Справа № 380/8804/24
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2025-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 січня 2025 року

м. Київ

справа №380/8804/24

адміністративне провадження № К/990/50983/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача Бевзенка В.М.,

суддів Стрелець Т.Г., Шарапи В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2024 у справі №380/8804/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У 2024 році ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулася до суду з позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирської області від 15.02.2024 №36 "Про відмову у перерахунку пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати позивачу до стажу державної служби період роботи: з 05.07.2001 по 30.08.2007 в Дрогобицькому районному відділі земельних ресурсів (яке було реорганізовано в Управління земельних ресурсів у Дрогобицькому районі Львівській області) на посаді інженера - землевпорядника Довжанської сільської ради спеціаліста 1 категорії; з 31.08.2007 по 30.12.2008 в Управлінні земельних ресурсів у Дрогобицькому районі Львівської області (яке було реорганізовано в управління Держкомзему у Дрогобицькому районі Львівської області) на посаді спеціаліста 1 категорії Довжанської сільської ради; з 31.12.2008 по 30.11.2009 в управлінні Держкомзему у Дрогобицькому районі Львівської області на посаді спеціаліста 1 категорії Довжанської сільської ради; з 01.12.2009 по 21.05.2012 в Управлінні Держкомзему у Дрогобицькому районі Львівської області на посаді спеціалістом І категорії відділу Державного земельного кадастру; з 22.05.2012 по 17.12.2012 в управлінні Держкомзему у Дрогобицькому районі на посаді спеціаліста II категорії відділу землеустрою моніторингу, охорони та ринку земель; з 18.12.2012 по 22.06.2015 в управлінні Держземагентства у Дрогобицькому районі Львівської області на посаді провідного спеціаліста відділу землеустрою охорони та ринку земель;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести позивача на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ "Про державну службу", з дня звернення із заявою від 12.02.2024 з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за №107 від 08.02.2024 та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії осіб, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби №108 від 08.02.2024, виданих Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області та здійснити перерахунок і виплату пенсії, з урахуванням виплачених сум.

Суд першої інстанції розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 позов задоволено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2024 у справі №380/8804/24 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задоволено частково, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 змінено, викладено абзаци третій та четвертий резолютивної частини у наступній редакції:

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області зарахувати позивачу до стажу державної служби період роботи: з 05.07.2001 по 30.08.2007 в Дрогобицькому районному відділі земельних ресурсів на посаді інженера - землевпорядника Довжанської сільської ради спеціаліста 1 категорії; з 31.08.2007 по 30.12.2008 в Управлінні земельних ресурсів у Дрогобицькому районі Львівської області на посаді спеціаліста 1 категорії Довжанської сільської ради; з 31.12.2008 по 30.11.2009 в Управлінні Держкомзему у Дрогобицькому районі Львівської області на посаді спеціаліста 1 категорії Довжанської сільської ради; з 01.12.2009 по 21.05.2012 в Управлінні Держкомзему у Дрогобицькому районі Львівської області на посаді спеціаліста І категорії відділу державного земельного кадастру; з 22.05.2012 по 17.12.2012 в Управлінні Держкомзему у Дрогобицькому районі на посаді спеціаліста II категорії відділу землеустрою моніторингу, охорони та ринку земель; з 18.12.2012 по 22.06.2015 в Управлінні Держземагентства у Дрогобицькому районі Львівської області на посаді провідного спеціаліста відділу землеустрою охорони та ринку земель;

-зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області перевести позивача на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу», з дня звернення із заявою - 12.02.2024, з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №107 від 08.02.2024 та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії осіб, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби №108 від 08.02.2024 виданих Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області та здійснити перерахунок і виплату пенсії, з урахуванням виплачених сум.

30.12.2024 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у якій скаржник просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2024 у справі №380/8804/24 в частині задоволення позовних вимог, ухвалити нове судове рішення про відмову позивачу у задоволенні позову.

Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд, дійшов такого висновку.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тлумачення вказаних норм у їхньому логічному взаємозв`язку передбачає, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Доведення обставин, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що випадком для відкриття касаційного провадження відповідач зазначає підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та вказує, що ця касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Твердження скаржника про те, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, не обґрунтоване обставинами, які б виділяли вимоги скаржника якимись особливими ознаками, завдяки чому їх можна було б виокремити в окрему групу, та не свідчать про наявність заінтересованості суспільства в результатах розгляду саме цієї справи, а має суб`єктивний характер.

Отже, наведені посилання скаржника на підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України мають загальний характер і не можуть вважатися винятковими.

Водночас скаржник, зазначаючи підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, як на підставу для відкриття касаційного провадження вказує, що касаційна скарга становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Вжите національним законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Указане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням і захистом цінностей, утрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення: визначення і зміну конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України тощо.

Касаційна скарга не містить аргументів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи й вказували на те, що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства в контексті наведених вище критеріїв.

При цьому, скаржником не наведено обставин, які б свідчили про наявність у справі ознак її суспільної важливості або виняткового значення, а також не виділено особливо рідкісних, унікальних вимог, що дають підстави вважати, що вона має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору. Допустимість відкриття касаційного провадження, якщо справа становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для скаржника, зумовлена потребою забезпечення єдності судової практики. Йдеться про реалізацію принципів верховенства права та правової визначеності, рівності перед законом і судом з метою гарантування розумної передбачуваності судового рішення.

Отже, наведені посилання скаржника на підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України мають загальний характер і не можуть вважатися винятковими.

Скаржник лише формально покликається на пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, однак не зазначає конкретних підстав касаційного оскарження, та в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Оцінивши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що скаржником не доведено існування випадків, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Скаржник у касаційній скарзі фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судом у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з приписами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

КАС України передбачає умови, за наявності яких справи розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження можуть переглядатися у касаційному порядку. Такими умовами можуть бути обставини, які виділяють вимоги скаржника якимись особливими, рідкісними чи унікальними ознаками, завдяки чому вони виокремлюються із загальних випадків.

Враховуючи викладені вимоги КАС України, для можливості відкриття провадження у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, у касаційній скарзі скаржник має обґрунтовано зазначити випадки, вказані у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у взаємозв`язку із підставами визначеними пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 КАС України.

Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності відповідно до підпунктів «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2024 у справі №380/8804/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язати вчинити дії.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати у порядку, встановленому статтею 251 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач В.М. Бевзенко

Судді: В.М. Шарапа

Т.Г. Стрелець