Справа № 240/16335/24
Суддя: Приходько Оксана Григорівна
Дата ухвалення: 2025-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року м. Житомир справа № 240/16335/24

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Приходько О.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (з урахуванням уточнення), в якій позивачка просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн на місяць пропорційно часу участі у заходах, визначених постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 року № 168 (надалі Постанова № 168), за січень, лютий, березень, квітень, травень 2024 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн на місяць пропорційно часу участі у заходах, визначених Постановою № 168, за січень, лютий, березень, квітень, травень 2024 року з урахуванням попередньо виплачених сум додаткової винагороди за цей період.

Позовні вимоги мотивовані тим, що упродовж спірного періоду відповідачем ненараховувалась та невиплачувалась додаткова винагорода відповідно до Постанови № 168 з розрахунку 100000 грн на місяць. В обґрунтування заявлених вимог позивачка покликається на норму пункту 2 Розділу ХХХIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 (надалі Порядок № 260) акцентуючи на тому, що додаткова винагорода у розмірі 100000 грн з розрахунку на місяць виплачується, зокрема, медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення) у районах ведення воєнних (бойових) дій. Оскільки позивачці видано довідку, яка підтверджує, на її переконання, безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Миколаївській області, м. Херсон, Херсонській області, Херсонська територіальна громада, Донецька область, м. Гірник, м. Курахове з 10 січня 2024 року по 13 лютого 2024 року, з 17 лютого 2024 року по 26 травня 2024 року на посаді санітарного інструктора медичного пункту, тобто позивачка належить до медичного персоналу, стверджує про безпідставність невиплати в окреслений у позові період додаткової винагороди згідно з Постановою № 168 у розмірі 100000 грн.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

23 вересня 2024 року представником позивачки подано заяву про уточнення позовних вимог, у якій зазначається про те, що після ознайомлення з відзивом на позовну заяву та доданими документами отримало підтвердження зарахування з березня 2024 року Військової частини НОМЕР_2 , де проходила військову службу позивачка, на фінансове забезпечення до Військової частини НОМЕР_1 , яка має відповідати за грошовими зобов`язаннями перед позивачкою, при цьому враховуючи й те, що саме після зарахування на фінансове забезпечення до Військової частини НОМЕР_1 додаткова винагорода виплачувалась позивачці у неналежному розмірі.

Оскільки за змістом цієї заяви по суті стилістично уточнено виклад позовних вимог, які скеровано до відповідача - Військової частини НОМЕР_1 , подане уточнення прийнято та враховано судом при вирішенні спору у цій справі.

Відповідач позов не визнав. У відзиві на позовну заяву акцентує на тому, що Порядком № 260 встановлено на період дії воєнного стану виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 грн з розрахунку на місяць тим військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів та виконують бойові (спеціальні) завдання. Видана позивачці довідка, як стверджує відповідач, за формою є додатком 6 до постанови Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 рок № 413 та є підставою для надання статусу учасника бойових дій, однак не утворює підстав, як стверджує відповідач, для нарахування та виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 грн відповідно до Постанови № 168. Відповідач вказує, що з 05 лютого 2024 року по 13 лютого 2024 року, з 17 лютого 2024 року по 26 травня 2024 року позивачка не приймала безпосередньої участі у бойових діях та не залучалась у складі підрозділу до виконання бойових завдань на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно. Зазначає, що після зарахування Військової частини НОМЕР_2 на фінансове забезпечення відповідача, позивачці виплачувалась додаткова винагорода до виключення зі списків особового складу відповідача з розрахунку 30000 на місяць згідно з рапортами командира підрозділу на підставі відповідних бойових розпоряджень командира відповідача. Натомість позивачкою не надано жодних доказів на підтвердження безпосередньої участі у бойових діях, а відтак заявлені вимоги щодо нарахування та виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 грн відповідач вважає безпідставними.

З таких підстав просить відмовити в позові.

У відповіді на відзив позивачка наводить аналогічні викладеним у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог доводи, акцентуючи на тому, що довідкою від 31 липня 2024 року № 462/Д підтверджено виконання позивачкою обов`язків санінструктора медпункту у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що надає право, як доводить позивачка, на додаткову винагороду з розрахунку 100000 грн на місяць пропорційно участі у таких заходах.

Розглянувши доводи та заперечення сторін, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному їх дослідженні, встановивши фактичні обставини справи, що мають значення для вирішення спору, суд зазначає таке.

Сторонами не заперечується, що протягом січня травня 2024 року ОСОБА_1 проходила військову службу санітарним інструктором медичного пункту Військової частини НОМЕР_2 , яка відповідно до спільної директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 19 січня 2024 року № Д-321/5 дск увійшла до складу військових частин Десантно-штурмових військ Збройних Сил України та з 01 березня 2024 року зарахована на фінансове забезпечення до Військової частини НОМЕР_1 (лист Департамента фінансів Міністерства оборони України від 20 лютого 2024 року № 220/10/633).

Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_2 від 31 липня 2024 року № 462/Д санітарний інструктор медичного пункту Військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 в періоди, зокрема, з 10 січня 2024 року по 13 лютого 2024 року, з 17 лютого 2024 року по 26 травня 2024 року брала участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в АДРЕСА_1 . Підстава (зокрема в частині спірного періоду у цій справі): бойовий наказ командира НОМЕР_3 обр ТрО від 16 січня 2024 року № БН70 дск, бойове розпорядження командира НОМЕР_4 оаембр від 19 січня 2024 року № КП/2/183 дск та згідно з бойовим розпорядженням командира 194 обТрО № 174 дск від 19 січня 2024 року, бойове розпорядження командира НОМЕР_4 оаембр від 23 березня 2024 року № КП/2/898 дск.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 26 травня 2024 року № 149 сержанта ОСОБА_1 , санітарного інструктора медичного пункту Військової частини НОМЕР_2 , згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 22 травня 2024 року № 133-РС звільнено з військової служби у запас за підпунктом "г" частини четвертої пункту 2 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

На заяви позивачки від 06 серпня 2024 року командиру Військової частини НОМЕР_1 та від 20 серпня 2024 року командиру Військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 грн в розрахунку на місяць з лютого 2024 року, з боку відповідача перерахунку та виплати цієї винагороди проведено не було.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з такого.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 статті 9 Закону України від 20 листопада 1991 року № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі - Закон № 2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з пунктами другим-третім статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абзаци перший, другий пункту 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ).

Відповідно до статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII "Про оборону України" (далі Закон № 1932-ХІІ) військове формування - створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій; бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння); район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.

За приписами частин першої, другої, четвертої статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1934-ХІІ "Про Збройні Сили України" (далі Закон № 1934-ХІІ) Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності (частина перша).

Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.

З`єднання, військові частини і підрозділи Збройних Сил України відповідно до закону можуть залучатися до здійснення заходів правового режиму воєнного і надзвичайного стану, безпеки та захисту критичної інфраструктури, здійснення заходів щодо поводження з військовополоненими в особливий період, заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, організації та підтримання дій руху опору, проведення військових інформаційно-психологічних операцій, боротьби з тероризмом і піратством, заходів щодо здійснення захисту життя, здоров`я громадян та об`єктів (майна) державної власності за межами України, забезпечення їх безпеки та евакуації (повернення), посилення охорони державного кордону, захисту суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні та на континентальному шельфі та їх правового оформлення, забезпечення безпеки національного морського судноплавства України у відкритому морі чи в будь-якому місці поза межами юрисдикції будь-якої держави, заходів щодо запобігання розповсюдженню зброї масового ураження, протидії незаконним перевезенням зброї і наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів у відкритому морі, ліквідації надзвичайних ситуацій природного і техногенного характеру, кризових ситуацій, надання військової допомоги іншим державам, а також брати участь у міжнародному військовому співробітництві, міжнародних антитерористичних, антипіратських та інших міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки на підставі міжнародних договорів України та в порядку і на умовах, визначених законодавством України.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" (надалі Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 16 Закону № 389-VIII передбачено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону № 389-VIII Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 "Про введення воєнного стану в Україні" (надалі Указ № 64/202), затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Пунктами 2 та 4 Указу № 64/202 визначено військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. Кабінету Міністрів України невідкладно: 1) ввести в дію план запровадження та забезпечення заходів правового режиму воєнного стану в Україні; 2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

У подальшому Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 року № 573/2022, від 07 листопада 2022 року № 757/2022, від 06 лютого 2023 року № 58/2023, від 01 травня 2023 року № 254/2023, від 26 липня 2023 року № 452/2023, від 06 листопада 2023 року № 734/2023, від 05 лютого 2024 року № 49/2024, від 06 травня 2024 року № 271/2024, від 23 липня 2024 року № 469/2024, 28 жовтня 2024 року № 740/2024 продовжено строк дії воєнного стану в Україні.

Відповідно до пунктів 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (надалі Постанова № 704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (надалі Постанова № 168).

У пункті 1-1 Постанови № 168 (у редакції на час виникнення спірних правовідносин у цій справі), з-поміж іншого, було установлено, що на період воєнного стану:

військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;

військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), виплачується додаткова винагорода у розмірі 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань відповідно до умов, визначених Міністерством оборони;

військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.

Згідно з пунктом 1-2 Постанови № 168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Як встановлено у пункті 2-1 Постанови № 168 міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки визначають, зокрема, особливості виплати додаткової винагороди та винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) особам, зазначеним у пункті 1-1 цієї постанови, та додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1-2 цієї постанови, у тому числі в частині встановлення переліку бойових (спеціальних) завдань та заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, для здійснення такої виплати, з урахуванням завдань, покладених на Збройні Сили, Службу безпеки, Службу зовнішньої розвідки, Головне управління розвідки Міністерства оборони, Національну гвардію, Державну прикордонну службу, Управління державної охорони, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, Державну спеціальну службу транспорту.

Згідно із пунктом 3 розділу 1 Порядку № 260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Абзацами першим-п`ятим пункту 8 розділу 1 Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).

Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану встановлені у розділі XXXIV Порядку № 260 (у редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 2 розділу XXXIV Порядку № 260 на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з Постановою № 168 виплачується в таких розмірах:

100000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах): під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту); у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника; із здійснення польотів в повітряному просторі областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії; з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії, підрозділу (засобу) протиповітряної оборони; на території противника (у тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях); з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника; з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту; кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування); у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення); з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; у районах ведення воєнних (бойових) дій з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням згідно з бойовими розпорядженнями;

50000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах).

Перелік цих органів військового управління (управлінь (штабів) угруповань військ (сил)), затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України;

30000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань): з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави; з управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України; з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту; у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії; з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій; у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України; із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій; з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури - військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту).

Райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України (пункт 3 розділу ХХХІV Порядку № 260).

Згідно із пунктом 4 розділу XXXIV Порядку № 260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Відповідно до пункту 5 розділу XXXIV Порядку № 260 одним днем участі у бойових діях або заходах вважається період (з 00 годин до 24 години календарної доби), протягом якого військовослужбовець залучався до участі в бойових діях або заходах, незалежно від кількості та тривалості таких залучень за добу.

У разі, коли військовослужбовець залучається до участі в бойових діях або заходах, які розпочато до 24 години однієї доби і закінчено після 00 годин наступної доби, до розрахунку включається зазначений період як два дні участі у бойових діях або заходах.

Як визначено у пунктах 9 та 10 розділу XXXIV Порядку № 260 виплата додаткової винагороди особовому складу військової частини здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) військових частин, які видаються до 5 числа поточного місяця за минулий місяць на підставі рапортів командирів підрозділів.

У цій справі позивачка наполягає на тому, що за період проходження військової служби з січня по травень 2024 року у складі Військової частини НОМЕР_2 їй мала виплачуватись додаткова винагорода з розрахунку 100000 грн на місяць мотивуючи тим, що згідно з абзацом 11 пункту 2 розділу XXXIV Порядку № 260 передбачено таку виплату медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення) у районах ведення воєнних (бойових) дій.

Право на додаткову винагороду з розрахунку 100000 грн на місяць позивачка обґрунтовує участю у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в АДРЕСА_1 , що підтверджується, як наполягає позивачка, довідкою Військової частини НОМЕР_2 від 31 липня 2024 року № 462/Д.

Беручи до уваги доводи позивачки суд, дослідивши зміст довідки від 31 липня 2024 року № 462/Д, з`ясував, що ця довідка видана на підставі (зокрема в частині спірних у цій справі періодів): бойового наказу командира НОМЕР_3 обр ТрО від 16 січня 2024 року № БН70 дск, бойового розпорядження командира 46 оаембр від 19 січня 2024 року № КП/2/183 дск та згідно з бойовим розпорядженням командира 194 обТрО № 174 дск від 19 січня 2024 року, бойовим розпорядженням командира 46 оаембр від 23 березня 2024 року № КП/2/898 дск.

Надаючи оцінку доводам позивачки суд звертає увагу на те, що належність до медичного персоналу не утворює достатню самостійну підставу для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 грн (з розрахунку на місяць), а для визначення належних підстав для виплати цієї додаткової винагороди за нормами пункту 2 розділу XXXIV Порядку № 260 умовами виплати додаткової винагороди в розмірі до 100000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць є:

- період дії воєнного стану;

- безпосередня участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії;

- перебування безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби);

- виконання визначених у пункті 2 розділу XXXIV Порядку № 260 бойових (спеціальних) завдань.

При цьому виплата додаткової винагороди здійснюється за наказом командира військової частини, підставою для видачі якого є: бойові накази (бойові розпорядження), журнали бойових дій, журнали ведення оперативної обстановки або бойові донесення, постові відомості, рапорти (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Отже, бойовий наказ/бойове розпорядження відповідно до вимог пункту 4 розділу XXXIV Порядку № 260 не є самостійним достатнім підтвердженням безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених дій або заходів (бойові дії або заходи).

Адже, виклад необхідних для підтвердження такої участі документів у цьому пункті не є альтернативним, а передбачає їх сукупність для цілей належного та достатнього підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або заходах у розумінні пункту 2 розділу XXXIV Порядку № 260. Вичерпний перелік цих документів обумовлює підстави для включення військовослужбовця до наказу на виплату додаткової винагороди у відповідному розмірі.

При відкритті провадження у цій справі, ухвалою від 03 вересня 2024 року суд, задовольняючи клопотання представника позивачки, витребував у Військової частини НОМЕР_2 та Військової частини НОМЕР_1 : довідку про грошове забезпечення, накази командира (начальника) та підтверджуючі документи про нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн в період з 10 січня 2024 року по 13 лютого 2024 року, з 17 лютого 2024 року по 26 травня 2024 року; бойові розпорядження командира, бойові накази та інші документи, які підтверджують безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в АДРЕСА_1 , санітарного інструктора медичного пункту, сержанта ОСОБА_1 , Військова частина НОМЕР_2 .

Відповідач надав суду рапорти командиру Військової частини НОМЕР_2 , де проходила військову службу позивачка, складені за підписами начальника медичної служби Військової частини НОМЕР_2 (тво) і начальника групи персоналу штабу Військової частини НОМЕР_2 (тво), а саме:

- за вх. № 611/р від 09 лютого 2024 року щодо виплати відповідно до вимог пункту 2 розділу XXXIV Порядку № 260 військовослужбовцям групи персоналу штабу Військової частини НОМЕР_2 додаткової винагороди за січень 2024 року, зокрема, у розмірі 100000 грн пропорційно часу безпосередньої участі у виконанні бойових завдань під час ведення бойових дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань батальйоном першого ешелону оборони, зокрема, сержанту ОСОБА_1 за період участі 12 січня 2024 року 14 січня 2024 року; а також 30000 грн пропорційно часу безпосередньої участі у виконанні бойових завдань у складі діючого угруповання військ (сил) Сил оборони держави, зокрема, сержанту ОСОБА_1 за періоди участі 11 січня 2024 року, 15 січня 2024 року 31 січня 2024 року;

- вх. № 1273/р від 03 березня 2024 року щодо виплати відповідно до вимог пункту 2 розділу XXXIV Порядку № 260 військовослужбовцям групи персоналу штабу Військової частини НОМЕР_2 додаткової винагороди за лютий 2024 року у розмірі 30000 грн пропорційно часу безпосередньої участі у виконанні бойових завдань у складі діючого угруповання військ (сил) Сил оборони держави, зокрема, сержанту ОСОБА_1 за періоди участі 01 лютого 2024 року 12 лютого 2024 року, 17 лютого 2024 року 29 лютого 2024 року;

- вх. № 1877/р від 03 квітня 2024 року щодо виплати відповідно до вимог пункту 2 розділу XXXIV Порядку № 260 військовослужбовцям групи персоналу штабу Військової частини НОМЕР_2 додаткової винагороди за березень 2024 року у розмірі 30000 грн пропорційно часу безпосередньої участі у виконанні бойових завдань у складі діючого угруповання військ (сил) Сил оборони держави, зокрема, сержанту ОСОБА_1 за період участі 01 березня 2024 року 31 березня 2024 року;

- вх. № 2372/р від 03 травня 2024 року щодо виплати відповідно до вимог пункту 2 розділу XXXIV Порядку № 260 військовослужбовцям медичного пункту Військової частини НОМЕР_2 додаткової винагороди за квітень 2024 року у розмірі 30000 грн пропорційно часу безпосередньої участі у виконанні бойових завдань із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями у складі діючого угруповання військ (сил) Сил оборони держави, у тому числі, сержанту ОСОБА_1 за період участі 01 квітня 2024 року 30 квітня 2024 року;

- вх. № 2827/1/р від 03 червня 2024 року щодо виплати відповідно до вимог пункту 2 розділу XXXIV Порядку № 260 військовослужбовцям медичного пункту Військової частини НОМЕР_2 додаткової винагороди за травень 2024 року у розмірі 30000 грн пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями у складі діючого угруповання військ (сил) Сил оборони держави, зокрема сержанту ОСОБА_1 за період участі 01 травня 2024 року 25 травня 2024 року.

Ці рапорти оформлені на підставі бойових розпоряджень та бойових наказів командирів Військової частини НОМЕР_2 та Військової частини НОМЕР_1 , зокрема витяги в матеріалах справи з: бойового розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 № КП/2/343дск, бойового розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 № КП/2/655дск, бойового розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 № КП/2/1007дск, бойового розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 № КП/2/1380дск; журналів бойових дій від 11 грудня 2023 року № 393/дск, від 19 січня 2024 року № ЖОЖ 30, від 31 березня 2024 року № 640/дск, від 30 квітня 2024 року № 653/дск.

У відзиві на позовну заяву відповідач наполягає, що підставою для виплати додаткової винагороди військовослужбовцям є рапорт командира підрозділу за умови виконання бойових (спеціальних) завдань та/або безпосередньої участі у бойових діях. А тому стверджує, що у період з 05 лютого 2024 рок по 13 лютого 2024 року та з 17 лютого 2024 року по 26 травня 2024 року позивачка не залучалась до участі у бойових діях безпосередньо як і в складі підрозділу на виконання бойових завдань на лінії бойового зіткнення з противником, при цьому пояснюючи, що на підставі рапортів командира підрозділу позивачка мала право й отримувала додаткову винагороду з розрахунку 30000 грн за періоди з 10 січня 2024 року по 13 лютого 2024 року, з 17 лютого 2024 року по 26 травня 2024 року на підставі відповідних бойових розпоряджень командира Військової частини НОМЕР_2 .

Суд не може не погодитись з доводами відповідача, адже безпосередня участь позивачки у виконанні бойових завдань із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими розпорядженнями у складі діючого угруповання військ (сил) Сил оборони держави для цілей виплати додаткової винагороди згідно з пунктом 2 розділу XXXIV Порядку № 260 з розрахунку 30000 грн за місяць упродовж січня травня 2024 року (а також з розрахунку 100000 грн на місяць за період 12 14 січня 2024 року), належно підтверджено комплексом визначених у пункті 4 розділу XXXIV Порядку № 260 документів.

Перевіряючи, чи підтверджується участь позивачки у відповідних діях або заходах згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_2 від 31 липня 2024 року № 462/Д в окреслений нею у позові період у сукупності з іншими доказами у справі суд з`ясував, що ця довідка, як слушно зауважив відповідач, видана та є підставою для надання позивачці статусу учасника бойових дій, про що у ній чітко вказано. Водночас суду не надано жодних доказів безпосередньої участі позивачки у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи у січні травні 2024 року (за виключенням періоду 12 14 січня 2024 року) безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, тобто існування підстав саме для нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі до 100000 грн пропорційно в розрахунку на місяць відповідно до Постанови № 168.

Натомість відповідачем надано рапорти командира підрозділу позивачки, де вона проходила службу, про участь у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, складені на підставі відповідних бойових наказів/бойових розпоряджень, журналів бойових дій, що є належним підтвердженням у розумінні пункту 4 розділу XXXIV Порядку № 260 й визначено достатнім документальним підтвердженням для виплати, зокрема, додаткової винагороди у розрахунку 30000 грн на місяць та 100000 грн за період 12 14 січня 2024 року.

При цьому довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 18 вересня 2024 року № 1634/ФЕС/4568 (за період з 18 січня по 26 травня 2024 року) підтверджено виплату додаткової винагороди ОСОБА_1 у сумі 30000 з розрахунку на місяць: за січень 2024 року (14 днів) 13548,39 грн; за лютий 2024 року (25 днів) 25862,07 грн; за березень 2024 року (18 днів) 17419,35 грн + (13 днів) 12580,65 грн; за квітень 2024 року (30 днів) 30000,00 грн; за травень 2024 року (26 днів) 25161,29 грн.

У частині першій статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Враховуючи встановлені обставини цієї справи, суд дійшов висновку, що доводи позивачки щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн на місяць пропорційно часу участі у заходах, визначених Постановою № 168, не ґрунтуються на нормах матеріального закону та не підтверджені встановленими обставинами цієї справи, а тому порушення прав позивачки, про захист яких вона просила в судовому порядку, не доведено у ході судового розгляду.

Натомість відповідачем доведено перед судом правомірність його дій у межах спірних правовідносин, відтак у задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Відповідно до положень статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-243, 246, 250 КАС України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ), Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Г. Приходько

16.01.25