Справа № 200/3697/24
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року справа №200/3697/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 серпня 2024 року у справі № 200/3697/24 (головуючий І інстанції Галатіна О.О.) за позовом Меламеда Вадима Борисовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Меламед Вадима Борисовича в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся 06.06.2024 року до суду через систему «Електронний суд» з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому позивач просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача стосовно не здійснення ним нарахування компенсації втрати частини доходів на нараховану щомісячну пенсію позивача, за період з 10.09.2014 року по 31.07.2023 року на серпень 2023 року відповідно до Законів України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Про компенсацію громадянам частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2009 року №2050-11;

- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів на щомісячну пенсію позивача, за період з 10.09.2014 року по 31.07.2023, нараховану відповідачем на серпень 2023 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 серпня 2024 року позов задоволено:

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не здійснення ним нарахування компенсації втрати частини доходів на нараховану щомісячну пенсію позивачу за період з 10.09.2014 року по 31.07.2023 року на серпень 2023 року та жовтень 2023 року, відповідно до Законів України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Про компенсацію громадянам частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2009 року №2050-ІІІ;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів на щомісячну пенсію позивачу за період з 10.09.2014 року по 31.07.2023 року, при здійсненні виплати заборгованої суми пенсії у серпні 2023 в сумі 377 456,70 грн. та у жовтні 2023 в сумі 487,78 грн., відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» і Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. №159.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, просив скасувати рішення суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апелянт, зокрема, вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з цим позовом, передбачений ч.2 ст. 122 КАС України, заяву про поновлення такого строку не надано, тому позов підлягає залишенню без розгляду з огляду на висновки в постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 2 квітня 2024 року у справі №560/8194/20, в яких Судова палата відступила від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.06.2021, 17.11.2021, 27.07.2022, 11.05.2023 (справи №№ 240/186/20, 460/4188/20, 460/783/20,460/786/20 відповідно) про застосування строків звернення до суду з адміністративним позовом у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати відповідно до Закону № 2050 та сформулювати, зокрема, такі висновки:

а) у спорах цієї категорії справ суди повинні застосовувати шестимісячний строк звернення до суду з позовом, визначений частиною першою статті 122 КАС України, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів;

в) з першого дня наступного місяця після отримання заборгованості з виплати пенсії за попередні періоди особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів і з цього дня починається перебіг шестимісячного строку звернення з позовом до суду. Звернення до суду з позовом про нарахування і виплату компенсації втрати частини доходів після закінчення цього строку є підставою, передбаченою пунктом 8 частини першої статті 240, для залишення позовної заяви без розгляду; г) отримання листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на заяву не змінює час, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить про час, коли особа почала вчиняти активні дії щодо реалізації свого права на отримання компенсації у позасудовому чи судовому порядку. Відповідно з вказаної дати не може розпочинатись відлік строку звернення з позовом до суду.

Залишок заборгованості з пенсії ОСОБА_1 виплачено у жовтні 2023 року. Основна сума заборгованості виплачена у серпні 2023 року. Позовна заява подана до суду 06.06.2024, тобто з порушенням шестимісячного строку звернення до суду, встановленого приписами статті 122 КАС України.

Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у її задоволені.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, який листом повідомив, що зазначена справа зареєстрована через «ЄСІТС», тому в паперовому вигляді відсутня, електронну картку справи можна отримати, витребував справу з ЦБД КП «Діловодство спеціалізованого суду».

За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).

Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).

За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.

Апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в письмовому провадженні.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, відзиву, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Спірним при апеляційному перегляді, враховуючи доводи апеляційної скарги, є дотримання позивачем строків звернення з позовом до суду.

В іншій частині апеляційна скарга не містить мотивів незгоди з рішенням суду першої інстанції.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч. 4 ст. 123 КАС України).

Предметом позову є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів на щомісячну пенсію позивачу за період з 10.09.2014 року по 31.07.2023 року при здійсненні виплати заборгованої суми пенсії у серпні 2023 та у жовтні 2023 року.

Апеляційний суд враховує, що залишок заборгованості з пенсії ОСОБА_1 виплачено у жовтні 2023 року. Основна сума заборгованості виплачена у серпні 2023 року. Позовна заява подана до суду 06.06.2024 року, тобто з порушенням шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ч. 2 статті 122 КАС України.

Тобто, з жовтня 2023 року позивач дізнався про порушення його прав щодо отримання компенсації грошового доходу, однак, з позовом до суду звернувся лише в червні 2024 року.

Ухвалою апеляційного суду від 16.12.2024 року запропоновано ОСОБА_2 надати суду протягом десяти днів з дати отримання цієї ухвали: заяву про поновлення строку звернення з позовною заявою з обґрунтуванням причин поважності його пропущення.

На виконання вимог ухвали апеляційного суду від 16.12.2024 року представником позивача подано заяву про поновлення строку звернення з позовною заявою з обґрунтуванням причин поважності його пропущення, в якій посилався на врахування висновків Верховного Суду в постанові від 27 липня 2021 року у справі № 580/3400/20, згідно яких необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону України №2050-ІІІ та Порядку №159, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може (1) або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, (2) або відмовити у її виплаті. Відповідно, тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію.

Позивач неодноразово намагався отримати інформацію стосовно виконання рішення суду та надання розрахунків пенсії. У відповідь відповідач направив лист №0500-0206-8/65832 від 03.08.2023 року, в якому повідомив що поточний розмір пенсії становить 8812 грн. 05 коп. Стосовно здійснення виплати пенсії відповідач в листі від 16.08.2023 року повідомив, що для переведення виплати пенсії на банківський рахунок ОСОБА_1 необхідно надати відповідну заяву.

Враховуючи повідомлення відповідача в листах від 03.08.2023 та від 16.08.2023 року, позивач 12.12.2023 повторно звернувся до відповідача з запитом стосовно добровільного виконання судового рішення, в тому числі стосовно отримання наступної інформації - яка загальна сума заборгованості пенсії була нарахована на виконання зазначеного рішення суду; дата виплати суми заборгованості.

У відповідь на звернення позивача від 12.12.2023 року, відповідач надіслав лист від 03.01.2024 року №135-24957/М-02/8-0500, яким повідомлено, в тому числі наступне: заборгованість з пенсійних виплат за період з 10.09.2014 по 31.07.2023 в сумі 377456,00 грн виплачена у серпні 2023 року на рахунок позивача в АТ КБ «ПриватБанк», та що ця сума не включає компенсацію втрати частини доходів, яку відповідач не зобов`язаний нараховувати.

На підтвердження сказаного відповідач надав розрахунок суми боргу по пенсійній справі 80 стосовно помісячного розрахунку боргу пенсії.

Позивач не знав про порушення свого права на отримання компенсації втрати частини доходів і дізнався вперше лише з листа відповідача від 03.01.2024 року та звернувся до суду в рамках строку звернення до суду.

Отже, виходячи із правової позиції Верховного Суду до 02.04.2024 року позивач мав право на звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати тільки після розгляду відповідачем її заяви про виплату відповідної компенсації на підставі Закону України №2050-ІІІ та Порядку №159.

Отже, на думку представника позивача, з врахуванням вищенаведеної судової практики, позивач мав право на звернення до суду після надання відповідачем листа від 03.01.2024 року.

Апеляційний суд враховує наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19.10.2000 року №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон №2050-ІІІ), статтею 2 якого визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

За ст. 4 Закону №2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

За матеріалами справи на виконання рішення суду у справі № 200/4867/22 виплачено відповідачем в жовтні 2023 року виплачено залишок заборгованості з пенсії ОСОБА_1 .

Отже, позивач повинен був дізнатись про порушення свого права наступного дня після здійснення остаточної виплати заборгованості та саме з цього дня у нього виникло право на звернення до суду з даним позовом протягом шести місяців.

12.12.2023 року представник позивача звернувся до відповідача з запитом стосовно добровільного виконання судового рішення, в тому числі стосовно отримання наступної інформації - яка загальна сума заборгованості пенсії була нарахована на виконання зазначеного рішення суду; дата виплати суми заборгованості, також просив виплатити компенсацію втрати частини доходів громадян у з`вязку з порушенням строків виплати.

На звернення позивача листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 03.01.2024 року повідомлено, що на виконання вищезазначеного рішення управлінням проведено перерахунок пенсії позивача, нарахована заборгованість з пенсії за період з 10.09.2014 по 31.07.2023 в сумі 377 456,70 грн виплачена у серпні 2023 року разом з поточною пенсією за серпень 2023 року у розмірі 8812,05 грн. Залишок заборгованості в сумі 487,78 грн виплачено в жовтні 2023 року.

Щодо виплати компенсації частини доходів позивачу відмовлено, оскільки в рішенні відстуні відповідні зобов`язання. До вказаного листа було додано розрахунок суми боргу з пенсійних виплат.

Позовна заява подана до суду 06.06.2024 року, тобто не в межах шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ч. 2 статті 122 КАС України.

Колегія суддів враховує, що факт звернення представника позивача до відповідача із заявою про здійснення нарахування і виплату компенсації втрати частини доходів, що мало місце в грудні 2023 року та отримання відповіді відповідача від 03.01.2024 року, не змінює момент, з якого позивачка повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Усталеною є практика Верховного Суду про те, що при вирішенні питання про поновлення строку, в межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.

Вирішуючи питання щодо наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду, колегія суддів погоджується з доводами позивача про те, що задля додержання принципу правової визначеності та забезпечення права на справедливий суд, які є елементами принципу верховенства права, зміна сталої судової практики, яка відбулася в бік тлумачення норм права щодо застосування коротших строків звернення до суду, може розглядатися судами як поважна причина при вирішенні питання поновлення строків звернення до суду.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним судом у постанові від 16 березня 2023 року у справі №640/10639/22.

В постанові від 27 січня 2022 року справа №160/11673/20 Верховний суд також зазначив, що питання наявності підстав вважати поважними причини пропуску строку звернення до суду з позовом, які пов`язані зі зміною правової позиції Верховного Суду з цього питання було предметом дослідження Верховним Судом у справі № 640/11650/21, за наслідками касаційного розгляду якої було ухвалено постанову від 23 вересня 2021 року. У цій постанові суд касаційної інстанції зазначив, що у перехідний період для забезпечення реалізації права особи на звернення до суду у вказаних умовах їй має бути забезпечений певний розумний строк, достатній для формулювання правової позиції і вчинення дій з підготовки відповідного позову та його подання до суду. Тобто, новий підхід Верховного Суду у питанні визначення строку звернення до суду з позовами може застосовуватися для нових позовів, поданих після ухвалення постанови від 26 листопада 2020 року, однак, при вирішенні питання поновлення строку звернення з позовом істотне значення мають такі обставини: строк, який сплинув після зміни судової практики і до моменту звернення до суду з позовом; причини, які заважали звернутися до суду з позовом у максимально короткий термін після зміни судової практики; чи є підставі вважати, що позивачем було допущено необґрунтовані зволікання.

Аналогічний підхід було продемонстровано Верховним Судом при розгляді справи № 580/3400/20 (постанова від 27 липня 2021 року).

Як встановлено в межах цієї справи, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 02 квітня 2024 року у справі №560/8194/20 відступила від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.06.2021,17.11.2021, 27.07.2022, 11.05.2023 (справи №№ 240/186/20, 460/4188/20, 460/783/20,460/786/20, відповідно) про застосування строків звернення до суду з адміністративним позовом у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати відповідно до Закону № 2050-ІІІ та сформулювати такі висновки:

а) у спорах цієї категорії справ суди повинні застосовувати шестимісячний строк звернення до суду з позовом, визначений частиною першою статті 122 КАС України, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів;

б) нарахування і виплата компенсації втрати частини доходів у випадку порушення строку їх виплати зокрема і пенсії, проводиться у чітко визначений Законом № 2050-ІІІ строк у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Тому особі, права якої порушені невиконанням обов`язку нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходів у випадку порушення строків їх виплати, достовірно відомо про час та розмір виплаченої заборгованості. При цьому така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про розмір належної до виплати компенсації, порядок її нарахування і підстави виплати/невиплати;

в) з першого дня наступного місяця після отримання заборгованості з виплати пенсії за попередні періоди особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів і з цього дня починається перебіг шестимісячного строку звернення з позовом до суду. Звернення до суду з позовом про нарахування і виплату компенсації втрати частини доходів після закінчення цього строку є підставою, передбаченою пунктом 8 частини першої статті 240, для залишення позовної заяви без розгляду;

г) отримання листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на заяву не змінює час, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить про час, коли особа почала вчиняти активні дії щодо реалізації свого права на отримання компенсації у позасудовому чи судовому порядку. Відповідно з вказаної дати не може розпочинатись відлік строку звернення з позовом до суду.

Водночас, до прийняття цієї постанови Верховний Суд у постановах від 09.06.2021, 17.11.2021, 27.07.2022, 11.05.2023 (справи №№240/186/20, 460/4188/20, 460/783/20,460/786/20, відповідно) дійшов протилежного висновку та зазначав, що саме з моменту отримання листа-відповіді, яким відмовлено позивачу у виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати частини пенсії, донарахованої на виконання рішення суду, розпочався перебіг передбаченого частиною другою статті 122 КАС України шестимісячного строку для звернення до суду із заявленими позовними вимогами.

Окрім того, колегія суддів наголошувала, що необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону України №2050-ІІІ та Порядку №159, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може (1) або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, (2) або відмовити у її виплаті. Відповідно, тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію.

Отже, виходячи із правової позиції Верховного Суду до 02.04.2024 року позивач мав право на звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати тільки після розгляду відповідачем її заяви про виплату відповідної компенсації на підставі Закону України №2050-ІІІ та Порядку №159.

Як встановлено судом, позивач у відповідності до діючої правової позиції Верховного Суду звернувся до відповідача із заявою у грудні 2023 року зокрема, щодо виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати.

Листом від 03.01.2024 року відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для виплати компенсації, оскільки зобов`язання щодо виплати компенсації втрати частини доходів рішенням суду не передбачено.

Представник позивача звернувся до суду з позовом 06.06.2024 року, тобто в межах шестимісячного строку з дня відмови у виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів.

Колегія суддів також враховує, що позивач звернувся до суду з цим позовом через 2 місяці після зміни судової практики, а тому у колегії суддів відсутні підставі вважати, що позивачем в межах цієї справи, допущено необґрунтовані зволікання.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем було пропущено строк звернення до суду з поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 серпня 2024 року у справі № 200/3697/24 за позовом Меламеда Вадима Борисовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 15 січня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв