Справа № 260/3735/24
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2024-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2024 року м. Ужгород№ 260/3735/24

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.,

при секретарі Пшевлоцька К.І.,

за участю:

позивача:

- ОСОБА_1 ,- не з`явився,

відповідачів:

- Військова частина НОМЕР_1 , представник - не з`явився,

- Військова частина НОМЕР_2 , представник - Зотов Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 , про визнання протиправними та скасування наказів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , яким просить

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) Про результати службового розслідування щодо відмови виконання бойового завдання військовослужбовцями військової частини НОМЕР_3 , придатної до військової частини НОМЕР_1 та встановлення ступеня вини посадових осіб військової частини НОМЕР_3 від 04.04.2024 №1632 в частині, що стосуються ОСОБА_1

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) Про притягнення до дисциплінарної відповідальності відповідальних осіб військової частини НОМЕР_3 від 19.04.2024 року №58 в частині, що стосуються ОСОБА_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що виносячи наказ Про результати службового розслідування щодо відмови виконання бойового завдання військовослужбовцями військової частини НОМЕР_3 , придатної до військової частини НОМЕР_1 та встановлення ступеня вини посадових осіб військової частини НОМЕР_3 від 04.04.2024 №1632 командир військової частини НОМЕР_1 , а також виносячи наказ Про притягнення до дисциплінарної відповідальності відповідальних осіб військової частини НОМЕР_3 від 19.04.2024 року №58 командир військової частини НОМЕР_2 діяли протиправно, у порушення Статуту № 548-XIV та Порядку № 608, чим порушили права та охоронювані законом інтереси позивача.

Позивач в судове засідання не з`явився, явку свого представника не забезпечив, однак в попередніх засіданнях подав заяву, якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Cудове засідання просив проводити без його участі.

Відповідач 1 в судове засідання не з`явився, явку свого представника не забезпечив однак належним чином був повідомлений про час та дату розгляду справи, правом на подачу відзиву скористався. Щодо задоволення позовних вимог заперечив в повному обсязі.

Додатково повідомив, що позивач безпідставно викривив дані відносно дійсності справ підлеглого йому особового складу військової частини, а саме маючи дані про звільнення військовослужбовців подав інформацію про відмову виконання бойового завдання. Вказаний факт було підтверджено в належний спосіб.

Відповідач 2 явку представника забезпечив, правом відзиву скористався. Додатково повідомив, що позивач на момент виникнення спірних відносин проходив військову службу на посаді начальника штабу першого заступника командира військової частини тому постійно знати про наявність особового складу, як і багато інших питань входило в його прямі обов`язки.

В подальшому вина позивача в порушенні ряду статей Статуту внутрішньої служби ЗСУ була повністю доведена. А оскільки в матеріалах справи відсутні аргументи, щодо порушення саме відповідачем 2 чинного законодавства просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 Статуту № 548-XIV необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Положеннями ст. ст. 26, 27 Статуту № 548-XIV передбачено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від інших видів відповідальності за ці правопорушення.

Відповідно до ст. 49 Статуту № 548-XIV військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому. Спеціальним нормативним актом в сфері регулювання відносин при проходженні військової служби є Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до ст.1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Статтею 45 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. Згідно зі ст. 83-85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). Відповідно до ч. 1 ст. 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 №608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі Порядок № 608).

Пунктом 1 розділу II Порядку № 608 передбачено випадки, коли може призначатися службове розслідування. Передбачено також, що службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Пунктом 3 розділу II Порядку № 608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативноправових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Із матеріалів справи встановлено, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №1015 від 19.03.2024 призначено службове розслідування за фактом щодо відмови від виконання бойового завдання військовослужбовцями військової частини НОМЕР_3 приданої до військової частини НОМЕР_1 та встановлення ступеня вини посадових осіб військової частини НОМЕР_3 .

Вказаним службовим розслідуванням було встановлено, що під час захисту територіальної цілісності України від російських окупаційних військ. Начальник штабу перший заступник командира військової частини НОМЕР_3 майор ОСОБА_1 в наслідок порушення вимог: ст. ст. 11, 16, 68, 69 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України викривив данні відносно дійсності справ підлеглого особового складу військової частини НОМЕР_3 . Маючі данні про звільнення військовослужбовців подав інформацію про відмову виконання бойового завдання. Даний факт було підтверджено письмовими доказами військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які з метою перевірки інформації наданої майором ОСОБА_1 прибули в район виконання бойового завдання військовою частиною НОМЕР_3 АДРЕСА_1 , а саме старшим лейтенантом ОСОБА_2 , молодшим лейтенантом ОСОБА_3 , старшим лейтенантом ОСОБА_4 (письмові пояснення знаходяться в матеріалах справи).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 1632 від 04.04.2024 вирішено питання пропонування притягнення начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_3 майора ОСОБА_1 вирішити командиру військової частини НОМЕР_2 , шляхом спрямування проведеного розслідування для прийняття рішення.

Відповідно до п. 1 розділу IV Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

Згідно з п. 1 розділу V Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Відповідно до п. 5 розділу V Порядку № 608 акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожен учасник службового розслідування має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.

Пунктом 6 розд. V Порядку № 608 встановлено, що після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Пунктом 1 розд.VI Порядку № 608 визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Крім того, слід вказати, що відповідно до ст. 87 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення.

До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин. Частиною 3 ст. 85 Дисциплінарного статуту передбачено, що службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Отже, службове розслідування у будь-якому випадку не може тривати більш ніж 2 місяці. Згідно з абз. 2 п. 3 розд. ІІІ Порядку № 608 днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акту службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Із матеріалів справи встановлено, що службове розслідування призначено наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19.03.2024, у свою чергу Акт службового розслідування поданий командиру військової частини НОМЕР_1 - 28.03.2024.

Таким чином, строки проведення службового розслідування відповідачем дотримано.

Аналізуючи наявність чи відсутність порушень Порядку проведення службового розслідування № 608 в частині складу осіб, що приймали в ньому участь/ініціювали вказане службове розслідування, слід повідомити наступне.

Так, п.12 розд. Порядку № 608 передбачено заборону проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування стосовно військовослужбовця рядового складу може бути проведено на підставі наказу однією особою (в тому числі, особисто командиром (начальником), прямим командиром (начальником) або військовослужбовцем сержантського (старшинського) складу) чи у складі комісії з проведення службового розслідування.

Службове розслідування стосовно позивача проведено на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.03.2024 №1015, комісією у складі:

голови комісії тимчасово виконуючого обов`язки заступника командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення начальника відділення моральнопсихологічного забезпечення підполковник ОСОБА_5 ,

членів комісії офіцер відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_6 , начальник групи контролю бойового стресу військової частини НОМЕР_1 молодший лейтенант ОСОБА_7 .

Визначений склад комісії, що проводила службове розслідування стосовно позивача, не порушує заборон, встановлених п. 12 розділу Порядку № 608.

Норма п. 12 Порядку № 608 не визначає обов`язкового включення прямого керівника позивача до складу дисциплінарної комісії.

Отже, доводи позивача про відсутність повноважень у командира військової частини НОМЕР_1 на прийняття спірних наказів не знайшли свого підтвердження.

Аналізуючи наявність чи відсутність порушення Порядку № 608 під час проведення службового розслідування в частині не ознайомлення позивача із наказом про призначення службового розслідування та наказом за результатами проведеного розслідування суд повідомляє наступне.

Пунктом 3 розд. IV Порядку № 608 передбачено права військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

З метою забезпечення вказаних прав військовослужбовця пунктом 2 розд. IV Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, зокрема, наділені правом: запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування); отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані); за погодженням з особами, які опитуються, фіксувати їх пояснення технічними засобами з подальшим оформленням їх у письмовому вигляді.

Матеріали справи містять докази відправки матеріалів службового розслідування до військової частини НОМЕР_2 для ознайомлення позивача із оскаржуваними наказами.

Інші доводи, які стосуються суті вчиненого позивачем порушення, щодо якого проводилось службове розслідування та обставини вчинення якого зафіксовані у акті службового розслідування досліджувалися окремо від вищенаведеного.

Так, акт службового розслідування лише фіксує певні обставини та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій. Висновки службового розслідування є лише передумовою для прийняття уповноваженим суб`єктом відповідного рішення. Таким чином, оскаржуваний висновок не має обов`язкового характеру і не набуває статусу рішення у розумінні статті 19 КАС України, у зв`язку з чим не може бути самостійним предметом судового розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Правова позиція з цього приводу викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 02.10.2019 у справі № 821/2137/15-а, від 31.05.2022 у справі № 280/5247/20.

Рішеннями, які створюють для особи правові наслідки, є рішення, якими посадова особа, яка призначила службове розслідування, у встановленому порядку за наявності підстав вживає адміністративних та організаційних заходів, чи ініціює питання про притягнення особи до дисциплінарної відповідальності. Оскаржуваний позивачем наказ про результати службового розслідування може бути підставою для подальшого прийняття рішення щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, однак сам по собі таким рішенням не є.

Оцінка акта службового розслідування, в тому числі й оцінка дій посадових осіб щодо його складання, викладення у ньому висновків, надається судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Оскаржувані позивачем накази про призначення службового розслідування та про його результати, безпосередньо стали підставою в подальшому для притягнення до дисциплінарної відповідальності відповідача та оголошення позивачу догани.

Порушення, які наведені позивачем не знайшли свого підтвердження, оскільки позивачем зазначено, що не відбиралися пояснення з приводу предмета службового розслідування, що не відповідає дійсності. В доданих матеріалах до позивної заяви наявне пояснення начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_3 майора ОСОБА_1 .

Позивачем також зазначено, що роз`яснення з боку командування військової частини НОМЕР_4 його прав, як особі відносно якої було встановлено факти порушення військової дисципліни не здійснювалося. Однак аналізуючи пояснення від 17.03.2024 року підписане власноруч позивачем, слід зазначити, що в бланку підписаного пояснення роз`яснено ст. 63 Конституції України, а після підписання пояснення підтверджено відсутність клопотань та пропозицій щодо проведення службового розслідування, про що також свідчить особистий підпис.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 04.04.2024 року за №1632 про результати службового розслідування щодо відмови від виконання бойового завдання військовослужбовцями військової частини НОМЕР_3 приданої до військової частини НОМЕР_1 та встановлення ступеня вини посадових осіб військової частини НОМЕР_3 було запропоновано командиру військової частини НОМЕР_2 притягнути до дисциплінарної відповідальності та надано зібрані матеріали на підставі яких фактів, дослідивши які командир військової частини НОМЕР_2 видав наказ командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 19.04.2024 року за №58 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності відповідальних осіб військової частини НОМЕР_3 . Цей факт підтверджує те, що військовою частиною НОМЕР_1 своєчасно було спрямовані матеріали службового розслідування за якими було встановлено ступінь вини Позивача, що найшло підтвердження командуванням військової частини НОМЕР_2 .

Окремо позивач стверджує, що при проведенні службового розслідування військовою частиною НОМЕР_1 не всебічно досліджено предмет службового розслідування, але в чому саме полягає не всебічність дослідження відповідно не зазначено.

Відповідно до службових обов`язків позивач, як начальник штабу перший заступник командира військової частини НОМЕР_3 зобов`язаний у відповідності ст. ст. 103, 104 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України:

Начальник штабу батальйону в мирний і воєнний час відповідає за організацію і підтримання управління підрозділами батальйону, за бойову та мобілізаційну готовність, успішне виконання батальйоном бойових завдань, за планування та облік бойової підготовки, за підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу безпосередньо підпорядкованих йому підрозділів, за стан обліку особового складу, озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, матеріальних засобів батальйону.

Начальник штабу батальйону підпорядковується командирові батальйону, є його першим заступником і прямим начальником усього особового складу батальйону. Під час виконання рішень командира батальйону начальник штабу має право віддавати накази підпорядкованим командирові батальйону особам від його імені. Про всі віддані ним накази начальник штабу доповідає командирові батальйону.

Начальник штабу батальйону зобов`язаний: розробляти на основі плану бригади і вказівок командира батальйону план бойової підготовки батальйону та контролювати його виконання; знати фактичний стан справ у підрозділах батальйону та хід виконання поставлених перед ними завдань; проводити заняття з особовим складом батальйону і керувати підготовкою безпосередньо підпорядкованих йому підрозділів; знати ділові та морально-психологічні якості кожного військовослужбовця офіцерського, сержантського (старшинського) складу батальйону, постійно вести з ними індивідуально-виховну роботу та роботу з підвищення рівня їх підготовки за спеціальністю; розподіляти між підрозділами поповнення, яке прибуло до батальйону; організовувати зв`язок у батальйоні, перевіряти стан і бойову готовність засобів зв`язку, розробляти заходи для прихованого управління військами та здійснювати контроль за їх виконанням; забезпечувати своєчасне і правильне доведення наказів командира батальйону та старших начальників до особового складу, перевіряти їх виконання; організовувати несення внутрішньої служби у батальйоні, перевіряти підготовку осіб, призначених у добовий наряд, і несення ними служби; вести облік бойової підготовки; знати наявність особового складу в підрозділах батальйону, не менше ніж один раз на три місяці перевіряти в підрозділах стан та облік озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, спорядження, статутів, порадників, навчальних посібників та інших матеріальних засобів, а облік особового складу - щомісяця, контролювати якість занять з питань додержання вимог безпеки на заняттях і під час роботи; своєчасно готувати і надсилати до штабу бригади відповідні донесення.

З огляду на наведене, відповідач при проведенні службового розслідування врахував в повній мірі обов`язки позивача та довів порушення статуту внутрішньої служби Збройних сил України, за порушення яких і запропонував командуванню військової частини НОМЕР_2 вирішити питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності майора ОСОБА_1 .

На підставі викладеного слід зробити висновок, що військова частина НОМЕР_1 діяла у спосіб та у порядку визначеному нормами чинного законодавства України при проведенні службового розслідування.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації. Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання служби військовослужбовців, а саме межі реалізації ними своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством. При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Позивачем не доведено протиправності дій відповідача, відтак вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач навів належними та допустимими доказами правомірність оскаржуваних рішень.

Крім того суд враховує, що наявні аналогічні судові справи, зокрема, щодо оскарження наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) Про результати службового розслідування щодо відмови виконання бойового завдання військовослужбовцями військової частини НОМЕР_3 , придатної до військової частини НОМЕР_1 та встановлення ступеня вини посадових осіб військової частини НОМЕР_3 від 04.04.2024 №1632 та наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) Про притягнення до дисциплінарної відповідальності відповідальних осіб військової частини НОМЕР_3 від 19.04.2024 року №58, які завершилися винесенням рішень судів, що на момент розгляду даної справи набрали законної сили. (справа № 620/8185/24)

На підставі наведеного та керуючись ст. 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 , про визнання протиправними та скасування наказів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України проголошена вступна та резолютивна частини Рішення. Повний текст виготовлено 02 січня 2025р.

Суддя П.П.Микуляк