Справа № 160/290/25
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2025-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

16 січня 2025 року Справа № 160/290/25

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Голобутовський Р.З., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

06.01.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ), Військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ), у якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 27.02.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку грошового забезпечення - січень 2008 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 27.02.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку грошового забезпечення - січень 2008 року;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 яка полягає у ненарахуванні та невиплаті у повному обсязі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 08.06.2019 включно із урахуванням абз. 4, 6, п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 08.06.2019 включно із урахуванням абз. 4, 6, п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 яка полягає у ненарахуванні та невиплаті у повному обсязі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 11.06.2019 по 05.01.2022 включно із урахуванням абз. 4, 6, п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_3 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 11.06.2019 по 05.01.2022 включно із урахуванням абз. 4, 6, п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Позовна заява обґрунтована тим, що бездіяльність військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за періоди з 27.02.2016 по 28.02.2018, з 01.03.2018 по 08.06.2019, з 11.06.2019 по 05.01.2022 є протиправною.

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду.

В обґрунтування заяви зазначено, що позивач у період з 27.02.2016 по 08.06.2019 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

До дня виключення позивача зі списку особового складу, військовою частиною НОМЕР_1 не здійснено з позивачем розрахунок за усіма видами забезпечення, зокрема з фінансового забезпечення.

Зазначає, що індексація грошового забезпечення йому виплачена не була за період з 27.02.2016 по 08.06.2019.

Позивач 20.10.2024 звернувся до військової частини НОМЕР_1 із заявою щодо перерахунку та доплати індексації грошового забезпечення (враховуючи базовий місяць січень 2008 року) за період з 27.02.2016 по 08.06.2019, а також проведення перерахунку та доплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 08.06.2019 включно із урахуванням абз. 4, 6, п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Також заява містила прохання щодо видачі довідки про виплачене грошове забезпечення за період перебування на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 .

Військовою частиною НОМЕР_1 було надано відповідь від 22.11.2024 за №2531, з якої позивачу стало відомо про те, що не було здійснено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 27.02.2016 по 08.06.2019 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку грошового забезпечення - січень 2008 року та нарахування та виплата індексації грошового забезпечення за період з 27.02.2016 по 28.02.2018 включно із урахуванням абз. 4, 6, п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Також зазначає, що позивач у період з 11.06.2019 по 05.01.2022 проходив дійсну військову службу в військовій частині НОМЕР_2 .

До дня виключення позивача зі списку особового складу, військовою частиною НОМЕР_2 не здійснено з позивачем розрахунок за усіма видами забезпечення, зокрема з фінансового забезпечення, зокрема Позивачу індексація грошового забезпечення виплачена не була за період з 11.06.2019 по 05.01.2022.

Позивач 20.10.2024 звернувся до військової частини НОМЕР_2 із заявою щодо перерахунку та доплати індексації грошового забезпечення за період з 11.06.2019 по 05.01.2022 включно із урахуванням абз. 4, 6, п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Також заява містила прохання щодо видачі довідки про виплачене грошове забезпечення за період перебування на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_2 .

Звернення позивача отримано 16.11.2024, проте станом на день подачі позовної заяви відповіді не надходило.

Таким чином позивачу не було здійснено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 11.06.2019 по 05.01.2022 включно із урахуванням абз. 4, 6, п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Позивач також звертає увагу суду на те, що Військову частину НОМЕР_2 з 01.01.2020 виключено з мережі розпорядників бюджетних коштів та зараховано на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_3 з 01.01.2020. Саме військова частина НОМЕР_3 має відповідні рахунки для забезпечення фінансової діяльності військової частини НОМЕР_2 , тобто всі нарахування та виплати за військову частину НОМЕР_2 здійснює військова частина НОМЕР_3 . Таким чином, в цій справі відповідачами є військова частина НОМЕР_2 та військова частина НОМЕР_3 .

Також позивач зазначає, що він є діючим військовослужбовцем Збройних Сил України та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_8 , яка виконує бойові завдання поза межами постійної дислокації військової частини.

З огляду на викладене, просить визнати причини пропуску строку для звернення до суду за захистом прав та законних інтересів поважними та поновити даний строк.

При вирішенні поданої заяви по суті, суддя зазначає наступне.

Статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022, ч.ч. 1, 2 ст. 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Отже, до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

При цьому, з огляду на згадані правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, Верховний Суд дійшов висновку про поширення дії частини першої статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

Однак приписами ч.ч. 3, 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, Верховний Суд звертає увагу на те, що обов`язок держави створити умови та гарантувати можливості для громадян заробляти собі на життя працею і своєчасно одержувати винагороду за працю є складовою її обов`язку щодо утвердження, забезпечення і гарантування прав та свобод людини і громадянина (стаття 3, частини перша, друга, сьома статі 43 Конституції України).

Частиною 1 ст. 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

У Рішенні від 12.04.2012 №9-рп/2012 Конституційний Суд України зазначив, що гарантована Конституцією України рівність усіх людей в їх правах і свободах означає необхідність забезпечення їм рівних правових можливостей як матеріального, так і процесуального характеру для реалізації однакових за змістом та обсягом прав і свобод. У правовій державі звернення до суду є універсальним механізмом захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (абзац п`ятий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини рішення).

Таким чином, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед ч. 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Наведене дає суду підстави для висновку, що до 19.07.2022 строк звернення позивачем з цим позовом до суду не був обмежений будь-яким строком.

Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду від 06.04.2023 №Пз/990/4/22 (№260/3564/22).

З огляду на викладене, оскільки спірні правовідносини щодо виплати індексації позивачу охоплюють періоди до 19.07.2022, суддя робить висновок, що строк на звернення до суду із цією позовною заявою не порушено, як наслідок у задоволенні заяви про поновлення строку необхідно відмовити.

Позовна заява відповідає вимогам, встановленим ст. ст. 160, 161, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, підсудна Дніпропетровському окружному адміністративному суду та підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження згідно ч. 2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України.

З матеріалів позовної заяви порушень строків, передбачених ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, не видно.

Підстав для її повернення або відмови у відкритті провадження у справі не має.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. ст. 122, 160, 161, 171, 248, 257, 260, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду - залишити без задоволення.

Відкрити провадження у справі №160/290/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Здійснювати розгляд справи одноособово суддею Голобутовським Р.З., в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Призначити справу до розгляду без виклику (повідомлення) сторін у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду за адресою: 49089, м. Дніпро, вул. Академіка Янгеля, 4.

Роз`яснити, що клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має право подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Встановити відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Звернути увагу відповідачів на те, що у відповідності до абз. 2 ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно ч. 3 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана іншим учасникам справи одночасно з надісланням відзиву до суду.

У разі ненадання відповідачами відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України).

Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Встановити відповідачам п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 163 та ст. 164 Кодексу адміністративного судочинства України до відповіді на відзив та до заперечення застосовуються правила, встановлені ч.ч. 2-4 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Інформацію щодо адміністративної справи №160/290/25 учасники даної справи можуть отримати на офіційному порталі судової влади України у мережі Інтернет (веб-адреса сторінки: http://adm.dp.court.gov.ua/sud0470/gromadyanam/csz/).

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя Р.З. Голобутовський