Справа № 420/22151/24
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2025-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, в якому позивач, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просить:

визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 10.01.2024 року №18 Про застосування до працівників УПП в Одеській області ДПП дисциплінарних стягнень у частині пункту 1 про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 18.06.2024 року № 1092 о/с По особовому складу про звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 ;

поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу №1, роти №7 батальйону №2 полку управління патрульної поліції в Одеській області з 19.06.2024 року зі стягненням з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 19.06.2024 року по день поновлення на роботі з відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів.

В обґрунтування адміністративного позову представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 підполковник поліції обіймав посаду інспектора взводу № 1, роти № 7 батальйону № 2 полку управління УПП в Одеській області ДПП. 24 листопада 2023 року Позивача за результатами службового розслідування було затримано, відповідно до ст. 208 КПК України, а 25.11.2023 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України - одержання службовою особою неправомірною вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди. Перебуваючи на лікарняному Позивач дізнався, що Департаментом патрульної поліції, 18.06.2024 року був виданий наказ №1092 про звільнення його зі служби в поліції.

Представник позивача стверджує, що на час видання наказу від 18.06.2024 року №1092о/с Позивач був непрацездатним і перебував на амбулаторному лікуванні у невропатолога з 18.06.2024 року по 20.06.2024 року. Відповідно до ст. 22 Статуту, дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції, застосовані до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби. Вказане порушення стало підставою для порушення право на захист Позивача від протизаконного звільнення, та є окремою підставою для скасування даного наказу.

Також представник позивача вказує, що наказом №2407 від 24.11.2023 року Департаментом патрульної поліції до складу дисциплінарної комісії з проведення службового розслідування був залучений капітан поліції ОСОБА_2 . Разом з тим, ОСОБА_2 притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією Датою вчинення адміністративного правопорушення є період часу, який тривав одразу після конфліктної ситуації і до підписання ОСОБА_2 доповідної записки на ім`я т.в.о. начальника УПП в Одеській області Хмарука Д. про призначення службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни старшим інспектором з особливих доручень відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Одеській області ДПП Подмазком О.С., у якій ОСОБА_2 запропонував включити себе до складу дисциплінарної комісії (головою вказаної комісії), тобто 02.03.2022 року. Однак, провадження по справі було закрито, у зв`язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення. Разом тим, вказана обставина не є реабілітуючою, а отже дисциплінарна комісія була створена з порушенням вищезазначеного Положення

Крім того, за твердженням представника позивача, позивач не був повідомлений належним чином, про дату і час розгляду дисциплінарної справи. Так, доданий акт про неприбуття для надання пояснень та інші повідомлення про необхідність надати пояснення по справі, спрямовувались виключно на електронну пошту.

На підставі викладеного, позивач просить адміністративний позов задовольнити.

Відповідачем надано до суду відзив на адміністративний позов, згідно з яким останній зазначив, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

Представник відповідача зазначає, що 24.11.2023 підполковника поліції ОСОБА_3 та старшого лейтенанта поліції Ситника Р. було затримано в порядку статті 208 КПК України. 25.11.2023 останнім повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України - одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Так, службовим розслідуванням встановлено, що 01.11.2023 підполковник поліції ОСОБА_4 та старший лейтенант поліції ОСОБА_5 , зупинивши водія ОСОБА_6 , який керував автомобілем RENAULT, номерний знак НОМЕР_1 під час спілкування з ним не здійснювали безперервну відеофіксацію події на службові портативні відеореєстратори.

Представник відповідача зазначає, що відсутність 01.11.2023 безперервної відеофіксації у підполковника поліції ОСОБА_3 та старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 унеможливлює встановлення всіх фактів події, а також спростування тверджень щодо отримання останніми неправомірної вигоди, що в свою чергу дискредитує звання працівника поліції.

Оскільки поведінка працівника Національної поліції України завжди і за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально-етичним принципам стража правопорядку, вчинок підполковника поліції ОСОБА_3 та старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 є проявом негідної поведінки, тому враховуючи характер проступку, особи поліцейських, ступінь їхньої вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейських, їхнє ставлення до служби були усі підстави для притягнення останніх до дисциплінарної відповідальності та застосування найсуворішого виду дисциплінарного стягнення.

При цьому представник відповідача вказує, що відсутність обвинувального вироку суду не спростовує наявності в діях старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 дисциплінарного проступку, який встановлений в ході службового розслідування і за який, у порядку Дисциплінарного статуту, було право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення із органів поліції.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.03.2020р. у справі №815/4478/16.

На переконання представника відповідача, за результатами службового розслідування вина ОСОБА_1 у вчиненні дисциплінарного проступку була встановлена у повному обсязі, тому Департаментом патрульної поліції було видано наказ «Про застосування до працівників УПП в Одеській області ДПП дисциплінарних стягнень» від 10.01.2024 №18.

Таким чином, представник відповідача вважає, що оскаржуваний наказ є правомірним та прийнятим у межах повноважень наданих керівникові Департаменту патрульної поліції та у спосіб визначений чинним законодавством. Разом з цим, твердження представника позивача щодо відсутності в діях позивача порушень службової дисципліни спростовуються матеріалами службового розслідування, а тому заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 23.09.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою суду від 06.11.2024 року прийнято заяву представника позивача про зміну предмету позову.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 29.08.2001 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах МВС, з 07.11.2015 року проходив службу в органах Національної поліції України, та з 18.09.2019 року в займаній посаді.

Як вбачається з матеріалів справи, начальник УПП в Одеській області ДПП майор поліції Руслан РУБАН звернувся до начальника ДПП генерала поліції третього рангу Євгенія ЖУКОВА з доповідною запискою за фактом внесення 08.11.2023 відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000343 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України та встановлення обставин затримання 24.11.2023 працівниками внутрішньої безпеки спільно зі слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, під процесуальним керівництвом Одеської обласної прокуратури під час отримання другої частини неправомірної вигоди, інспектора взводу № 2 роти № 7 батальйону № 2 полку УПП в Одеській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 та інспектора взводу № 1 роти № 7 батальйону № 2 полку УПП в Одеській області ДПП підполковника поліції ОСОБА_1 .

В доповідній записці вказано, що старший інспектор відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Одеській області ДПП старший лейтенант поліції Залевський О. доповів рапортом від 24.11.2023 № ВH25883/41/13/03-23 про те, що 08.11.2023 за матеріалами Одеського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України Одеською обласною прокуратурою внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000343 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України. 24.11.2023 під час проведення комплексу негласних слідчо-розшукових дій працівниками внутрішньої безпеки спільно зі слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, під процесуальним керівництвом Одеської обласної прокуратури під час отримання другої частини неправомірної вигоди затримано інспектора взводу № 2 роти № 7 батальйону № 2 полку УПП в Одеській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 та інспектора взводу № 1 роти № 7 батальйону № 2 полку УПП в Одеській області ДПП підполковника поліції ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, запропоновано призначити службове розслідування із відстороненням інспектора взводу № 1 роти № 7 батальйону № 2 полку УПП в Одеській області ДПП підполковника поліції ОСОБА_1 та інспектора взводу № 2 роти № 7 батальйону № 2 полку УПП в Одеській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 від виконання службових обов`язків (посади), оскільки ймовірний факт порушення службової дисципліни, допущенний останніми, унеможливлює виконання ними посадових (функціональних) обов`язків, у зв`язку із проступком, який порушує Присягу працівника поліції, визначену в частині першій статті 64 Закону України «Про Національну поліцію».

З метою перевірки зазначених відомостей наказом ДПП від 24.11.2023 року № 2407 призначено службове розслідування та створено дисциплінарну комісію.

З зазначеним наказом позивач ознайомлений під підпис.

Також наказом ДПП від 19.12.2023 №1748о/с «По особовому складу» відповідно до частини третьої та частини п`ятої статті 70 Закону України «Про Національну поліцію» відсторонити від виконання службових обов`язків (посади) підполковника поліції ОСОБА_1 (0002888), інспектора взводу №1 роти №7 батальйону №2 полку управління патрульної поліції в Одеській області, з 06 грудня 2023 року до 25 січня 2024 року включно, якому прибувати на службу до управління патрульної поліції в Одеській області згідно розпорядку робочого дня та виконувати накази і доручення начальника управління, не пов`язані з виконанням службових обов`язків за посадою. Підстава: ухвала Київського районного суду м. Одеси від 06.12.2023.

Головою дисциплінарної комісії - начальником УПП в Одеській області полковником поліції Рубаном Р. подано начальнику ДПП доповідну записку (вих. 26731/14/13/03012023 від 07.12.2023) про доцільність продовження термінів службового розслідування на п`ятнадцять календарних днів, розпочатого на підставі наказу ГУ ПН від 24.11.2023 №2407 з метою повної, всебічної перевірки матеріалів службового розслідування, відповідно до частини третьої статті 26 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII.

Наказом ДПП від 07.12.2023 №2496 «Про продовження терміну службового розслідування» термін службового розслідування продовжено на п`ятнадцять календарних днів.

Відповідно до довідки про перебування на лікарняному, станом на 17 червня 2024 року наказ не реалізований у зв`язку з перебуванням ОСОБА_9 на лікарняному, що підтверджується інформацією з реєстру та відповідями з медичних установ, так підтверджені наступні періоди:

15.01.2024 - 24.01.2024 номер ЛН 19719244-1;

25.01.2024 - 29.01.2024 номер ЛН 20051122-1;

30.01.2024 - 02.02.2024 номер ЛН 20428422-1;

з 03.02.2024 - 04.02.2024 відсутнє підтвердження факту тимчасової непрацездатності;

05.02.2024 - 19.02.2024 номер ЛН 20428422-1;

20.02.2024 - 28.02.2024 амбулаторне лікування в ТМО МВС України по Одеській області;

29.02.2024 11.03.2024 номер ЛН 21156004-1;

12.03.2024 - 22.03.2024 номер ЛН 21391154-1;

23.03.2024 - 01.04.2024 номер ЛН 21716951-1;

02.04.2024 - 12.04.2024 номер ЛН П 932105-1;

13.04.2024 - 23.04.2024 номер ЛН 22229196-1;

24.04.2024 - 03.05.2024 номер ЛН 22476481-1;

04.05.2024 - 10.05.2024 номер ЛН 22711705-1;

11.05.2024 - 16.05.2024 номер ЛН 22869915-1;

17.05.2024 - 24.05.2024 номер ЛН 23063327-1;

25.05.2024 - 28.05.2024 номер ЛН 23223626-1,

28.05.2024 - 06.06.2024 номер ЛН 23290040-1,

10.06.2024 - 12.06.2024 номер ЛН 23541163-1,

13.06.2024 - 17.06.2024 номер ЛН 23633385-1.

В довідці також вказано, що жодного разу ОСОБА_1 про свою тимчасову непрацездатність не повідомляв.

За результатом проведення службового розслідування відповідачем складено висновок від 22.12.2023 року, відповідно до якого дисциплінарна комісія вважала за необхідне за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пункту 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, визначеної статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію», статей 22, 38 та 42 Закону України «Про запобігання корупції», пунктів 1, 6, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, абзаців другого та третього пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09 листопада 2016 року № 1179, пункту 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18 грудня 2018 року № 1026, підпунктів 1, 10, 13 пункту 3.1 розділу III посадової інструкції інспектора УПП в Одеській області ДПП, затвердженої наказом ДПП від 13.11.2018 № 5112, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту до інспектора взводу № 1 роти № 7 батальйону № 2 полку УПП в Одеській області ДПП підполковника поліції ОСОБА_1 застосувати дисціплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

Наказом ДПП №18 від 10.01.2024 року «Про застосування до працівників УПП в Одеській області ДПП дисциплінарних стягнень», згідно з висновком службового розслідування та статтями 11-14, 26, 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» (далі - Дисциплінарний статут), за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пункту 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, визначеної статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію», статей 22, 38 та 42 Закону України «Про запобігання корупції», пунктів 1, 6, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, абзаців другого та третього пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09 листопада 2016 року № 1179, пункту 5 розділу ІП Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18 грудня 2018 року № 1026, підпунктів 1, 10, 13 пункту 3.1 розділу III посадової інструкції інспектора УПП в Одеській області ДПП, затвердженої наказом ДПП від 13.11.2018 № 5112, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту до інспектора взводу № 1 роти № 7 батальйону № 2 полку УПП в Одеській області ДПП підполковника поліції ОСОБА_1 (0002888) застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

Наказом ДПП «По особовому складу» від 18.06.2024 року №1092о/с відповідно до п.6 ч. 1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» підполковника поліції ОСОБА_1 (0002888), інспектора взводу № 1 роти № 7 батальйону № 2 полку управління патрульної поліції в Одеській області, з 18 червня 2024 року з виплатою грошової компенсації за 114 діб невикористаних щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток (2015 рік 4 доби, 2021 рік 1 доба, 2022 рік - 45 діб, 2023 рік 45 діб, 2024 рік - 19 діб), установивши премію за червень 2024 року в розмірі 0,00%. Станом на день звільнення стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки в календарному обчисленні становить 16 років 10 місяців 00 днів. Сума відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, становить 3399,51 грн. Підстава: наказ Департаменту патрульної поліції від 10.01.2024.

Витяг з наказу №1092о/с від 18.06.2024 року позивач отримав 27.06.2024 року.

Позивач, не погоджуючись з наказами ДПП 10.01.2024 року №18 в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення та наказом ДПП від 18.06.2024 року № 1092, в частині звільнення позивача зі служби в поліції, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, регламентовано Законом України Про Національну поліцію від 02.07.2015 року №580- VIII (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №580- VIII).

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 18 Закону №580-VІІІ поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частина перша та друга статті 19 Закону №580-УІІІ).

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 15.03.2018 року №2337- VIII.

Службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників (частина перша статті 1 Дисциплінарного статуту).

Згідно із статтею 2 Дисциплінарного статуту, за своїм службовим становищем поліцейські можуть бути керівниками або підлеглими стосовно інших поліцейських.

Керівник - це службова особа поліції, наділена правами та обов`язками з організації службової діяльності підлеглих їй поліцейських та інших працівників поліції і контролю за їхньою службовою діяльністю.

Статтею 3 Дисциплінарного статуту визначено, що керівник несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни. З метою забезпечення дотримання службової дисципліни керівник зобов`язаний:

1) створити умови, необхідні для виконання підлеглими обов`язків поліцейського;

2) поважати честь і гідність підлеглих, не допускати порушень їхніх прав та соціальних гарантій;

3) розвивати у підлеглих розумну ініціативу та самостійність під час виконання ними обов`язків поліцейського;

4) сприяти підвищенню підлеглими рівня кваліфікації, достатнього для виконання службових повноважень;

5) вивчати індивідуальні та професійні якості підлеглих, забезпечуючи прозорість і об`єктивність в оцінюванні їхньої службової діяльності;

6) забезпечити сприятливий стан морально-психологічного клімату в колективі, своєчасно вчиняти дії із запобігання порушенню службової дисципліни підлеглими та виникненню конфліктів між ними;

7) контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими

правопорушень;

8) у разі виявлення порушення підлеглим службової дисципліни вжити заходів для припинення такого порушення та застосувати дисциплінарне стягнення до порушника або порушити клопотання про застосування стягнення уповноваженим керівником.

Згідно статті 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:

1) зауваження;

2) догана;

3) сувора догана;

4) попередження про неповну службову відповідність;

5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;

6) звільнення з посади;

7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів (частина перша та друга статті 16 Дисциплінарного статуту).

Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначено статтею 19 Дисциплінарного статуту.

Так, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються:

1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування;

2) підстава для призначення службового розслідування;

3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного

проступку;

4) пояснення поліцейського щодо обставин справи;

5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи;

6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи;

7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку;

8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення;

10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону;

11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є:

1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку;

2) попередня бездоганна поведінка;

3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород;

4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди;

5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність;

6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є:

1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння;

2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення;

3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього;

4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку;

5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, тендерної чи іншої нетерпимості.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.

У разі вчинення дисциплінарного проступку кількома поліцейськими дисциплінарне стягнення застосовується до кожного окремо.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і вчинив дисциплінарний проступок, дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє.

У разі повторного вчинення поліцейським незначного проступку з урахуванням його сумлінного ставлення до виконання обов`язків за посадою або нетривалого перебування на посаді (до трьох місяців) керівник може обмежитися раніше застосованим до такого поліцейського дисциплінарним стягненням.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року №893.

Згідно з розділом VI Порядку №893, зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

У вступній частині висновку службового розслідування викладаються такі відомості: дата і місце складання висновку службового розслідування, прізвище та ініціали, посада і місце служби (роботи) голови (заступника голови) та членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування;

підстава для проведення службового розслідування;

форма розгляду справи дисциплінарною комісією (відкрите засідання чи письмове

провадження).

У разі залучення до проведення службового розслідування фахівців та представника поліцейського також зазначаються їх прізвища, ініціали та статуси у службовому розслідуванні.

В описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування:

обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час. місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим;

посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України Про захист персональних даних), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення;

пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи;

документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку;

обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України;

причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.

В описовій частині зазначаються також відомості про залучення фахівців та результати їх участі в службовому розслідуванні.

У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються:

висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено.

У разі неможливості встановлення за результатами службового розслідування факту наявності/відсутності в діях (бездіяльності) поліцейського складу дисциплінарного проступку внаслідок неможливості отримання доступу до необхідних документів такі обставини розцінюються на користь поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування;

вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в нього діянні ознак дисциплінарного проступку;

відомості про списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про надсилання матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством;

запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.

Відповідно до пункту 4 Розділу 1 Порядку №893 зазначено, що в наказі про призначенні - службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії - визначаються голова та члени дисциплінарної комісії, зазначається підстава проведення службового розслідування, а також прізвище, ім`я, по батькові, посада поліцейського, стосовно якого воно і проводитиметься (у разі якщо на час призначення службового розслідування не відомо). Проект наказу про призначення службового розслідування та пропозиції щодо складу дисциплінарної комісії готує структурний підрозділ, яким установлено наявність підстав для проведення службового розслідування.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та Присяги.

Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

З матеріалів справи вбачається, що під час проведення службового розслідування позивачем надавались пояснення 19.12.2023 року.

Відповідно до пояснень позивача від 19.12.2023 року, по суті поставлених питань зазначив, що стосовно подій, які відбулись 24.11.2023 року, на його особисту думку, ця ситуація завчасно ініційована та спровокована відповідними органами з метою ганебного звільнення та позбавлення права на відповідне соціальне та пенсійне забезпечення та виплату при звільненні за власним бажанням.

Також позивач наполягав на тому, що він в службовій діяльності дотримується законодавства України, неухильно виконує вимоги присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів та наказів начальника. Свої обов`язки виконує чесно та у відповідності до посадової інструкції, тощо.

Разом з тим, позивач вказав, що ситуація, яка склалась, негативно вплинула на його стан здоров`я у зв`язку з чим він наразі знаходиться на лікарняному на стаціонарному лікуванні. Стресова та шокова ситуація на разі не дає йому змоги належним чином сприймати всі обставини, які відбулись та відбуваються, у зв`язку з чим він не може надати відповіді на поставлені питання. Більше того, на разі ведеться досудове розслідування кримінального провадження за фактом обставин, які відбулися 24.11.2023 року. В рамках службового розслідування, на думку позивача, можливо отримати доступ до зазначеного КП, та отримати відповіді на поставлені питання.

В ході проведення службового розслідування дисциплінарною комісією встановлено, що 24.11.2023 року під час проведення комплексу негласних слідчо-розшукових дій працівниками внутрішньої безпеки спільно зі слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, під процесуальним керівництвом Одеської обласної прокуратури під час отримання частини неправомірної вигоди затримано інспектора взводу №2 роти №7 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 та інспектора взводу №1 роти №7 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП підполковника поліції ОСОБА_1 .

Старший інспектор ВМАЗ УПП в Одеській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_10 доповів рапортом на ім`я начальника УПП в Одеській області ДПП майора поліції Рубана Р. від 24.11.2023 року, що 08.11.2023 року за матеріалами Одеського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України Одеською обласною прокуратурою внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000343 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України.

За фактом внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08.11.2023 року №0000343 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України та встановлення обставин затримання працівниками внутрішньої безпеки спільно зі слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, під процесуальним керівництвом Одеської обласної прокуратури під час отримання частини неправомірної вигоди 24.11.2023 інспектором взводу №2 роти №7 батальйону №2 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департамент патрульної поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_8 та інспектором взводу №1 роти №7 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП підполковником поліції ОСОБА_1 , наказом Департаменту патрульної поліції від 24.11.2023 року призначено службове розслідування.

Службовим розслідуванням встановлено, що відповідно до дислокації сил та засобів трас та стаціонарних постів УПП в Одеській області ДПП 24.11.2023 року у денну зміну у складі наряду «ОКЕАН-Д-505» на службовому транспортному засобі TOYOTA PRIUS, номерний знак НОМЕР_2 , для несення служби на автомобільній дорозі М-05 «Київ - Одеса» заступили інспектор взводу №1 роти №7 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП підполковник поліції ОСОБА_1 та інспектор взводу №2 роти №7 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_8 .

Згідно з протоколами затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 24.11.2023, старший слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР у м. Миколаєві ОСОБА_11 24.11.2023 о 13.32 за адресою: м. Одеса, Київське шосе, на перетині із заїздом на вул. Новомосковська, біля АЗС «БРСМ», затримав ОСОБА_1 та ОСОБА_8 . Підстави затримання: якщо особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення.

Відповідно до повідомлень про підозру слідчий, розглянувши матеріали досудового розслідування №000343, встановивши наявність достатніх доказів для повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, повідомив ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , що вони підозрюються в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України - одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01.11.2023 приблизно о 16.50 ОСОБА_14 вийшов з відділення №60 Нової пошти, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Старопортофранківська, 103а та прослідував до свого автомобіля RENAULT MEGANE, номерний знак НОМЕР_1 , після чого почав рух по вул. Старопортофранківська у напрямку центра міста.

Того ж дня, приблизно о 16.55 за адресою: м. Одеса, вул. Старопортофранківська, 91, з використанням спеціальних світових та звукових сигналів автомобіль ОСОБА_6 був зупинений нарядом «Океан-0303» у складі ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , на службовому автомобілі TOYOTA PRIUS, номерний знак НОМЕР_2 .

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у ході перевірки документів ОСОБА_6 повідомили, що він начебто перебуває у стані наркотичного сп`яніння та, погрожуючи притягненням до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП, почали вимагати від ОСОБА_6 неправомірну вигоду загальною сумою у розмірі 20000 гривень за не складання адміністративних матеріалів та притягнення його до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_14 погодився на висунуту йому вимогу, у той же час повідомив ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , що у нього наявні лише 3000 гривень, та діючи за вказівкою працівників поліції передав їм 3000 гривень.

Також, досудовим розслідуванням встановлено, що 24.11.2023 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заступили на чергування у складі наряду «Океан-Д-505», здійснюючи чергування на блокпості на в`їзді у м. Одеса на трасі М-05 «Київ-Одеса».

Приблизно о 11.30 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зупинили транспортний засіб RENAULT MEGANE, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , під приводом пошкодження номерного знаку автомобіля.

У ході перевірки документів ОСОБА_6 інспектор ОСОБА_4 провів огляд автомобіля та побачив у автомобілі склянку із таблетками, які ОСОБА_14 зберігав при собі для особистого вжитку, які є лікарськими засобами.

Виявивши таблетки, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 почали звинувачувати ОСОБА_6 у зберіганні та перевезенні при собі наркотичних засобів, у керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння та почали погрожувати повідомленням про виявлений злочин слідчо-оперативну групу райвідділу поліції, вилученням транспортного засобу та притягненням ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за зберігання наркотичних засобів та адміністративної відповідальності за керуванням транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вказали ОСОБА_15 вимогу у наданні неправомірної вигоди за не повідомлення про виявлений злочин слідчо-оперативної групи та, як наслідок, не притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за незаконне зберігання та перевезення наркотичних засобів, а також за не складання адміністративних матеріалів за статтею 130 КУпАП за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння та, як наслідок, не притягнення його до адміністративної відповідальності, на що ОСОБА_14 вимушено погодився.

Встановивши наявність у ОСОБА_6 грошових коштів у розмірі 17000 гривень та 10 доларів США, вирішивши, що виявлених готівкових коштів не достатньо, ОСОБА_4 запитав, які ще грошові кошти наявні у ОСОБА_6 при собі, на що він повідомив, що має ще 5000 гривень у безготівковій формі на картковому рахунку. ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_15 про необхідність проїхати до гіпермаркету «Нова Лінія», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Київське шосе, буд. 8/2, та за допомогою банкомату конвертувати безготівкові грошові кошти у готівкові, які в подальшому також передати їм.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 забрали у ОСОБА_6 посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та повідомили, що будуть його чекати у службовому автомобілі уздовж Київського шосе навпроти виїзду з паркувальної зони гіпермаркету «Нова Лінія».

ОСОБА_14 зняв в банкоматі вказані грошові кошти, вийшов з гіпермаркету, пройшов до службового транспортного засобу поліції та через передні праві пасажирські двері передав ОСОБА_12 загалом 22000 гривень.

ОСОБА_5 повернув ОСОБА_15 посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, після чого він повернувся до свого автомобіля, а працівника поліції поїхали на службовому транспортному засобі продовжувати службу.

На підставі зазначеного, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , будучи працівниками правоохоронного органу та службовими особами, 01.11.2023 вимагали та одержали від ОСОБА_6 неправомірну вигоду у розмірі 3000 гривень за не складання адміністративних матеріалів за статтею 130 КУпАП та не притягнення до адміністративної відповідальності, та 24.11.2023 вимагали та одержали від ОСОБА_6 неправомірну вигоду у розмірі 22000 гривень за не повідомлення про виявлений злочин слідчо-оперативної групи та не притягнення до кримінальної відповідальності за незаконне зберігання та перевезення наркотичних засобів, а також за не складання адміністративних матеріалів за статтею 130 КУпАП за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння та не притягнення до адміністративної відповідальності, загалом отримавши від ОСОБА_6 у період з 01.11.2023 по 24.11.2023 неправомірну вигоду у розмірі 25000 гривень.

Службовим розслідуванням встановлено, що відповідно до роздавальної відомості до Журналу обліку видачі/повернення портативного відеореєстратора 01.11.2023 старший лейтенант поліції ОСОБА_5 отримав портативний відеореєстратор №1238 (15) та підполковник поліції ОСОБА_16 отримав портативний відеореєстратор №471715, а також їм виданий додатковий портативний відеореєстратор №471006.

З відеозаписів з портативного відеореєстратора №1238 (15) вбачається, що за денну зміну 01.11.2023 здійснено чотири відеозаписи, а саме з 10.19.07 по 10.19.19, з 10.52.26 по 10.53.11, з 17.04.01 по 17.05.38 таз 19.49.33 по 19.53.50.

З відеозаписів з портативних відеореєстраторів №471715 та №471006 вбачається, що за денну зміну 01.11.2023 здійснено по дев`ять відеофіксацій, останні відеозаписи закінчуються о 16.29, тобто відеофіксація під час зупинки транспортного засобу ОСОБА_6 та спілкування з ним за допомогою портативних відеореєстраторів не здійснювалась.

Відповідно до роздавальної відомості до Журналу обліку видачі/повернення портативного відеореєстратора 24.11.2023 старший лейтенант поліції ОСОБА_5 отримав портативний відеореєстратор №471820 та підполковник поліції ОСОБА_16 отримав портативний відеореєстратор №475794, а також їм виданий додатковий портативний відеореєстратор №1978/9.

Дослідити відеозаписи з портативних відеореєстраторів №471820, №475794 та №1978/9 не виявилось можливим, оскільки вони вилучені в рамках кримінального провадження.

Згідно запитів із системи ІНПН, 01.11.2023 о 16.33 та о 16.59 ОСОБА_4 здійснював запит щодо транспортного засобу, номерний знак НОМЕР_1 та о 17.03 запит щодо ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_5 також 24.11.2023 о 11.39 здійснював запит щодо ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З відеозаписів з камер відеоспостереження гіпермаркету «Нова Лінія» за 24.11.2023 року вбачається, що автомобіль RENAULT MEGANE ( НОМЕР_1 ) о 11.54 заїхав до паркувальної зони, водій вийшов та направився в бік будівлі гіпермаркету, зайшовши у приміщення гіпермаркету він підійшов до банкомату, де, ймовірно, зняв відповідну суму коштів зі свого карткового рахунку, вийшовши із будівлі гіпермаркету водій пройшов до проїжджої частини Київського шосе навпроти виїзду з паркувальної зони, через деякий час громадянин пройшов у бік паркувальної зони гіпермаркету, одночасно з цим службовий автомобіль TOYOTA PRIUS проїхав по вул. Київського шосе, о 12.06 чоловік повернувся до свого автомобіля.

З урахуванням наведеного, службовим розслідуванням встановлено, що 01.11.2023 підполковник поліції ОСОБА_4 та старший лейтенант поліції ОСОБА_5 , зупинивши водія ОСОБА_6 , під час спілкування з ним не здійснювали безперервну відеофіксацію події на службові портативні відеореєстратори.

Відсутність 01.11.2023 безперервної відеофіксації у підполковника поліції ОСОБА_3 та старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 унеможливлює встановлення всіх фактів події, а також спростування тверджень щодо отримання ними неправомірної вигоди, що в свою чергу дискредитує звання працівника поліції.

Вказані події набули суспільного резонансу, про що старший інспектор з особливих доручень ВМАЗ УПП в Одеській області ДПП капітан поліції Димитрищук Ю. доповіла рапортом від 28.11.2023 року, що під час моніторингу соціальних мереж у месенджері «Телеграм» групі «X***я Одесса» від 24.11.2023 року виявлено публікацію критичного/негативного характеру за участю працівників УПП в Одеській області ДПП.

Також, на сторінці Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України в соціальній мережі «Facebook» містилася публікація під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка набула розповсюдження та містила безліч негативних коментарів.

За таких обставин, обґрунтованими є доводи відповідача, що дана подія набула суспільного резонансу, який підриває авторитет не тільки одного поліцейського, а й авторитет Національної поліції України в цілому, як центрального органу виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до пункту 1 розділу І Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 року №1179 (далі - Правила), ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки й порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей. Ці правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України. Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Згідно з вимогами абзаців 1, 2, 5 пункту 1 розділу II Правил, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятим: відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства У країни обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законам України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актам законодавства України.

Правила етичної поведінки поліцейських вимагають від кожного співробітника суворо та неухильно дотримуватись Конституції України, законів України, виконання вимог статутів, нормативних актів Міністерства внутрішніх справ України, працівник поліції має бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності.

Суд зазначає, що одним із принципів етики працівників Національної поліції є гідна поведінка, що охоплює: повагу до гідності інших осіб; ввічливість та дотримання високої культури спілкування; доброзичливість і запобігання виникненню конфліктів; недопущення дій і вчинків, які можуть зашкодити роботі чи негативно вплинути на репутацію працівників Національної поліції. Поведінка працівника Національної поліції завжди й за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму й морально-етичним принципам.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 07 березня 2019 року (справа №819/736/18), в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Питання про наявність підстав для накладення на працівника поліції дисциплінарного стягнення з`ясовується під час службового розслідування. Правова оцінка правильності рішення про притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, установлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях працівника поліції є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення.

В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені.

Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час. бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.03.2020 року у справі №815/4478/16.

Наявність чи відсутність в діях поліцейського складу дисциплінарного проступку встановлюється за результатами проведеного службового розслідування, яким у даній справі, серед іншого, установлено факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Так, у висновку встановлено, що 24.11.2023 підполковника поліції ОСОБА_3 та старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 було затримано в порядку статті 208 КПК України. 25.11.2023 (останнім повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Також встановлено, що 01.11.2023 підполковник поліції ОСОБА_4 та старший лейтенант поліції ОСОБА_5 , зупинивши водія ОСОБА_6 , який керував автомобілем RENAULT MEGANE, номерний знак НОМЕР_1 під час спілкування з ним не здійснювали безперервну відеофіксацію події на службові портативні відеореєстратори.

Дисциплінарною комісією зазначено, що відсутність 01.11.2023 безперервної відеофіксації у підполковника поліції ОСОБА_3 та старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 унеможливлює встановлення всіх фактів події, а також спростування тверджень щодо отримання останніми неправомірної вигоди, що в свою чергу дискредитує звання працівника поліції.

Дисциплінарною комісією констатовано, що вчинок підполковника поліції ОСОБА_3 та старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 є проявом негідної поведінки, тому враховуючи характер проступку, особи поліцейських, ступінь їхньої вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейських, їхнє ставлення до служби є усі підстави для притягнення останніх до дисциплінарної відповідальності та застосування найсуворішого виду дисциплінарного стягнення.

Таким чином, дисциплінарна комісія дійшла до висновку про наявність у діях підполковника ОСОБА_1 вчинків, які слугують підставою для застосування дисциплінарного стягнення.

Судом також досліджено характеристики та пояснення надані під час службового розслідування безпосередніми керівниками позивача та особами, які проводять службові підготовки.

Таким чином, зважаючи на наявні матеріали службового розслідування, файли відеозаписів та пояснення учасників подій, що мали місце за участю підполковника ОСОБА_1 , у діях останнього встановлено порушення вимог пункту 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, визначеної статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію», статей 22, 38 та 42 Закону України «Про запобігання корупції», пунктів 1, 6, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, абзаців другого та третього пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09 листопада 2016 року № 1179, пункту 5 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18 грудня 2018 року № 1026, підпунктів 1, 10, 13 пункту 3.1 розділу III посадової інструкції інспектора УПП в Одеській області ДПП, затвердженої наказом ДПП від 13.11.2018 № 5112, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту.

Суд зазначає, що поведінка працівника Національної поліції України завжди й за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму й морально-етичним принципам стража правопорядку. В свою чергу ситуація навколо поліцейських, контроль за діяльністю яких був покладений на позивача, набула широкого розголосу та суспільного резонансу. Вчинені дії є такими, що дискредитують звання поліцейського й негативно впливають на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.

Належних, допустимих та достатніх доказів на спростування встановлених порушень, позивачем ані під час проведення службового розслідування, ані під час розгляду справи, не надано.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, наслідки проступків позивача, які, як правильно зазначив відповідач, фактично підривають довіру та авторитет до органів Національної поліції, суд вважає правомірним притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Суд наголошує, що вказані дисциплінарні проступки позивача виявилися у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій несумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських.

При цьому, будь-яких порушень з боку ДПП під час проведення службового розслідування та прийнятті спірних наказів, під час розгляду справи судом не виявлено.

Щодо доводів позивача про те, що йому не надано можливості ознайомитись з матеріалами дисциплінарного провадження суд зазначає таке.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та діє станом на сьогоднішній день.

Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану врегульовано розділом V Дисциплінарного статуту Національної поліції затвердженого, Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15 березня 2018 року № 2337-VIII.

Так, ч.ч. 1-3 ст. 27 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення.

У разі відсутності поліцейського на службі уповноважена особа зобов`язана викликати його для надання пояснень. Виклик здійснюється шляхом його безпосереднього вручення поліцейському або надсилання поштовим зв`язком чи з використанням електронної комунікації.

За наявної можливості надсилання виклику поштовим зв`язком здійснюється рекомендованим листом на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.

Надсилання виклику з використанням електронної комунікації здійснюється виключно на адресу електронної пошти поліцейського чи за іншими контактними даними, які зазначені в його особовій справі або які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.

Виклик надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше однієї доби для прибуття за вказаною у виклику адресою.

Виклик, який надіслано поштовим зв`язком, вважається таким, що отриманий поліцейським, на четвертий календарний день з дня його відправлення.

Виклик, надісланий з використанням електронної комунікації, вважається таким, що отриманий поліцейським, на другий день з дня його відправлення.

Якщо поліцейський, викликаний уповноваженою особою у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про наявність поважних причин свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень, про що уповноваженою особою складається акт.

Судом встановлено, що 27.11.2023 за №26023/41/13/03/02-23 підполковнику поліції Сергієнку В. за адресою проживання та електронну адресу направлено лист, в якому було зазначено, що на підставі наказу Департаменту патрульної поліції від 24.11.2023 №2407 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» його відсторонено від виконання службових обов`язків, а також запрошено до ВМАЗ УПП в Одеській області ДПП 30.11.2023 о 14.00 для надання пояснень.

30.11.2023 о 15.00 підполковник поліції ОСОБА_13 не з`явився до УПП в Одеській області ДПП для надання пояснень, про що було складено акт від 30.11.2023 №ВН26254/41/13/03-23, про причини неприбуття він не повідомляв.

01.12.2023 за №26286/41/13/03/02-02-23 позивачу за адресою проживання та на електронну адресу повторно направлено лист тотожного змісту із запрошенням до УПП в Одеській області ДПП 06.12.2023 о 10.00 для реалізації його прав та надання пояснень.

04.12.2023 старший інспектор ВМАЗ УПП в Одеській області ДПП лейтенант поліції Іванов Я. доповів рапортом від 05.12.2023, що він 04.12.2023 здійснив виїзд за фактичним місцем проживання підполковника поліції ОСОБА_3 та старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 з метою отримання від них пояснень.

Прибувши за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за фактичним місцем проживання підполковника поліції ОСОБА_3 , останнього виявлено не було. Сусіди повідомили, що ОСОБА_4 дійсно проживає за вказаною адресою.

06.12.2023 о 11.00 підполковник поліції ОСОБА_4 , не з`явився до УПП в Одеській області ДПП для надання пояснень, про що було складено акт від 06.12.2023, про причини неприбуття він дисциплінарну комісію не повідомив.

12.12.2023 за №27201/41/13/03/02-23 позивачу за адресою проживання та на електронну адресу повторно направлено лист тотожного змісту із запрошенням до УПП в Одеській області ДПП 18.12.2023 о 11.00 для реалізації його прав та надання пояснень.

14.12.2023 підполковнику поліції ОСОБА_13 за адресою проживання та на електронну адресу повторно направлено лист «Про запрошення до УПП в Одеській області ДПП», в якому зазначено, що на підставі наказу Департаменту патрульної поліції від 24.11.2023 № 2407 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» його відсторонено від виконання службових обов`язків, а також повторно запрошено до ВМАЗ УПП в Одеській області ДПП 19.12.2023 о 11.00 за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5, кабінет № 405 для реалізації його прав та надання пояснень.

19.12.2023 старший інспектор з особливих доручень ВМАЗ УПП в Одеській області ДПП капітан поліції Димитрищук Ю. доповіла рапортом про те, що 19.12.2023 в телефонній розмові ОСОБА_4 повідомив, що знаходиться в приміщенні Київського районного суду м. Одеси, тому о 13.50 вона прибула до Київського районного суду м. Одеси, де ОСОБА_4 в присутності свого адвоката ознайомився під підпис з наказом Департаменту патрульної поліції від 24.11.2023 № 2407 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків», а також з іншими матеріалами службового розслідування. Окрім цього, ОСОБА_4 надав письмові пояснення. Подія зафіксована на портативний відеореєстратор № 1017.

Таким чином, відповідачем вчинено вичерпних заходів з метою повідомлення позивача про проведення службового розслідування та забезпечення реалізації прав позивача на захист, надання пояснень щодо обставин перевірки.

При цьому факт отримання повідомлень на електронну пошту підтверджується представником позивача в адміністративному позові (вх. №55732/24 від 22.10.2024).

Таким чином судом не встановлено жодних перешкод для ознайомлення позивача з матеріалами службового розслідування та надання пояснень.

Щодо доводів представника позивача про те, що під час інкримінованої позивачеві події, даний технічний прилад не вимикався, а його нестабільна робота обумовлена проблемою з акумулятором, про що останній неодноразово звертався до керівництва з проханням заміни даного приладу.

Так, дисциплінарною комісією в повній мірі досліджені обставини роботи відеореєстратора позивача та старшого лейтенанта поліції Ситника Р.

Жодних доказів на спростування обставин, встановлених в ході службового розслідування, позивачем до суду не надано.

В свою чергу, згідно з п. 5 Розділу II «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС від 18 грудня 2018 року №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Відповідно до роздавальної відомості до Журналу обліку видачі/повернення портативного відеореєстратора 01.11.2023 старший лейтенант поліції ОСОБА_5 отримав портативний відеореєстратор №1238 (15) та підполковник поліції ОСОБА_16 отримав портативний відеореєстратор №471715, а також їм виданий додатковий портативний відеореєстратор №471006.

Відповідно до роздавальної відомості до Журналу обліку видачі/повернення портативного відеореєстратора 24.11.2023 старший лейтенант поліції ОСОБА_5 отримав портативний відеореєстратор №471820 та підполковник поліції ОСОБА_16 отримав портативний відеореєстратор №475794, а також їм виданий додатковий портативний відеореєстратор №1978/9.

При цьому, жодних зауважень щодо роботи портативної техніки в роздавальній відомості не міститься. Разом з тим, інших доказів повідомлення позивачем про наявність технічних несправностей портативної техніки до суду не надано.

Щодо доводів представника позивача про порушення відповідачем порядку формування дисциплінарної комісії.

Так, в адміністративному позові представник позивача зазначає, що наказом №2407 від 24.11.2023 року Департаментом патрульної поліції до складу дисциплінарної комісії з проведення службового розслідування був залучений капітан поліції ОСОБА_2 . Разом з тим, ОСОБА_2 притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, саме під час та у зв`язку зі своєю участю в роботі дисциплінарної комісії. (справа №947/32879/23).

Порядок утворення в органах (підрозділах) поліції, а також закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, дисциплінарних комісій та їх повноваження визначає Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затверджене наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893.

Відповідно до п.9 Положення особи, кандидатури яких запропоновані для включення до складу дисциплінарної комісії як представників від громадськості, не повинні мати реальних або потенційних конфліктів інтересів з посадовими та службовими особами органу (підрозділу) поліції та закладу вищої освіти, в якому проводиться службове розслідування, або з поліцейським, стосовно якого проводиться службове розслідування.

Не може бути включено до складу дисциплінарної комісії особу, яка (щодо якої):

визнана недієздатною або обмежено дієздатною;

засуджена за умисне вчинення тяжкого та особливо тяжкого злочину, у тому числі судимість якої погашена чи знята у визначеному законом порядку;

має непогашену або незняту судимість за вчинення злочину, крім реабілітованої;

було припинено кримінальне провадження з нереабілітуючих підстав;

притягувалася до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.

В свою чергу, протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, складається уповноваженою на те посадовою особою, зокрема посадовою особою органів внутрішніх справ (Національної поліції) та Національного агентства з питань запобігання корупції (пункт 1 частини першої статті 255 КУпАП), і повинен відповідати вимогам статті 256 КУпАП.

Між тим, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, в розумінні статті 251 КУпАП, є доказом у справі про адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення встановлює лише виявлені порушення, однак, не породжує будь-яких правових наслідків для особи, не встановлює її прав і обов`язків.

Разом з тим, судом встановлено, що постановою Київського районного суду м. Одеса від 12.12.2023 року у справі № 947/32879/23 провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.1727, ч.2ст.1727 КУпАП закрито, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38КУпАП України.

Судом в постанові від 12.12.2023 року у справі № 947/32879/23 встановлено, що:

«У відповідності до ч.4 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Так, судом встановлено, що протоколи №1, №2, №2, №4 про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 було складено 31.08.2023 року.

Однак, відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, підтвердженням виявлення факту адміністративного правопорушення, за яким і було в подальшому складено протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, є лист від НАЗК від 17.02.2023 року за результатами розгляду заяви про вчинення адміністративного правопорушення від 15.02.2023 року, який отримано НПУ 20.02.2023 року.

Викладене свідчить про те, що днем виявлення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.1727, ч.2ст.1727 КУпАП є саме 20.02.2023 року, а не 31.08.2023 року, як помилково зазначено у протоколі, тому строк накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 сплив 20.08.2023 року, тобто строк накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 сплив до надходження справи про адміністративне правопорушення в провадження суду.

Відповідно до вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38цього Кодексу.

НКР при ВАСУ зазначила, що зі змісту норм статей 247, 38 КУпАП закриття провадження можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; закінчення встановленого законом двомісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення правопорушення (при триваючому правопорушенні не пізніш як через два місяці з дня його виявлення.)

В узагальненому науково-консультативному висновку НКР зазначила, що пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративне правопорушення.

НКР дійшла висновку, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями.

Прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчать про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

У відповідності до узагальненого науково-консультативного висновку НКР при ВАСУ, під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Апеляційний суд, враховує практику Євпропейського Суду з прав людини ( пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігати будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від сусідів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Виходячи з положень п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП підлягає закриттю.»

Таким чином, враховуючи те, що строк накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_2 сплив 20.08.2023 року та відповідного рішення про притягнення останнього до відповідальності не прийнято станом на день прийняття відповідачем наказу №2407 від 24.11.2023 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків», доводи представника позивача про порушення порядку формування дисциплінарної комісії є необґрунтованими.

Щодо відсутності вироку суду у кримінальному провадженні, суд зазначає таке.

В постанові Верховного Суду від 06.10.2021р. у справі №200/11250/19-а викладено наступні висновки:

1) Верховний Суд у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі №804/4096/17 зазначав, що притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення (пункт 10 частини першої статті 77 Закону № 580-VІІІ), є окремими підставами для звільнення зі служби в поліції та припинення служби в поліції, не пов`язаними із притягненням особи до дисциплінарної відповідальності (пункт 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VІІІ);

2) Правова оцінка судами правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна полягати насамперед в тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно у діях особи є ознаки дисциплінарного проступку та установлені законом підстави для застосування до неї дисциплінарного стягнення;

3) Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06 жовтня 1982 року у справі "X. v. Austria" про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07 жовтня 1987 року у справі "C. v. the United Kingdom" про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі "Ringvold v. Norway", заява № 34964/97). Відтак зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру;

4) Тож вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

Такий підхід до вирішення питання про правомірність притягнення осіб до дисциплінарної відповідальності застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17, а також Верховним Судом, зокрема у постановах від 07 лютого 2020 року у справі № 260/1118/18, від 28 лютого 2020 року у справі № 825/1398/17, від 06 березня 2020 року у справі № 804/1758/18 та від 20 жовтня 2020 року у справі № 340/1502/19 та інш.;

5) Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

В постанові Верховного Суду від 14.07.2022 р. у справі №520/1795/19 викладено висновок, що вчинення навіть одного проступку, який ганьбить звання офіцера поліції, нівелює всі попередні заслуги поліцейського, оскільки дискредитує не лише особу поліцейського, а й поліцію в цілому, як орган, що служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку (подібний за змістом висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі №810/2073/16).

Також у силу правової позиції постанови Верховного Суду від 14.07.2022 р. у справі №520/1795/19:

1) Аналіз співвідношення кримінальної та дисциплінарної відповідальності особи свідчить про те, що перша застосовується за діяння, котре є суспільно небезпечним, охоплюється положеннями Кримінального кодексу України, та за яке передбачено найбільш суворий захід державного примусу. На відміну від кримінальної відповідальності, дисциплінарна відрізняється тим, що підставою її застосування завжди є порушення встановленої організації праці або порушення загальновстановлених зобов`язань, які можуть бути передбачені службовими обов`язками суб`єкта проступку;

2) Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися в контексті правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06 жовтня 1982 року у справі "X. v. Austria" про неприйнятність заяви №9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07 жовтня 1987 року у справі "C. v. the United Kingdom" про неприйнятність заяви №11882/85). Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі "Ringvold v. Norway", заява № 34964/97).

Так, підставою для притягнення позивача до відповідальності стало не вчинення злочину, а порушення позивачем службової дисципліни. При цьому, наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VІІІ у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.

Рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності хоча і прийнято на підставі відомостей, наявних у матеріалах кримінального провадження, однак ґрунтується на самостійних правових підставах.

Щодо прийняття наказу Департаменту патрульної поліції від 18.06.2024 року № 1092 о/с По особовому складу про звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 під час перебування позивача на амбулаторному лікуванні.

В матеріалах справи наявна копія консультативного висновку спеціаліста лікаря-консультанта ОСОБА_18 , складеного 20.06.2024 року (форма №028/о).

Також на окремому листі А4 лікарем ОСОБА_18 зазначено про непрацездатність з 18.06.2024 до 20.06.2024.

Частинами 4, 5 ст. 22 Дисциплінарного статут встановлено, що дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції, застосовані до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби.

За відсутності на службі без поважних причин поліцейського, до якого застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади чи звільнення із служби в поліції, таке дисциплінарне стягнення виконується, а витяги з наказів про застосування та виконання дисциплінарного стягнення надсилаються рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. У такому разі днем ознайомлення поліцейського із зазначеними наказами є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення їх поліцейському, до якого застосовано дисциплінарне стягнення, або повнолітньому члену сім`ї такого поліцейського.

Відповідно до пп. 1.1 розділу 1 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001 №455 тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

Таким чином, відсутність на місці несення служби з поважних причин повинні бути належним чином документально оформлені, а саме листком непрацездатності, який є єдиним офіційним документом, що дозволяє бути відсутнім на роботі у зв`язку із хворобою.

Матеріали справи не містять належним чином оформленого листка непрацездатності, що підтверджує правомірність відсутності позивача на службі 18.06.2024 року.

Разом з тим, згідно з пп. 1.2 розділу 1 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001 №455 видача інших документів про тимчасову непрацездатність забороняється, крім випадків, обумовлених п. 1.13, 2.7, 2.16, 2.17, 2.18, 2.19, 2.20, 3.4, 3.16, 6.6.

Зокрема, пунктом 2.19 Інструкції визначено, що особам, які самостійно звернулись по консультативну допомогу, видається довідка довільної форми за підписом лікуючого

лікаря, засвідченим печаткою лікувально-профілактичного закладу, з обов`язковим зазначенням часу проведеної консультації.

В свою чергу, наказом МВС України від 23.03.2016 №201 затверджено форми довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України.

Проте, довідка лікаря є неналежним доказом у справі, оскільки видана з порушенням пункту 2.19 розділу ІІ Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, а також не відповідає формі довідки, затвердженої наказом МВС від 23.03.2016 №201.

Так, в довідці не зазначено прізвища особи, щодо якої вчинений запис. Також на наданих представником позивача доказах відсутні печатки медичного закладу, час надання консультації.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів стосовно того, що позивач повідомив відповідача про непрацездатність, в період з 15.01.2024 по день звільнення, зокрема і 18.06.2024 року.

Отже, позивачем не надано належних доказів на підтвердження тимчасової непрацездатності 18.06.2024 року.

Таким чином, доводи позивача, якими він обґрунтує свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та спростовуються наведеними в матеріалах справи доказами.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає легальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія А, N 303-А, п.29).

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст.75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожні докази, які є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати розподілити відповідно до вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 9, 72-73, 77, 90, 242, 245, 255, 295 КАС України суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 );

Відповідач: Департамент патрульної поліції (, адреса: вул. Федора Ернеста, 3, м.Київ, 03048).

Суддя П.П. Марин

.