Справа № 200/3472/24
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2025-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року справа №200/3472/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Геращенка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року (повне судове рішення складено 16 вересня 2024 року) у справі № 200/3472/24 (суддя І інстанції Ушенко С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 09.06.2023 №05 щодо відмови у призначенні йому пенсії, яким не зараховано до пільгового стажу періоди роботи з 28.12.1998 по 26.04.1999, з 06.09.1999 по 31.12.1999, з 01.01.2000 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 31.10.2005, з 01.11.2005 по 23.12.2007, з 24.12.2007 по 23.03.2008, з 01.01.2011 по 31.01.2011, з 30.08.2014 по 31.08.2014, з 27.02.2015 по 28.02.2015, з 30.03.2015 по 31.03.2015, з 30.04.2017 по 30.04.2017, з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.04.2023 по 02.06.2023 за Списком робіт, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 №202;

- зобов`язати зарахувати йому з 02.06.2023 до пільгового стажу періоди роботи з 28.12.1998 по 26.04.1999, з 06.09.1999 по 31.12.1999, з 01.01.2000 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 31.10.2005, з 01.11.2005 по 23.12.2007, з 24.12.2007 по 23.03.2008, з 01.01.2011 по 31.01.2011, з 30.08.2014 по 31.08.2014, з 27.02.2015 по 28.02.2015, з 30.03.2015 по 31.03.2015, з 30.04.2017 по 30.04.2017, з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.04.2023 по 02.06.2023, в тому числі за Списком робіт, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 №202;

- зобов`язати призначити йому пенсію з 02.06.2023 відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) та ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Позивач в обґрунтування позову посилається на те, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року у справі № 200/3956/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянуто його заяву та прийнято рішення від 09.06.2023 №05, яким відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV у зв`язку із відсутністю пільгового стажу.

Позивач наполягає на протиправності не зарахування відповідачем до його пільгового стажу за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня, відповідно до Постанови № 202 періодів роботи з 28.12.1998 по 26.04.1999, з 06.09.1999 по 31.12.1999, з 01.01.2000 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 31.10.2005, з 01.11.2005 по 23.12.2007, з 24.12.2007 по 23.03.2008, з 01.01.2011 по 31.01.2011, з 30.08.2014 по 31.08.2014, з 27.02.2015 по 28.02.2015, з 30.03.2015 по 31.03.2015, з 30.04.2017 по 30.04.2017, з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.04.2023 по 02.06.2023.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 09.06.2023 № 05 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах незалежно від віку.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити з 02 червня 2023 року ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до п. 3 ст. 114 Закону 1058-IV із зарахуванням до його пільгового стажу, в тому числі за Списком робіт, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202, періодів роботи з 28.12.1998 по 26.04.1999, з 06.09.1999 по 31.12.1999, з 01.01.2000 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 31.10.2005, з 01.11.2005 по 23.12.2007, з 24.12.2007 по 23.03.2008, з 01.01.2011 по 31.01.2011, з 30.08.2014 по 31.08.2014, з 27.02.2015 по 28.02.2015, з 30.03.2015 по 31.03.2015, з 30.04.2017 по 30.04.2017, з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.04.2023 по 02.06.2023.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги наголошує на правомірності рішення про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи на підземних роботах (Постанова № 202) 25 років.

Зазначає, що аргументуючи рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про протиправність посилань відповідача на відсутність документів, що підтверджують наявність у позивача пільгового стажу відповідно до Постанови № 202 за спірні періоди, оскільки його трудова книжка містить достатньо інформації для врахування наведених періодів до пільгового стажу відповідно до Постанови № 202. Судом також встановлено, що на час звернення позивача за призначенням пенсії на пільгових умовах, йому виповнилося 42 років і його пільговий стаж становив 27 років 06 місяців 29 днів.

Однак, апелянт просить суд апеляційної інстанції взяти до уваги, що в трудовій книжці позивача не містяться дані про повний робочий день, про пільговий характер роботи, не зазначаються відомості про прогули, простої, страйки, перебування у відпустках, відомості про атестацію робочого місця тощо у зв`язку з чим, підстав для зарахування періодів роботи до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно даного документу немає.

Судом першої інстанції не взято до уваги, що саме підземний стаж визначає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV не залежно від віку.

Між цим, відповідач зазначає, що обчислення стажу, призначення та виплата пенсії відноситься виключно до функцій органів Пенсійного фонду України.

Суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , наявною в матеріалах справи.

Відповідач в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

02 червня 2024 року позивач звернувся через вебпортал електронних послуг до Пенсійного фонду України із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах згідно з ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV.

За принципом екстериторіальності заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

За результатами розгляду зазначеної заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах від 09.06.2023 №05, яке обґрунтоване відсутністю у позивача необхідного стажу роботи та недосягненням пенсійного віку.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року у справі № 200/3956/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 09.06.2023 №05 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.06.2023 про призначення пенсії за віком, зарахувавши: до пільгового стажу позивача періоди його роботи з 28.12.1998 по 26.04.1999, з 06.09.1999 по 24.03.2008, з 24.03.2008 по 31.03.2023 та період його навчання з 01.09.1995 по 30.06.1999 в Селидівському гірничому технікумі; до страхового та пільгового стажу позивача періоди його роботи з 01.04.2023 по 02.06.2023, а також взявши до розрахунку заробітну плату ОСОБА_1 , яку він отримував в період з 01.03.2010 по 31.12.2010 та з 01.03.2020 по 01.04.2023.

На виконання вказаного судового рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 09.06.2023 №05, в якому зазначено таке:

«Повторно розглянувши заяву ОСОБА_1 від 02.06.2023, з урахуванням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року у справі №200/3956/23, вирішено відмовити у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Вік заявника 42 роки. Страховий стаж особи 26 років 10 місяців 12 днів. Пільговий стаж становить 14 років 10 місяців 01 день, за Списком № 1 27 років 06 місяців 29 днів.

За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди.

Згідно рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року у справі №200/3956/23 до пільгового стажу заявника за Списком 1 зараховано періоди його роботи з 28.12.1998 по 26.04.1999, з 06.09.1999 по 24.03.2008, з 01.01.2011 по 31.01.2011, з 30.08.2014 по 31.08.2014, з 27.02.2015 по 28.02.2015, з 30.03.2015 по 31.03.2015, з 30.04.2017 по 30.04.2017, з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.04.2023 по 02.06.2023.

Заявник матиме право на пенсійну виплату 30.06.2030.»

Листом від 23.01.2024 № 1619-429/Ч-03/8-2200/24 ГУ ПФУ в Хмельницькій області у відповідь на звернення позивача від 06.01.2024 повідомлено, що періоди роботи з 28.12.1998 по 26.04.1999, з 06.09.1999 по 24.03.2008, з 01.11.2011 по 31.01.2011, з 30.08.2014 по 31.08.2014, з 27.02.2015 по 28.02.2015, з 30.03.2015 по 31.03.2015, з 30.04.2017 по 30.04.2017, з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.04.2023 по 02.06.2023 зараховані до страхового стажу за Списком № 1.

Страховий стаж становить 51 рік 5 місяців 28 днів, в тому числі пільговий стаж за Списком № 1 27 років 6 місяців 29 днів (в тому числі 14 років 10 місяців 1 день пункт 3 статті 114 Закону, постанова 202 підземні роботи).

Зазначено, що оскільки рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26.09.2023 у справі № 200/3956/23 не покладено на органи Пенсійного фонду України зобов`язань щодо призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, тому рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 03.01.2024 № 05 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 3 статті 114 Закону № 1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Відомості трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 щодо спірних періодів свідчать про таке:

- 28.12.1998 позивача прийнято учнем електрослюсаря підземного для проходження виробничої практики на ДП «Шахта ім. Д.С. Коротченко»;

- 31.03.1999 позивача переведено електрослюсарем підземним 3-го розряду;

- 26.04.1999 позивача звільнено у зв`язку із закінченням виробничої практики;

- 06.09.1999 позивача прийнято електрослюсарем підземним 4-го розряду з повним робочим днем в шахті на дільницю ЕМО на «Шахту ім. Д.С. Коротченко»;

- 01.07.2000 позивача переведено електрослюсарем підземним 5-го розряду з повним робочим днем в шахті на дільницю ЕМО;

- 24.03.2008 позивача звільнено за власним бажанням;

- 24.03.2008 позивача прийнято електрослюсарем підземним 4-го розряду з повним робочим днем під землею на ДП «Селидіввугілля» в/о «Шахта Росія»;

- 01.06.2010 позивача переведено електрослюсарем підземним 5-го розряду з повним робочим днем під землею.

В матеріалах справи також наявні:

- довідка, яка уточнює особливий характер чи умови праці необхідні для призначення пільгової пенсії ДП «Шахта ім. Д.С. Коротченко» від 05.05.2023 № 1-57, видана ОСОБА_1 про те, що він працював повний день та виконував горні роботи по видобутку вугілля підземним способом і за період:

з 28.12.1998 по 30.03.1999 за професією, посадою учень електрослюсаря підземного на дільниці, оплата здійснювалась як підземному робітнику, що передбачена Списком 1 розділ 1 підрозділ 1, код КП 1010100а;

з 31.03.1999 по 11.04.1999 за професією, посадою електрослюсар підземний 3 розряду на дільниці, що передбачена Списком 1 розділ 1 підрозділ 1, код КП 1010100а;

з 06.09.1999 по 24.03.2008 за професією, посадою електрослюсар підземний 5 розряду на дільниці, що передбачена Списком 1 розділ 1 підрозділ 1, код КП 1.1а.;

- довідка про підземні виходи «Гірничі роботи з добичі вугілля підземним способом» ДП «Шахта ім. Д.С. Коротченко» від 05.05.2023 № 1-57;

- довідка від 17.05.2023 № 779, видана ВП «Шахта «Котляревська», в якій зазначено, що позивач дійсно працює на ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» з 24.03.2008 на посаді електрослюсаря підземного та в період з 01.03.2010 по 31.12.2010 роботодавець щомісячно нараховував на його заробітну плату єдиний соціальний внесок (ЄСВ) у розмірі 49,7% та утримував із його заробітної плати страхові внески (ПФУ) у розмірі 2,00%;

- довідка від 17.05.2023 № 04/22 (780), видана ВП «Шахта «Котляревська», у тому, що позивач дійсно працює на підприємстві ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» з 24.03.2008 на посаді електрослюсаря підземного. В довідці також вказано, що в період з 01.03.2019 по 30.04.2023 щомісячно на зарплату позивача нараховувався ЄСВ у розмірі 22%. Також довідка містить інформацію щодо розміру нарахованої заробітної плати та щодо розміру нарахованого ЄСВ в період з березня 2019 року по квітень 2023 року (включно);

- довідка про затвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 18.05.2023 №09/23(813) ВП «Шахта «Котляревська», видана ОСОБА_1 про те, що він працював повний робочий день у ВП «Шахта «Котляревська» та з 24.03.2008 по теперішній час виконував гірничі роботи з видобутку вугілля підземним способом за професією, посадою електрослюсар підземний на дільниці, що передбачена Списком 1 розділ 1 підрозділ 1.

Відповідно до диплому серії НОМЕР_3 від 30.06.1990 позивач у 1999 році закінчив Селидівський гірничий технікум за спеціальністю «Експлуатація і ремонт гірничого електромеханічного обладнання та автоматичних пристроїв» і здобув кваліфікацію гірничого техніка-електромеханіка.

Відповідно додатку до диплому молодшого спеціаліста серії НОМЕР_3 позивач навчався в Селидівському гірничому технікумі в період з 1995 по 1999 роки.

Довідка від 01.05.2023 № 02/60, що видана Селидівським політехнічним фаховим коледжем, підтверджує факт навчання позивача на денному відділенні Селидівського гірничого технікуму з 01.09.1995 по 30.06.1999.

При ухваленні рішення апеляційний суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Спершу слід зазначити, що рішення місцевого суду оскаржено лише відповідачем. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій задоволені позовні вимоги. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом № 1058-IV.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно зі статтею 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Відповідно до положень абзацу 1 пункту 2 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно з абзацом 3 пункту 2 розд. ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає стаття 114 Закону № 1058-IV.

Як вбачається з рішення відповідача від 09.06.2023 № 05, що оскаржується, підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах є, зокрема, відсутність у нього пільгового стажу, передбаченого частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV.

Відповідно до частини 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, встановлений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» знижується на 1 рік.

Відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

З аналізу вищенаведеного можливо зробити висновок, що для призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV необхідним є: 1) наявність трудового стажу не менше 25 років; 2) віднесення професії до списку робіт і професій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 та постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 відповідно; 3) безпосередня зайнятість повний робочий день на підземних роботах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин.

Постановою № 202 затверджено Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років.

Розділ I. «Підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт»: Усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Згідно пункту 2 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, від 16.01.2003 №36, від 24.06.2016 №461 затверджено Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (чинні протягом спірного періоду).

Відповідно розділу I Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, до таких віднесені: «ГІРНИЧІ РОБОТИ». Видобування корисних копалин. Геологорозвідувальні роботи. Будівництво, реконструкція, технічне переозброєння і капітальний ремонт шахт, рудників, копалень, метрополітенів, підземних каналів, тунелів та інших підземних споруд.

Підрозділ 1. Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень.

Згідно підпункту а) пункту 1.1а до осіб, зайнятих повний робочий день на виробництвах, робітах, професіях, посадах і показниках на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, віднесені усі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

Комплексний аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що право на передбачену частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV пенсію незалежно від віку мають працівники, за умови безпосередньої зайнятості на роботах повний робочий день та не менше передбаченого стажу роботи - 25 років для працівників, професії яких містяться у Списку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. №202 (далі - Список № 202), або мати стаж роботи провідної професії, визначений статтею 14 Закону № 1788-XII, частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV - не менше 20 років.

При цьому, згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 25.04.2019 у справі № 336/6112/16-а, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої, або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічне вказано Верховним Судом у постановах від 31.10.2019 у справі № 688/4170/16-а, від 20.01.2021 у справі № 311/2865/13-а. та від 20.05.2021 у справі № 593/1278/16-а.

Як встановлено вище, стаж роботи позивача за спірні періоди підтверджується записами у його трудовій книжці серії НОМЕР_2 , в якій за спірні періоди з 28.12.1998 по 26.04.1999, з 06.09.1999 по 31.12.1999, з 01.01.2000 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 31.10.2005, з 01.11.2005 по 23.12.2007, з 24.12.2007 по 23.03.2008, з 01.01.2011 по 31.01.2011, з 30.08.2014 по 31.08.2014, з 27.02.2015 по 28.02.2015, з 30.03.2015 по 31.03.2015, з 30.04.2017 по 30.04.2017, з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.04.2023 по 02.06.2023 зазначено, що позивач працював електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею.

Крім того, судами встановлено, що позивач має облікований спеціальний стаж за кодом ЗПЗ013А1 та за кодом ЗПЗ014А1.

Відповідно до п. 1 Додатку 3 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 № 454 (далі - Порядок № 454):

- під кодом ЗПЗ013А1 обліковується спеціальний стаж працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються зі зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону: на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам;

- під кодом ЗПЗ014А1 обліковується спеціальний стаж працівників, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років.

Вказані обставини також підтверджуються довідкою про фактичні спуски в шахту від 18.05.2023 №09/23 (814) ВП «Шахта «Котляревська» та довідкою про підземні виходи «Гірничі роботи з добичі вугілля підземним способом» ДП «Шахта ім. Д.С. Коротченко» від 05.05.2023 №1-57.

Враховуючи наведене в сукупності, місцевий суд дійшов правильного висновку про протиправність посилань відповідача на відсутність документів, що підтверджують наявність у позивача пільгового стажу відповідно до Постанови № 202 за спірні періоди, оскільки його трудова книжка містить достатньо інформації для врахування наведених періодів до пільгового стажу відповідно до Постанови № 202.

Судами також встановлено, що на час звернення позивача за призначенням пенсії на пільгових умовах, йому виповнилося 42 років і його пільговий стаж становив 27 років 06 місяців 29 днів.

Крім того, частиною 5 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» унормовано, що у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої та третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови, що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» при призначенні пенсій на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 та пенсій за вислугу років відповідно до статті 55 цього Закону провадиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цими статтями, за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

При цьому, частиною 4 ст. 24 Закону № 1058-IV унормовано, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

З наведеного вбачається, що навіть при зарахуванні періодів роботи позивача за Списком № 1 відповідач повинен був зробити взаємозалік посад та призначити позивачу пенсію, оскільки стаж його роботи в підземних умовах складав більше 25 років.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на наступне.

Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Таким чином, дискреційні повноваження, в тому числі відповідача, завжди мають межі, встановлені законом.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (справа «Hasan and Chaush v. Bulgarіа» №30985/96).

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» («Сhahal v. thе United Kingdom», (22414/93) [1996] ЕСНR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява №38722/02)).

Отже, ефективний засіб правого захисту в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року №21-87а13.

Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії, і це прямо вбачається з абзацу першого частини 5 ст. 245 КАС України.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Таким чином, обрання такого способу захисту та відновлення прав позивача як зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача, оскільки за відсутності передбачених законом підстав для відмови відповідач зобов`язаний вчинити такі дії.

Проте, оскільки неможливо одночасно зобов`язати пенсійний орган призначити пенсію відповідно до Закону № 1058-IV та Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд вважає за необхідне застосувати більш сприятливий закон, який передбачає право позивача на обумовлену попередньою роботою пільгову пенсію.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позов підлягає частковому задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 09.06.2023 №05 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах незалежно від віку та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити позивачу з 02.06.2023 пенсію на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до пункту 3 статті 114 Закону № 1058-IV із зарахуванням до пільгового стажу, в тому числі за Списком робіт, затверджених Постановою № 202, спірних періодів.

Застосовуючи такий спосіб захисту як зобов`язання ГУ ПФУ в Хмельницькій області призначити позивачу пенсію, суд виходить з того, що зарахування усіх спірних періодів є підставою констатувати наявність у позивача необхідної кількості спеціального стажу для призначення йому пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV незалежно від віку.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року у справі № 200/3472/24 залишити без змін.

Повне судове рішення 16 січня 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

І. В. Геращенко