАЦІЯ_2 13.01.2025 подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю.

Відповідач посилається, зокрема, на ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до положень якої визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, зокрема, згідно із ч. 3 вказаної статті у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

Вказує, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошена загальна мобілізація, яка неодноразово продовжувалась та проводиться по теперішній час.

Відповідач зазначає, що процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затверджений постановою Кабінету міністрів України від 16.05.2024 року №560 (далі Постанова № 560).

Зауважує, що згідно із п. 34 постанови №560 повістка про виклик військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання, а відповідно до п. 36 постанови №560 За адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання резервісти та військовозобов`язані можуть бути оповіщені: представниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки особисто або засобами зв`язку.

Згідно із п. 41 постанови № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки є: у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку - день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних, за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Зазначає, що позивач був оповіщений належним чином про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак у вказаний у повістці час не з`явився, не повідомив відповідача про причини неявки за повісткою, отже позивач не прибув у строк, визначений у повістці без поважних причин, чим порушив ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» Збір необхідних документів для оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, або подача таких документів на розгляд, не є підставою та не дають право військовозобов`язаному не з`являтись до ІНФОРМАЦІЯ_4 за викликом та не є поважними причинами неприбуття за викликом.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, адміністративну справу було розподілено, відповідно до вимог ст. 18, 31 КАС України, судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Щепелевій Г.М.

Ухвалою суду від 31.12.2024 адміністративний позов прийнято до розгляду, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а також у відповідача витребувано належним чином засвідчені копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

13.01.2025 від відповідача надійшли витребувані судом копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

13.12.2025 відповідачем у справі надіслано відзив на позов та клопотання про поновлення строків на подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 14.01.2025 відповідачу продовжено строк на подання відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами на підтвердження та спростування позовних вимог в їх сукупності, суд зважає на таке.

Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.1 ст. 287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За приписами ст. 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.

Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що відповідно до відомостей повістки № 1347016 позивача зобов`язано з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_3 05.12.2024 о 14 год 00 хв для уточнення даних. Відповідно до форми 107П АТ «Укрпошта» рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення № 579 відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 відправлено документ «Повістка від 22.11.2024 за № 1347016 на 1 арк.»; згідно із формою Ф.20 причиною повернення вказаного рекомендованого поштового відправлення відправнику є відсутність адресата за вказаною адресою.

ЗН ІНФОРМАЦІЯ_3 , начальником МВ підполковником ОСОБА_3 20.12.2024 складено протокол № 10713 стосовно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Так, відповідно до змісту протоколу 22.11.2024 ІНФОРМАЦІЯ_2 військовозобов`язаному ОСОБА_1 , який перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення, засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» була направлена повістка № 1347016, яка сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, за місцем його проживання, а саме: АДРЕСА_2 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 05.12.2024 о 14 год 00 хв для звірки військово-облікових даних. Вищезазначена повістка була повернута 03.12.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 з відміткою про відсутність особи ОСОБА_1 за місцем проживання. Відповідно до п. 41 постанови № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки є, зокрема: у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку - день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних. Таким чином, ОСОБА_1 , будучи оповіщений належним чином про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на 05.12.2024 о 14 год 00 хв, у вказані дату та час до ІНФОРМАЦІЯ_3 без поважних причин не з`явився за викликом, про поважні причини не повідомив, чим порушив вимоги ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим в особливий період, який настав в Україні з моменту оголошення Президентом України часткової мобілізації (Указ від 17.03.2014 № 303/2014 та діє на сьогодні), вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Зазначений протокол містить підпис особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та його письмові пояснення. Так, останній вказав, що не прибув за повісткою 05.12.2024 через погане самопочуття. Прибув 06.12.2024, але його не пустили на територію ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого позивач став в електронну чергу і прийшов у зазначений час. Прибув самостійно.

Постановою № 10732 від 21.12.2024, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 , ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності містить відомості про обставини, викладені у вказаному протоколі про адміністративне правопорушення. Постанова містить дані про отримання позивачем постанови 21.12.2024 із зазначенням прізвища, ініціалів та підпису.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 65 Конституції України та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 303/2014 від 17.03.2014, затвердженим Законом № 1126-VII від 17.03.2014 оголошено часткову мобілізацію; після його оприлюднення в Україні розпочав діяти особливий період, який триває дотепер.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України постановлено з 24.02.2022 ввести в Україні воєнний стан. У подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та такий воєнний стан діє і до теперішнього часу.

Отже, станом на 05.12.2024, тобто на дату вчинення інкримінованого позивачеві адміністративного правопорушення діяв особливий період.

За змістом ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, тобто порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період.

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно зі ст. 235 КУпАП розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, є бланкетною нормою, а тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила, за порушення яких особа притягається до адміністративної відповідальності.

Так, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності позивача містить відомості, про порушення вимог частини 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Згідно із вказаною нормою закону у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка). У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Абзацом 2 ч. 5 вказаної статті зазначено, що Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України. Так, порядок оповіщення військовозобов`язаних про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 визначено Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінеті Міністрів України № 560 від 16.05.2024 (Порядок № 560).

Зокрема, абзацом 2 підпункту 2 ст. 41 вказаного Порядку, визначено, що належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки є, у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних.

Позивачеві повістка про виклик була направлена завчасно за адресою його реєстрації. Таким чином, суд не приймає до уваги посилання позивача на необізнаність щодо необхідності явки до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Іншими словами, на переконання суду, органи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки несуть відповідальність за надсилання військовозобов`язаному відповідних повісток. Той факт, що позивач не отримав кореспонденцію, надіслану йому на зареєстровану адресу місця проживання, сам по собі не є достатнім для того, щоб закласти аргументовану основу для заяви про те, що права військовозобов`язаного були порушені. Нормами вказаного Порядку № 560, прийнятого на виконання ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», встановлено презумпцію обізнаності військовозобов`язаного у разі надіслання повісток підрозділами ТЦК та СП за зареєстрованим (зазначеним військовозобов`язаним) місцем проживання. Ухилення від отримання поштового відправлення, що містить повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 , без наявності поважних причин неотримання такої повістки, не може ставати підґрунтям для уникнення в подальшому адміністративної відповідальності за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Наявність на час направлення позивачеві повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 підстав для оформлення йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації суд не сприймає як обставину, яка звільняє останнього від обов`язку з`являтись за викликом до зазначеного органу військового управління. Таке твердження позивача не ґрунтується на нормах закону та не може бути оцінено як поважна причина неявки.

Суд вважає неналежним доказом особистої явки позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 06.12.2024 скрін-шот з чату позивача з користувачем « ІНФОРМАЦІЯ_6 » від цієї ж дати щодо запису в електронній черзі на прийом 20.12.2024, оскільки зміст переписки не свідчить про явку ОСОБА_1 до приміщення відповідача, а відповідні дії щодо запису могли бути здійснені з будь-якого місця. Разом з тим, наступна явки позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 20.12.2024 з метою подання документів для оформлення відстрочки від призову не обґрунтовує вимоги позивача щодо неправомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Суд бере до уваги зміст пояснень, викладених позивачем до складеного щодо нього протоколу у справі про адміністративне правопорушення № 10713 від 20.12.2024. Так, позивач зазначив, що не з`явився на виклик за повісткою 05.12.2024 саме через погане самопочуття та в подальшому прибув 06.12.2024. Вказані пояснення не узгоджуються із доводами, зазначеними ОСОБА_1 у позовній заяві щодо його необізнаності про наявність повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Такі суперечності можуть свідчити про намагання позивача уникнути притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідачем позивача притягнуто за всебічного дослідження обставин справи, наявності доказів вчинення адміністративного правопорушення, а відтак підстав для задоволення позовних вимог немає.

Відповідно до ст. 139 КАС України, у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог позивача, відсутністю витрат відповідача, розподіл судових витрат не здійснюється.

На підставі викладеного та керуючись ст. 210-1, 251, 268, 283,284, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 2, 6, 8, 9, 72-77, 80, 90, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови № 10732 від 21.12.2024, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, - відмовити повністю.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено та підписано 14.01.2025.

Суддя - Г. М. Щепелева