Справа № 738/2563/24
Суддя: Волошина Н. В.
Дата ухвалення: 2025-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 738/2563/24
№ провадження 2-а/738/1/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2025 року м. Мена

Менський районний суд Чернігівської області у складі:

судді - Волошиної Н.В.

з участю:

секретаря судового засідання Іванько А.С.

представника позивача Минця О.В.,

третя особа ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача капітан поліції відділення поліції №1 Корюківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Ситенок Дмитро Михайлович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3356683 від 27 жовтня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

І. Зміст позовних вимог.

ОСОБА_2 (далі позивач) звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3356683 від 27 жовтня 2024 року, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 126 КУпАП та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позову зазначила, що в її присутності постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 27 жовтня 2024 року не складалась та в порушення вимог статей 256, 268 КУпАП та статті 63 Конституції України права та обов`язки поліцейським не роз`яснювались. Поліцейський не проінформував водія про причину зупинки транспортного засобу, позивач вважає, що такі причини взагалі були відсутні, оскільки ПДР вона не порушувала.

Позивач, посилаючись на положення статей 19, 62 Конституції України, статей 33, 34, 35, 251, 256, 280, 283, 288 КУпАП, статей 19, 159, 160, 286 КАС України просить скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 08 листопада 2024 року позовна заява прийнята для розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 18 листопада 2024 року задоволено клопотання представника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву та відкладено судове засідання на 04 грудня 2024 року.

20 листопада 2024 року від відповідача Головного управління Національної поліції в Чернігівській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позиція позивача повністю спростовується відеозаписами з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудної бодікамери поліцейського, з якої вбачається, що після зупинки нарядом ВП №1 (м. Мена) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області автомобіля під керуванням ОСОБА_2 остання не надала посвідчення водія та повідомила, що документи у неї відсутні. З відеозапису відеореєстратора службового автомобіля та службової бодікамери поліцейського вбачається, що позивач перед здійснення повороту направо включила світловий покажчик повороту направо не дотримавшись вимог п. 9.4 ПДР України, а задній номерний знак автомобіля під час руху був не освітлений, що є підставами для зупинки транспортного засобу відповідно до п.1 ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Також спростовуються доводи позивача про те, що при розгляді справи їй не було роз`яснено її права та не надано можливості скористатись правовою допомогою. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову.

ІІІ. Позиції учасників судового провадження.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві, наполягав на їх задоволенні.

Третя особа капітан поліції відділення поліції №1 Корюківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Ситенок Д.М. просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, будучи повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, у відзиві представник ГУНП в Чернігівській області зазначив про розгляд справи без участі представника відповідача.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з частиною 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За визначенням статті 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Судом встановлено, що 27 жовтня 2024 року інспектором відділу поліції №1 (м. Мена) Корюківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Ситенок Д.М. винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №3356683 щодо ОСОБА_2 , якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.

Зі змісту постанови серії ЕНА №3356683 від 27 жовтня 2024 року вбачається, що 27 жовтня 2024 року о 20 годині 24 хвилини у м. Мена по вул. Виноградна, 51 ОСОБА_2 керувала автомобілем Опель Кадет, реєстраційний номер НОМЕР_1 , при цьому не мала права керування транспортним засобом відповідної категорії, а також номерний знак автомобіля був неосвітлений в темну пору доби, перед поворотом праворуч завчасно не подала сигнал покажчика повороту, а саме за 50 м, чим порушила п.п.2.9в, 9.4, 2.1а ПДР, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 126 КУпАП, за вчинення якого застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн.

У відповідності до п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно з п.п.2.1а ПДР України - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у ст. 16 Закону України «Про дорожній рух».

Згідно з п. 1.10 ПДР встановлено, що водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Відповідно до пункту 2.1.а водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян ( ч.2 ст. 126 КУпАП).

Відповідно до пункту 2.9. в) водієві забороняється: керувати транспортним засобом без номерного знака або з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до пункту 9.4. ПДР України подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до оскаржуваної постанови стягнення на ОСОБА_2 накладено в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме за ч.2 ст. 126 КУпАП.

Відповідачем ГУНП в Чернігівській області до відзиву додано CD-R диск з відеозаписами з відеореєстратора та з нагрудної бодікамери поліцейського.

З долученого відеозапису вбачається, що після зупинки автомобіля Опель Кадет, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , працівник поліції неодноразово висував вимогу позивачу пред"явити документи, передбачені п. 2.1 ПДР України, в тому числі посвідчення водія. На численні вимоги працівника поліції позивач належним чином не реагувала та лише через певний проміжок часу зазначила, що вона не має посвідчення водія. Вказані обставини підтвердила особа, яка назвалася матір`ю позивача та прибула на місце зупинки транспортного засобу, зазначивши, що її донька ще навчається та не отримувала посвідчення водія.

Після зупинки поліцейськими транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 , пасажир автомобіля, який перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, став обурюватися та висловлювати вимоги працівникам поліції повідомити причину зупинки транспортного засобу, при цьому поводив себе агресивно, висловлювався нецензурною лайкою в бік поліцейських, провокував їх на конфлікт та надавав водію поради щодо невиконання законних вимог працівників поліції, в тому числі надавати працівникам поліції будь-які документи, спілкуватися з ними та виходити з автомобіля. Працівники поліції повідомили, що ними була отримана інформація про те, що вказаним автомобілем керує особа, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим, виявивши даний автомобіль у стані руху, подали вимогу про зупинку, увімкнувши проблискові маячки, проте водій автомобіля, продовжував рух, не реагував на вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу. Рухаючись за вказаним автомобілем поліцейськими також було виявлено, що водій керує транспортним засобом, номерний знак якого неосвітлений у темну пору доби, а також перед поворотом праворуч водій не подав завчасно, а саме за 50-100 метрів у населених пунктах, сигнал покажчиком повороту.

Заперечення стороною позивача вказаних порушень ПДР спростовується вказаними відеозаписами, з яких чітко видно, що водій автомобіля перед поворотом праворуч ввімкнула світловий покажчик повороту безпосереднього перед поворотом, а не за 50-100 метрів у населених пунктах, що передбачено пунктом 9.4 ПДР України; задній номерний знак автомобіля під час руху не освітлювався, а в подальшому частково освітлювався за рахунок світла фар та проблискових маячків службового автомобіля поліції, який перебував позаду автомобіля, яким керувала ОСОБА_2 ..

Вищевказані порушення ПДР України у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» стали підставами для зупинки поліцейськими автомобіля Опель Кадет, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що спростовує доводи позивача про відсутність підстав у поліцейських для зупинки автомобіля та вимоги до водія пред`явити посвідчення водія.

Наведеними вище нормативно-правовими актами чітко регламентовано порядок взаємодії працівників патрульної поліції із водіями, як учасниками дорожнього руху.

При цьому, Правилами дорожнього руху не передбачено право водія не зупинятися на вимогу поліцейського та/чи не пред`являти документи, які дозволяють керувати транспортним засобом. У випадку незгоди із підставами зупинення водій має право оскаржити такі дії поліцейського.

Суд вважає за необхідне наголосити на тому, що в Україні діє воєнний стан, введений з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з його подальшим продовженням, у зв`язку із чим працівники правоохоронних органів Законом України № 2123-IX від 15.03.2022, наділені додатковими повноваженнями, спрямованими на забезпечення безпеки мирного населення, виявлення та знешкодження осіб, які порушують або мають намір порушити закон, запобігаючи скоєнню злочинів.

Враховуючи наведене, суд вважає неспроможними доводи позивача про безпідставність зупинення транспортного засобу інспекторами поліції.

Окрім того, поліцейським було виконано обов`язок поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу, про що він наголошував неодноразово на вимогу пасажира автомобіля та водія.

З огляду на досліджений відеозапис, який є належним та допустимим доказом, суд дійшов висновку про те, що поліцейський, мав законні підстави вимагати від позивача пред`явити водійське посвідчення та документи про реєстрацію транспортного засобу, як для перевірки, так і з метою складання адміністративних матеріалів.

Твердження позивача та її представника про те, що їй не були роз`яснені права суд вважає безпідставними, оскільки позивач за порадою пасажира автомобіля відмовлялася спілкуватися з поліцейськими, зачинилася в автомобілі та відмовлялася повідомляти про себе будь-яку інформацію.

Особа водія була встановлена лише після прибуття на місце зупинки автомобіля її матері, яка повідомила анкетні дані позивача, за якими працівники поліції змогли перевірити за базою даних інформацію про наявність у неї посвідчення водія відповідної категорії.

Також відеозаписом спростовуються доводи позивача про те, що їй не надали можливості скористатися правовою допомогою адвоката, оскільки о 21:25 год на місце зупинки автомобіля прибув адвокат, який пред`явив посвідчення адвоката та представився представником Гончар А.М. і весь подальший розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся у присутності адвоката.

На вказаному відеозаписі не зафіксовано чітко процедуру розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, при цьому, зауважень до дій поліцейських та з приводу порушення ними процедури розгляду справи, будь-яких клопотань під час розгляду справи ні позивачем, ні її адвокатом заявлено не було.

Водночас з тим, представник позивача у судовому засіданні не заперечував про те, що постанова стосовно ОСОБА_2 була складена поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, після прибуття адвоката, та оголошена позивачу.

Суд звертає увагу, що працівник поліції мав законні підстави для розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення. Будь-яких обставин, які б вимагали додаткової перевірки, ані позивач, ані адвокат поліцейському не повідомили.

Відсутність у позивача водійського посвідчення відповідної категорії правильно кваліфіковано поліцейським як вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.126 КУпАП.

Оскільки право керування підтверджується посвідченням водія відповідної категорії, а в позивача було відсутнє таке посвідчення взагалі, то на момент винесення оскаржуваної постанови, ОСОБА_2 керувала транспортним засобом не маючи при цьому права керування таким ТЗ.

Тобто доведеним є той факт, що на момент винесення оскаржуваної постанови ОСОБА_3 керувала транспортним засобом не маючи при цьому права керування, тобто без посвідчення водія.

Позаяк окремі недоліки індивідуального акта за можливості встановлення його суті і змісту не можуть мати безумовним наслідком його скасування.

До аналогічного висновку прийшов Шостий апеляційний адміністративний суд у своєму рішенні від 30.08.2023 у справі 711/12/23.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 13.10.2020 у справі 815/2503/16.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11 травня 2022 року у справі № 400/1510/19, від 5 липня 2022 року у справі № 522/3740/20, від 27 вересня 2022 року у справі № 320/1510/20, від 3 жовтня 2022 року у справі № 400/1510/19, від 1 листопада 2022 року у справі № 640/6452/19 та від 18 січня 2023 року у справі № 500/26/22.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 16.03.2023 по справі № 400/4409 21 зазначив, що визнання протиправним рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, яке спрямоване на захист суспільних інтересів, внаслідок застосування судами надмірного формалізму може призвести до таких наслідків, як, зокрема нанесення суттєвої шкоди суспільним інтересам або уникнення правопорушником обов`язку виконувати або дотримуватися законодавства.

Враховуючи наведене, суд вважає, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення є обґрунтована, прийнята у відповідності до положень чинного законодавства, а тому суд дійшов висновку, що всі викладені доводи позивача не спростовують вчинення нею адміністративного правопорушення, що оспорюється, а зводяться до намагання уникнути адміністративної відповідальності. Суд не встановив порушень при складанні матеріалів в адміністративній справі, її розгляді та винесенні уповноваженим поліцейським постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, які б могли призвести до скасування оскаржуваної постанови.

Таким чином, доводи ОСОБА_2 та її представника про те, що справу про адміністративне правопорушення розглянуто у спосіб, не передбачений законом та про те, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності, є незаконною, - спростовуються доказами по справі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-6, 77, 134, 139, 241-246, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача капітан поліції відділення поліції №1 Корюківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Ситенок Дмитро Михайлович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3356683 від 27 жовтня 2024 року, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду. Учасник справи, якому не було вручено копію рішення після його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач:

ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач:

Головне управління Національної поліції в Чернігівській області, місцезнаходження: проспект Перемоги, 74 місто Чернігів, індекс 14000.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

Капітан поліції відділення поліції №1 Корюківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Ситенок Дмитро Михайлович, місцезнаходження: вул. Героїв АТО, 8 м. Мена Чернігівська область.

Суддя Н.В.Волошина