Справа № 640/6441/22
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2025-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/6441/22 Суддя (судді) першої інстанції: Марич Є.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Кучми А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, що полягає у відмові зарахувати до страхового стажу позивача період проходження ним військової служби з 21.04.1975 по 12.01.1987 в пільговому обчисленні у півторакратному розмірі - один рік служби в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців та провести йому перерахунок і виплату пенсії за вислугу років з 07.12.2021 із урахуванням уже фактично виплачених сум;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до страхового стажу позивача період проходження ним військової служби з 21.04.1975 по 12.01.1987 в пільговому обчисленні у півторакратному розмірі - один рік служби в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців та провести йому перерахунок і виплату пенсії за вислугу років з 07.12.2021 із урахуванням уже фактично виплачених сум.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.04.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі, вирішено здійснювати її розгляд у порядку письмового провадження.

Відповідно до Закону України від 13.12.2022 №2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" справа скерована на адресу Київського окружного адміністративного суду.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, що полягає у відмові зарахувати до вислуги років ОСОБА_1 період проходження ним військової служби з 21.04.1975 по 12.01.1987 в пільговому обчисленні у півторакратному розмірі - один рік служби в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців та провести йому перерахунок і виплату пенсії за вислугу років з 07.12.2021 із урахуванням уже фактично виплачених сум.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до вислуги років ОСОБА_1 період проходження ним військової служби з 21.04.1975 по 12.01.1987 в пільговому обчисленні у півторакратному розмірі - один рік служби в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців та провести йому перерахунок і виплату пенсії за вислугу років з 07.12.2021 із урахуванням уже фактично виплачених сум.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує, що у пункті 5 Постанови 393 прямо передбачено, що вислуга років, яка була обчислена для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" перегляду не підлягає.

Крім того, відповідно до Порядку від 30.01.2007 № 3-1 орган Пенсійного фонду України не має повноважень щодо обрахунку вислуги років військовослужбовця, тому не має повноважень щодо зарахування періодів служби у кратному обчисленні.

Апелянт зазначає, що норми Закону № 1788 не розповсюджується на пенсії призначені військовослужбовцям відповідно до спеціального Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», тому суд першої інстанції дійшов помилкових висновків щодо правильності застосування норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» при визначенні прав та обов`язків сторін у справі.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Позивач відзив на апеляційну скаргу до суду не подав.

Після надходження матеріалів справи до суду, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-ХІІ.

Згідно з листом ФДКУ «Центральний Архів Міністерства оборони російської федерації від 25.12.2020 № 4/23355» позивач у період з 21.04.1975 по 12.01.1987 проходив військову службу в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. У період з 21.04.1975 по 02.04.1981 - у Військовій частині № НОМЕР_1 , а з 02.04.1981 по 12.01.1987 - у Військовій частині № НОМЕР_2 , що дислокувалися у той час у місці Печора в Автономній Радянській Соціалістичній Республіці Комі, яке відповідно до «Переліку районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі», затвердженого Радою Міністрів СРСР від 10.11.1967 № 1029, прирівняне до районів Крайньої Півночі.

Як зазначає позивач, при призначенні йому пенсії період проходження ним військової служби з 21.04.1975 по 12.01.1987 був врахований до його страхового стажу не в пільговому обчисленні (один місяць за півтора), а в одинарному розмірі, що слідує з розрахунку вислуги років від 29.12.1989.

07 грудня 2021 з метою здійснення перерахунку пенсії представник позивача звернувся до відповідача з письмовою заявою, у якій просив зарахувати до його страхового стажу період проходження ним військової служби з 21.04.1975 по 12.01.1987 в пільговому обчисленні у півторакратному розмірі - один рік служби в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців та провести йому перерахунок і виплату пенсії за вислугу років з моменту звернення з урахуванням уже фактично виплачених сум.

У відповідь на вказане звернення відповідач у листі від 05.01.2022 № 483-36561/Л-02/8-2600/22 повідомив позивача про неможливість здійснення| перерахунку його пенсії, оскільки питання визначення розміру грошового забезпечення чи окремих його складових для обчислення пенсії не належить до його компетенції, це повноваження уповноважених органів міністерств і відомств, в яких проходили службу військовослужбовці та особи рядового та насильницького складу. З огляду на зазначене підстав для зарахування у пільговому обчисленні до страхового стажу періоду проходження військової служби в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, немає.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив та зазначив, що ОСОБА_1 у період із 21.04.1975 по 12.01.1987 проходив військову службу в місті Печора (АРСР Комі), тобто у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, тому цей період його служби повинен бути зарахований до його страхового стажу у пільговому обчисленні, виходячи із розрахунку один рік за один рік і шість місяців. Отже, відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у зарахуванні до його стажу періоду проходження військової служби із 21.04.1975 по 12.01.1987 в пільговому обчисленні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно з частиною першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно з частиною 3 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Статтею 62 Закону № 1788 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Період проходження військової служби, що зараховується до вислуги років, зокрема, на пільгових умовах, визначається постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей».

Згідно з положеннями абзацу 9 пункту 1 вказаного Порядку до вислуги років зараховується дійсна військова служба у Радянській Армії, яка відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалась до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, і її обчислення (у тому числі на пільгових умовах) має здійснюватися у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 не передбачено більш пільгових умов.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 5 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період роботи до 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991.

Порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, встановлено Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та від 26.09.1967 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», а також Інструкцією про порядок надання пільг, затвердженою постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16.12.1967 № 530/П-28.

Згідно пунктом 3 постанови Ради Міністрів СРСР від 10.02.1960 № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі після 01.03.1960 слід зараховувати за 1 рік і 6 місяців при нарахуванні стажу для отримання пенсії за віком та по інвалідності.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Додатка 2 "Періоди дійсної військової служби у Збройних Силах СРСР, які підлягають зарахуванню до вислуги років на пенсію на пільгових умовах" до "Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей", затвердженого наказом Міноборони від 14.08.2014 № 530, військова служба у віддаленій місцевості СРСР, зокрема у Комі АРСР з 07 серпня 1969 року, зараховується до вислуги років на пільгових умовах, - один місяць служби за півтора місяця.

Отже, як законодавство колишнього СРСР до 1 січня 1991 року, так і законодавство України, передбачали пільгове (кратне) обчислення періоду проходження особами військової служби в районах Крайньої Півночі колишнього СРСР.

Аналогічна позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 09.12.2014 (справа № 21 406а14), Верховним Судом у постанові від 16.06.2020 у справі № 727/1441/17.

У свою чергу пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Пунктом 3 "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, з огляду на наведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 15.01.2021 у справі № 348/2319/16-а.

Як вбачається із записів у трудовій книжці позивача, останній у період із 09.12.1964 по 30.08.1989 проходив військову службу у радянській армії.

З послужного списку ОСОБА_1 (стор. 5), листа ФДКУ "Центральний Архів Міністерства оборони Російської Федерації" від 25.12.2020 № 4/23355, розрахункової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 (стор. 3) вбачається, що позивач із 21.04.1975 по 02.04.1981 проходив військову службу у військовій частині № НОМЕР_1 , а в період із 02.04.1981 по 12.01.1987 - у військовій частині № НОМЕР_2 , що дислокувалися в той час у місті Печора в Автономній Радянській Соціалістичній Республіці Комі, яке відповідно до "Переліку районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі", затвердженого Радою Міністрів СРСР від 10.11.1967 №ь1029, прирівняне до районів Крайньої Півночі.

Отже, оскільки факт військової служби позивача в районах Крайньої Півночі підтверджується записами в трудовій книжці, які також безпосередньо кореспондуються з записами у відповідних довідках, то спірний період роботи позивача в районах Крайньої Півночі підлягає пільговому розрахунку як один рік роботи за один рік шість місяців.

Доводи апелянта про відсутність у нього повноважень щодо перепризначення та перерахунку пенсії в пільговому обчисленні не заслуговують на увагу суду, виходячи з наступного.

Зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 № 1522 "Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян" було затверджено "Порядок передачі органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян", яким з 01.01.2007 передбачено передачу органам Пенсійного фонду України від Міноборони, МВС, МНС, СБУ, Державної податкової адміністрації, Державного департаменту з питань виконання покарань та інших органів, що здійснюють призначення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", функцій з призначення і виплати пенсій (далі - передача функцій з призначення і виплати пенсій).

Отже, з 01.01.2007 функції з призначення та виплати пенсій особам, яким пенсія призначена на підставі Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ передано органам Пенсійного фонду України.

У зв`язку з цим, пенсійну справу позивача передано з ІНФОРМАЦІЯ_2 (на теперішній час ІНФОРМАЦІЯ_3 ) до відповідача.

Отже, оскільки предметом спору в цій справі є зарахування в пільговому обчисленні періодів військової служби до страхового стажу позивача, то таке питання належить до компетенції відповідача.

Крім того, статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому, перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Аналіз наведених положень законодавства дає можливість стверджувати, що після призначення пенсії пенсіонер вправі звернутися до пенсійного органу з додатковими документами, які дають право на підвищення пенсії та тягнуть за собою перерахунок пенсії.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки ОСОБА_1 у період із 21.04.1975 по 12.01.1987 проходив військову службу в місті Печора (АРСР Комі), тобто у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, то цей період його служби повинен бути зарахований до його страхового стажу у пільговому обчисленні, виходячи із розрахунку один рік за один рік і шість місяців.

У зв`язку з чим, відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у зарахуванні до його стажу періоду проходження військової служби із 21.04.1975 по 12.01.1987 в пільговому обчисленні.

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

А.Ю. Кучма