Справа № 300/7737/24
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2025-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" січня 2025 р. справа № 300/7737/24

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі:

судді Гомельчука С.В.,

при секретарі Логаза М.М.,

за участю представника позивача Краюшкіна О.С.,

представника відповідача Булки Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 20, ) про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (далі - відповідач або ГУ ДПС в Івано-Франківській області), в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 17.04.2024 р. №009669/2407, №009670/2407, № 009671/2407, №009672/2407, №009673/2407, №009674/2407;

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області №0-0919 від 29 травня 2024 року;

- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-9745-55У від 18 липня 2024 року.

В обґрунтування позовних вимог, згідно поданої до суду позовної заяви та доданих до неї матеріалів, позивач зазначає, що на підставі акту документальної позапланової невиїзної перевірки (платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 ) від 12.03.2024 р. №4776/09-19-24-07/ НОМЕР_2 Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області було прийнято податкові повідомлення-рішення від 17.04.2024 р.:

- № 009669/2407, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1 020 грн. за незабезпечення зберігання всіх первинних документів;

- № 009670/2407, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 340 грн. за неподання до контролюючого органу повідомлень про об`єкти оподаткування за формою 20-ОПП;

- № 009671/2407, яким збільшено суму грошового зобов`язання із податку на додану вартість за 2017-2019 роки на 930 797,50 гри.;

- № 009672/2407, яким застосовано штраф в розмірі 50 % (за відсутність складення та/або реєстрації протягом строку, передбаченого ст.201 Податкового кодексу України податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 744 638,00 грн.) у сумі 372 319,00 грн;

- № 009673/2407, яким збільшено суму грошового зобов`язання із податку на доходи фізосіб за 2017-2019 роки (внаслідок допущених порушень по правильності визначення валових доходів та валових витрат було занижено чистий оподатковуваний дохід, в результаті чого занижено нарахування та сплата податку на доходи фізичних осіб) на 1 553 180,47 грн;

- № 009674/2407, яким збільшено суму грошового зобов`язання із військового збору за 2017-2019 роки (внаслідок допущених порушень по правильності визначення валових доходів та валових витрат було занижено чистий оподатковуваний дохід, в результаті чого занижено нарахування та сплата військового збору) на 126 769,39 грн.

Окрім того, відповідно до вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-9745-55У від 18 липня 2024 року ГУ ДПС в Івано-Франківській області повідомила, що станом на 30.06.2024 р. заборгованість (недоїмка, штраф, пеня) зі сплати єдиного внеску у платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 становила 559 678,24 грн.

Також, відповідно до податкової вимоги №0-0919 від 29 травня 2024 року у позивача виник податковий борг у сумі 372 456,46 грн. та починаючи з 10 квітня 2024 року на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності розповсюджується право податкової застави.

Позивач вважає податкові повідомлення-рішення від 17.04.2024 р. №009669/2407, №009670/2407, №009671/2407, №009672/2407, №009673/2407, №009674/2407, податкову вимогу №0-0919 від 29.05.2024 року та вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-9745-55У від 18.07.2024 року - безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне:

- позивачу не було відомо про податкові повідомлення-рішення, а також про податкову вимогу та вимогу про сплату боргу (недоїмки), оскільки вони направлялися на адресу, де він не проживає;

- факти, викладені в акті перевірки не відповідають дійсності, так як гуртуються на припущеннях, без дослідження первинних документів обліку, на підставі норм Податкового кодексу України (далі - ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), а винесені на підставі цього акту перевірки податкові повідомлення-рішення є протиправними, та підлягають скасуванню. Акт перевірки складений з порушенням Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, факти виявлених порушень законодавства з питань податкового законодавства, викладені без посилань на первинні документи податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів;

- запит Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 12.04.2023 №5690/6/09-19-24-07 щодо надання первинних документів не підлягав до виконання, оскільки направлений платнику податків до початку перевірки, окрім того даний запит складено з порушенням вимог п.73.3. статті 73 ПКУ, оскільки він не містить правових підстав для надіслання запиту. В той же час, після початку перевірки (28.02.2024 р.) працівником ГУ ДПС в Івано- Франківській області, який проводив перевірку, повий запит щодо надання первинних документів у зв`язку із початком перевірки не оформлявся та не направлявся (не вручався) платнику податків-фізичній особі ОСОБА_1 ;

- у акті документальної позапланової невиїзної перевірки (платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 ) від 12.03.2024 р. №4776/09-19-24-07/ працівником ГУ ДПС в Івано-Франківській області, який проводив перевірку, зазначено тільки факти заниження податкових зобов`язань, проте, при цьому, не взято до уваги взагалі факти завищення податкових зобов`язань платника.

Відповідачем зроблено висновок, що внаслідок допущених порушень по правильності визначення валових доходів та валових витрат було занижено чистий оподатковуваний дохід, в результаті чого занижено нарахування та сплата податку на доходи фізичних осіб та податку на додану вартість. «Чистий оподатковуваний дохід» = «Дохід, отриманий від провадження господарської діяльності» - «Документально підтверджені виграти». Заниження чистого оподатковуваного доходу, відображене в акті перевірки, є наслідком неврахування працівником ГУ ДПС в Івано-Франківській області, який проводив перевірку, суми «Документально підтверджених витрат» з причини ненадання платником підтверджуючих первинних документів. В той же час, працівником контролюючого органу безпідставно взято до уваги показники «Доходу, отриманого від провадження господарської діяльності», відображені таким платником податків у податковій звітності, проте, вони також не підтверджені первинними документами з тієї самої причини - ненадання платником підтверджуючих первинних документів.

В діях працівника ГУ ДПС в Івано-Франківській області, який проводив перевірку, прослідковується непослідовність - витрати не враховані, бо не представлені первинні документи, що підтверджують витрати, в той же час, доходи враховані, незважаючи на те, що не представлені первинні документи, що підтверджують доходи;

- пунктом 121.1. статті 121 ПК України передбачена відповідальність за незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненаданнн платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом. Відтак, підлягає з`ясуванню судом чи дійсно позивач вживав усі залежні від нього заходи для забезпечення повної і об`єктивної перевірки, чи ухилявся від її проведення, а також перевірити та оцінити поведінку контролюючого органу (чи надав він реальну можливість платникові податків надати усі документи, чи у повній мірі забезпечив право на участь в її проведенні).

Враховуючи вищезазначене у своїй сукупності, позивача вважає, що прийняті за результатами фактичної перевірки податкові повідомлення-рішення, а також податкова вимога та вимога про сплату боргу (недоїмки) є протиправними та підлягають скасуванню.

Головне управління ДПС в Івано-Франківській області скористалося правом на подання відзиву на позовну заяву, згідно якого позов не визнає та вважає його необґрунтованим з огляду на таке.

Так, щодо посилання позивача про не отримання поштової кореспонденції, то представник відповідача зазначає, що у позивача згідно баз даних ДПС України податкова адреса саме та на яку надсилалися податкові повідомлення-рішення, а саме: АДРЕСА_2 .

Щодо забезпечення зберігання первинних документів, звітності наголошує, що у зв`язку із припиненням діяльності платнику податків-фізичній особі ОСОБА_1 направлено запит від 12.04.2023 року №5690/6/09-19-24-07 щодо надання первинних документів, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів з метою проведення документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання та сплати податків і зборів, укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства та правильності нарахування та обчислення за період з 01.01.2017 по 28.12.2019 та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 18.12.2014 по 28.12.2019. Проте, платник відповіді на запит не надав.

Окрім того, платнику було направлено повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки від 23.01.2024 №11 поштовим зв`язком з рекомендованим листом з повідомленням про вручення 23.01.2024 № 550/6/09-19-24-07-06 в якому зазначено, що відповідно до пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України слід, починаючи із зазначеного терміну, забезпечити надання всіх необхідних документів, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків), зокрема фінансову, статистичну та іншу звітність, регістри податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, а також первинні та інші документи, які використовувались в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС. Проте, платник відповіді не надала та документи не представила.

В результаті вищеописаних порушень щодо зберігання документів з питань обчислення і сплати належних сум податків (внеску) протягом установлених строків їх зберігання та/або ненадання платником оригіналів документів чи їх копій за період, що перевірявся платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 порушено п.44.1, п.44.3 ст.44 ПК України.

Щодо 20-ОПП, то представник відповідача вказує, що перевіркою встановлено факт неподання особою ОСОБА_1 , в порушення пп.16.1.7 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, не подано повідомлення про об`єкти оподаткування за формою №20-ОПП, що використовувались у господарській діяльності, чим порушено вимоги пункту 63.3 статті 63 ПК України. За результатами розгляду матеріалів акту перевірки Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області винесено ППР, яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції за неподання/несвоєчасне подання до податкового органу повідомлень про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням (форма № 20-ОПП). При цьому, звертає увагу на висновок Верховного Суду, який викладений у постанові від 21.07.2020р. у справі №826/14197/17 щодо правомірності застосованих штрафних санкцій за неподання 20-ОПП.

Щодо ведення обліку придбання та продажу товарів (робіт, послуг), обчислення, повноти і своєчасності сплати до бюджету податку на додану вартість, то представник відповідача констатує, що перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 за перевірений період придбано товари, які у відповідності аб.1, п.198.3 ст.198 Податкового Кодексу України відносено підприємцем до складу податкового кредиту, однак згідно даних обліку підприємця використано не у межах господарської діяльності.

Так, платник податків-фізична особа ОСОБА_1 за перевірений період включено до податкового кредиту придбання окремих паливно-мастильних матеріалів та запчастин на загальну суму 4467831 грн., в тому числі ПДВ 744 638,0 грн., що використані не у межах господарській діяльності підприємця, а в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку та/або не пов`язані з діяльністю фізичної особи-підприємця. Такі товари не обліковувались по книзі обліку доходів та витрат (оскільки до перевірки на надана) та у залишках товарів на кінець перевіреного періоду вони не числяться (у відповідній кількості), відсутні підтверджуючі документи щодо використання (списання) таких товарів/послуг у господарській діяльності підприємця, а податкові зобов`язання щодо таких товарів не визначались, а саме: в порушення п. «г» п. 198.5 ст.198 ПК України ОСОБА_1 за перевірений період не здійснено умовне нарахування податкових зобов`язань за встановленою ставкою щодо таких товарів, які використані не у межах господарської діяльності платника податку та/або не пов`язаних з його господарською діяльністю, у зв`язку з чим перевіркою визначено податкові зобов`язання 744 638,0 грн., в тому числі за 2017рік - 138729 грн., 2018 рік - 441535,0 грн. та за 2019р - 164374 грн. (умовне нарахування податкових зобов`язань) (відображено в табл. «Податкові зобов`язання»), що підлягають сплаті до бюджету.

У зв`язку з встановленими фактами, платник податків-фізична особа ОСОБА_1 в порушення п. «г» п.198.5 ст.198, п.201.1, п.201.7, аб.1 п.201.10 ст.201 ПК України, не складено податкові накладні на дату виникнення податкових зобов`язань (чи за відповідний податковий період) та відповідно - не зареєстровано такі ПН у Єдиному реєстрі податкових накладних у відповідності до вимог Кодексу.

Щодо податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, то представник відповідача пояснив, що за правилами ПК України підставою для віднесення до складу витрат сум витрат, понесених на придбання товарів (робіт, послуг), є сукупність таких умов, як реальне (фактичне) придбання товарів (робіт, послуг), використання придбаних товарів (робіт, послуг) у власній господарській діяльності, а також документальне підтвердження понесених витрат. В силу вимог п. 44.1, п. 85.2 ПК України платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів; платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього п.; платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки.

Позивачем не спростовано та матеріалами справи підтверджується, що зазначені документи, під час перевірки не подавалися. При цьому, відповідно до положень п.44.7.1 ПК України, відсутні докази того, що податковий орган відмовився їх прийняти до врахування у зв`язку з проведенням перевірки. Не надано також доказів подання вказаних документів після завершення перевірки, що передбачено положеннями п. 44.7 ПК України. Крім того, відсутні докази вилучення у позивача первинних документів в рамках КПК України. Більше того, належним чином завірені копії всіх документів на підтвердження витрат платника податків - фізичною особою за період з 01.01.2017 по 28.12.2019 не надано позивачем, а саме платнику було направлено повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки від 23.01.2024 №11 поштовим зв`язком з рекомендованим листом з повідомленням про вручення 23.01.2024 № 550/6/09-19-24-07-06 в якому зазначено, що відповідно до пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України слід, починаючи із зазначеного терміну, забезпечити надання всіх необхідних документів, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків), зокрема фінансову, статистичну та іншу звітність, регістри податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, а також первинні та інші документи, які використовувались в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням І сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС. Про те, платник відповіді не надала та документи не представив.

За результатами чого було складено акт про ненадання ОСОБА_1 документів для проведення перевірки від 28.02.2024 року №385/09-19-24-07/ НОМЕР_1 .

Відповідно податковим повідомленням-рішення від 17.04.2024р. № 009673/2407 платнику визначено податкове зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 1553180,47 грн. (в тому числі 1242544,37 грн. основного платежу та 310 636,10 грн штрафних (фінансових санкцій).

Окрім цього, представник відповідача вказує, що перевіркою правильності визначення валового доходу встановлено, що в порушення пп.164.1.3 п. 164.1 ст.164 Податкового кодексу України, платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 занижено валовий дохід.

В даному випадку платник податків-фізична особа ОСОБА_1 допустив умисне порушення норм чинного податкового законодавства, оскільки завищення витрат на придбання ТМЦ та послуг - спричинює недостовірне визначення об`єкта оподаткування, з якого нараховується податок на доходи фізичних осіб, військовий збір, у свою чергу спричинило заниження чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 6684834,54 грн, в тому числі за 2017рік - 1152403,20 грн, за 2018 рік - 3721867,97 грн, за 2019 рік - 1810563,37 грн, в результаті чого платником не нараховано та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 1203270,22 грн, в тому числі за 2017 рік на суму 207432,58 грн за 2018 рік на суму 669936,23 грн, за 2019 рік на суму 325901,41грн. Як наслідок, визначено суму грошового зобов`язання у розмірі 1203270,22 грн (6684834,54 грн. х 18 %) та застосовано штрафні (фінансові) санкцій у розмірі 300817,56 грн (25% від суми основного грошового зобов`язання).

Також, за результатами проведеної перевірки встановлено, що чистий оподатковуваний дохід за 2017рік становить - 1223063,92 грн., за 2018рік становить 3869396,97 грн, за 2019 рік чистий дохід становить 1886763,37 грн, який внаслідок порушення пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164.п. 177.4 ст.177, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу (описано в п.2.1.2 акту перевірки) було занижено чистий оподатковуваний дохід на загальну суму 6684834,54 грн., в тому числі за 2017рік - 1152403,20 грн, за 2018 рік - 3721867,97 грн, за 2019 рік - 1810563,37 грн. Відповідно, в порушення пп.1.2. пп.1.3 п.16.1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України, із заниженого чистого оподатковуваного доходу не нараховано військового збору в сумі 100272,52 грн, в тому числі за 2017 рік - 17286,05 грн, за 2018рік на суму 55828,02 грн, за 2019 рік на суму 27158,45 грн та за 2020 рік - 1238,25 грн, які підлягають донарахуванню до бюджету.

Таким чином, обчислення військового збору є похідним від встановленого порушення контролюючим органом в акті перевірки та збільшення позивачу грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб через заниження чистого оподатковуваного доходу за період 2017 -2020р.р. у розмірі 712741,35 грн, як наслідок, не нараховано військового збору на суму 101415,52грн, які підлягають донарахуванню до бюджету та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 25353,87 грн. (25% від суми основного грошового зобов`язання) Відтак, податковим повідомленням-рішенням від 17.04.2024р. № 009674/2407 визначено військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 126 769,39 грн (в тому числі 101415,52 грн основного платежу та 25353,87 грн штрафних (фінансових санкцій).

Враховуючи зазначене, ГУ ДПС в Івано-Франківській області наполягає на правильності власної позиції та на необґрунтованості та невмотивованості позиції позивача.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 провадження в цій адміністративній справі відкрито, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Підготовче провадження закрито 03.12.2024. Розгляд справи по суті призначено на 19.12.2024.

В призначений час представники сторін в судове засідання з`явилися, наполягали на своїх правових позиціях.

Заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, проаналізувавши норми діючого законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог з огляду на таке.

На підставі п.20.1.4 ст.20, ст.75, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.7 п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VІ (із змінами та доповненнями), Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (із змінами та доповненнями) та наказу Головного Управління ДПС в Івано Франківській області від 23 січня 2024 року №182-п посадовими особами ГУ ДПС в Івано-Франківській області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків фізичної особи ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи за період з 01.01.2017 року по 28.12.2019 року, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за період з 18.12.2014 року по 28.12.2019 року.

Копію наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 23.01.2024 року №182-п та повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки від 23.01.2024 року №11 разом із супровідним листом від 23.01.2024 року №553/6/09-19-24-07-06 направлено платнику ОСОБА_1 поштовим зв`язком з рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, відправлення не вручено з причини «за закінченням терміну зберігання».

За результатами проведеної перевірки оформлено акт перевірки від 12.03.2024 року №4776/09-19-24-07/ НОМЕР_2 , згідно якого визначено, що документальною позаплановою невиїзною перевіркою платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 (р.и.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення з 01.01.2017 по 28.12.2019, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за період з 18.12.2014 по 28.12.2019 встановлені наступні порушення:

- пп. 16.1.7 п. 16.1 ст.16 Податкового кодексу України, Розділу VIII «Порядок обліку об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням» Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588, в частині не подання до контролюючого органу повідомлень про об`єкти оподаткування за формою 20-ОПП;

- пп.16.1.7 п.16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, Розділу VIII «Порядок обліку об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням*» Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588, в частині не подання до контролюючого органу повідомлень про об`єкти оподаткування за формою 20-ОПП;

- п.4 частина 2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. від №2464-VI із змінами і доповненнями, в частині неподання звітності по ЄСВ за 2016 та 2017 роки;

- пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, п. 177.1, пп. 177.4.1- пп. 177.4.4 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 1242544,37 грн, в тому числі за 2017 рік на суму 220151,51 грн за 2018 рік на суму 696491,45 грн, за 2019 рік на суму 325901,41грн;

- пп. 2) ч. 1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року №2464-VI із змінами та доповненнями, у результаті чого визначено суму єдиного соціального внеску з чистого доходу від здійснення господарської діяльності на загальну суму 376829,05 грн, в тому числі за 2014р. - 422,64 грн, 2017рік - на суму 3642,85 грн, за 2018 рік на суму 114974,40 грн, та за 2019 рік на суму 148486,8 грн;

- п. 177.2 ст. 177, пп.1.2, пп.1.3 п.16.1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України, у результаті чого визначено військового збору від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 101415,52 грн в тому числі за 2017 рік - 17286,05 грн, за 2018рік на суму 55828,02 грн , за 2019 рік на суму 28301,45 грн;

- пп. б) п. 185.1 ст.185, пп.б) п. 187.1 ст. 187, п.г) п. 198.5, ст.198 Податкового кодексу України, вимог Наказу Міністерства фінансів України віл 28.01.2016 року N 21 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» у результаті чого:

- занижено податку на додану вартість, що підлягав сплаті до бюджету - 744 638,0 грн, в тому числі за 2017рік - 138729 грн, 2018 рік - 441535,0 грн та за 2019р - 164374 грн.

- п. г) п.198.5, ст.198 п.201.1, п.201.7, аб.1, аб.14, аб.21 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України в частині не складення та не реєстрації податкових накладних в ЄРПН за операціями визначеними підпунктом г) пункту 198.5 статті 198 Податкового кодекс) України, що оподатковуються за основною ставкою.

- п.44.1, п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями, в частині незабезпечення зберігання всіх первинних документів, а також інших документів з питань обчислення і сплати належних сум податків (внеску) протягом установлених строків їх зберігання та/або ненадання платником оригіналів документів чи їх копій за період, що перевірявся.

Акт перевірки від 12.03.2024 року №4776/09-19-24-07/1 разом із супровідним листом від 12.03.2024 року №2561/6/09-19-24-07-84 направлено ОСОБА_1 поштовим зв`язком з рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, відправлення не вручено з причини «за закінченням терміну зберігання».

На підставі акту перевірки від 12.03.2024 року №4776/09-19-24-07/1 ГУ ДПС в Івано-Франківській області винесено по відношенню до ОСОБА_1 податкові повідомлення-рішення:

- від 17.04.2024 року № 009669/2407, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1 020 грн за незабезпечення зберігання всіх первинних документів;

- від 17.04.2024 року № 009670/2407, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 340 грн за неподання до контролюючого органу повідомлень про об`єкти оподаткування за формою 20-ОПП;

- від 17.04.2024 року № 009671/2407, яким збільшено суму грошового зобов`язання із податку на додану вартість за 2017-2019 роки на 930 797,50 грн;

- від 17.04.2024 року № 009672/2407, яким застосовано штраф в розмірі 50 % (за відсутність складення та/або реєстрації протягом строку, передбаченого ст.201 Податкового кодексу України податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 744 638,00 грн.) у сумі 372 319,00 грн;

- від 17.04.2024 року № 009673/2407, яким збільшено суму грошового зобов`язання із податку на доходи фізосіб за 2017-2019 роки (внаслідок допущених порушень по правильності визначення валових доходів та валових витрат було занижено чистий оподатковуваний дохід, в результаті чого занижено нарахування та сплата податку на доходи фізичних осіб) на 1 553 180,47 грн;

- від 17.04.2024 року № 009674/2407, яким збільшено суму грошового зобов`язання із військового збору за 2017-2019 роки (внаслідок допущених порушень по правильності визначення валових доходів та валових витрат було занижено чистий оподатковуваний дохід, в результаті чого занижено нарахування та сплата військового збору) на 126 769,39 грн.

Як встановлено судом, зазначені податкові повідомлення-рішення разом із супровідним листом від 18.04.2024 року №4810/6/09-19-24-07 направлено ОСОБА_1 поштовим зв`язком з рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, відправлення не вручено з причини «адресат відсутній за вказаною адресою».

Також, контролюючим органом сформовано податкову вимогу №0-0919 від 29.05.2024 року, якою визначено, що станом на 28.05.2024 року за позивачем обліковується податкових борг у розмірі 372 456,46 грн.

Окрім цього, ГУ ДПС в Івано-Франківській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-9745-55У від 18.07.2024 року, згідно якої визначено, що станом на 30.06.2024 року заборгованість (недоїмка, штраф, пеня) зі сплати єдиного внеску у платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 становить 559 678,24 грн.

Предметом цього позову є вищевказані податкові-повідомлення рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 17.04.2024 року №009669/2407, №009670/2407, № 009671/2407, №009672/2407, №009673/2407, №009674/2407, а також податкова вимога Головного управління ДПС в Івано-Франківській області №0-0919 від 29.05.2024 року та вимога Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-9745-55У від 18.07.2024 року.

Отже, в цій справі суд має надати оцінку на предмет правомірності таких рішень Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, оцінивши їх через призму верховенства права та критеріїв законності рішення суб`єкта владних повноважень, які наведені в частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

При цьому суд наголошує, що принцип верховенства права підпорядковує державу інтересам людини, а не навпаки. Коли учасником правовідносин виступає держава, остання у суперечці щодо права з будь-якою особою, має поступитися на користь опонента, оскільки вона сама створила ситуацію правової невизначеності і порушила в такий спосіб принцип верховенства права.

Суд зазначає, що для зручності та зрозумілості, оцінка на предмет правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень буде проводитись, виходячи із обґрунтування яке міститься у позовній заяві.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі "Голдер проти Сполученого Королівства", згідно з якою саме "небезпідставність" доводів позивача про неправомірність втручання в реалізацію його прав є умовою реалізації права на доступ до суду.

Отже, звертаючись до суду з позовом про захист своїх прав, позивач обтяжений обов`язком довести «небезпідставність» своїх доводів щодо порушеного права за захистом якого він звернувся до суду, надавши відповідні докази, зі змісту яких можливо встановити наявність спору саме на момент звернення до суду.

Обґрунтовуючи протиправність податкових повідомлень-рішень від 17.04.2024 р. №009669/2407, №009670/2407, №009671/2407, №009672/2407, №009673/2407, №009674/2407, податкової вимоги №0-0919 від 29.05.2024 року та вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-9745-55У від 18.07.2024 року, позивач, у першу чергу, зазначає, що такі є протиправними, оскільки вони направлялися на адресу, де він не проживає, і про них йому не було відомо. Наголошує, що відповідно до акту №384 від 22.08.2024 р., складеному старостинським округом №3 с.Середній Угринів Калуського району Івано-Франківської області, ОСОБА_1 , 1989 р.н., не зареєстрований, але фактично з квітня-місяця 2022 року постійно проживає разом із мамою - ОСОБА_2 , 1967 р.н., за адресою: АДРЕСА_3 .

Наведені доводи мають бути перевірені судом у цій справі.

Так, судом у цій справі встановлено, що платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , прийнято рішення про припинення підприємницької діяльності - 30.04.2020 (стан 11 - припинено, але не знято з обліку).

У зв`язку із припиненням діяльності платнику податків-фізичній особі ОСОБА_1 направлено запит від 12.04.2023 року№5690/6/09-19-24-07 щодо надання первинних документів, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів з метою проведення документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання та сплати податків і зборів, укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства та правильності нарахування та обчислення за період з 01.01.2017 по 28.12.2019 та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 18.12.2014 по 28.12.2019.

12 квітня 2023 року даний запит був відправлений з рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення за адресою: АДРЕСА_2 . (номер трекінгу відправлення 551), однак був повернутий із довідкою про причини повернення з причини «за закінченням терміну зберігання».

Аналогічно судом встановлено, що як матеріали перевірки (наказ про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 23.01.2024 року №182-п, повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки від 23.01.2024 року №11; Акт перевірки від 12.03.2024 року №4776/09-19-24-07/ НОМЕР_2 ), так і прийнятті за її результатом рішення (податкові-повідомлення рішення від 17.04.2024 року №009669/2407, №009670/2407, № 009671/2407, №009672/2407, №009673/2407, №009674/2407; податкова вимога №0-0919 від 29.05.2024 року, вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-9745-55У від 18.07.2024 року) були надіслані ОСОБА_1 разом із супровідними листами поштовим зв`язком з рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, відправлення не вручені з різних причин (за «закінченням терміну зберігання», «адресат відсутній за вказаною адресою»).

Оцінюючи дії відповідача по надісланню позивачу вказаних матеріалів перевірки та рішень на предмет їх правомірності, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 42.1 статті 42 ПК України податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Згідно матеріалів справи, у позивача згідно баз даних ДПС України податкова адреса визначена: АДРЕСА_2 .

Таку ж адресу зазначено позивачем у позові, як адресу його місця реєстрації.

Поряд з цим, як повідомлено позивачем у позові, відповідно до акту №384 від 22.08.2024 р., складеного старостинським округом №3 с.Середній Угринів Калуського району Івано-Франківської області, ОСОБА_1 , 1989 р.н., не зареєстрований, але фактично з квітня 2022 року постійно проживає разом із мамою - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 . У Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в графі «Інформація для здійснення зв`язку» внесено відомості про контактний номер телефону ОСОБА_1 : «Телефон 1: НОМЕР_3 ». Після повернення у ГУ ДПС в області рекомендованого листа щодо надіслання запиту від 12.04.2023 №5690/6/09-19-24-07 щодо надання первинних документів (номер тренінгу відправлення 551) ніхто із посадових осіб контролюючого органу не намагався скористатися наявною інформацією для здійснення зв`язку - номером телефону НОМЕР_3 - для встановлення контакту із позивачем.

Однак, суд критично оцінює такі доводи позивача, адже відповідно до пунктів 42.1, 42.2 та 42.3 статті 42 ПК України податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті. вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

Абзацами 1 - 3 пункту 45.1 статті 45 ПК України встановлено, що Платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

До облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься, зокрема інформація про місце проживання (підпункт 70.2.4 пункту 70.4 статті 70 ПК України).

Відповідно до пункту 70.7 статті 70 ПК України фізичні особи-платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пункту 2 Розділу ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року №1204 (в редакції чинній на час направлення платнику податків матеріали перевірки та прийнятих за її результатом рішення) податкове повідомлення-рішення вважається належним чином надісланим (врученим) платнику податків, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 Кодексу.

Суд наголошує, що доводи представника ГУ ДПС про те, що позивач не повідомив контролюючий орган про зміну місця проживання та не заявив про іншу податкову адресу в судовому процесі не спростовані. Будь-яких заперечень з цього приводу позивач не навів.

Посилання позивача на те, що податковому органу відомий його контактний номер телефону, з огляду на вищевказані положення законодавства, не свідчать про обов`язок податкового органу повідомляти позивача про прийняті рішення у такому порядку.

Верховний Суд у постанові від 04.06.2020 року у справі №826/11455/15 сформував висновок щодо застосування норм права, який в силу положень частини 5 статті 242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Так, Верховний Суд зазначив, що не виконання платником податків обов`язку щодо повідомлення контролюючого органу про зміну податкової адреси позбавляє його можливості посилатися у спорі з контролюючим органом, що документи, правомірності яких стосується спір, не були йому вручені, якщо буде встановлено, що документи були направлені в установленому законом порядку на його податкову адресу, навіть у випадку повернення цих документів підприємством поштового зв`язку через неможливість їх вручення. Такий правовий наслідок висновується з норми пункту 42.2 статті 42 ПК. Однак, цей наслідок не може бути поширений на випадок, коли контролюючий орган володіє достовірною інформацією про зміну платником місця проживання.

Також, у постанові від 15 лютого 2023 року у справі №420/26492/21 Верховний Суд зробив такі висновки щодо надіслання та вручення платнику документів та рішень:

«…Податковим кодексом України встановлено обов`язок фізичної особи - платника податків у разі зміни даних, які вносяться до облікової картки, подавати контролюючим органам відомості про зміну даних протягом місяця з дня виникнення таких змін.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Обов`язку контролюючого органу щодо повідомлення платника податків про прийняття відповідного рішення кореспондує обов`язок такого платника добросовісно ставитись до отримання відповідної кореспонденції або повідомлень.

Суд апеляційної інстанції установив, що контролюючим органом податкові повідомлення-рішення та податкова вимога надіслані рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу платника податків, яка відповідає даним Державного реєстру та облікової картки платника.

Колегія суддів Верховного Суду зазначає, що контролюючий орган не наділений повноваженнями на власний розсуд змінювати дані Державного реєстру та облікової картки платника та/або розшукувати місцезнаходження платника податку, а тому погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що контролюючий орган, не маючи інших правових механізмів для отримання персональних даних про платника податків, вправі розраховувати на актуальність (відповідність) даних облікової картки та, відповідно, у випадку недотримання платником податків приписів закону та невиконання обов`язку інформувати податковий орган про зміну своїх персональних даних, має нести ризик настання негативних наслідків такої поведінки.

Відповідач в касаційній скарзі не спростовує того, що обов`язок щодо інформування контролюючого органу про зміну свого фактичного місцезнаходження він не виконав.

Отже, колегія суддів зазначає, що податкові повідомлення-рішення та податкова вимога надсилались контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення за податковою адресою відповідача та вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення «відсутністю платника податків за вказаною адресою», а тому сума заявленого до стягнення боргу є узгодженою та може бути стягнута в судовому порядку…».

При цьому, у постанові від 17 травня 2023 року у справі № 160/5892/20 Верховний Суд наголосив на тому, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження/податковою адресою. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатися на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

Таким чином, враховуючи наведені положення ПК України та правові висновки Верховного Суду, суд висновує, що як матеріали перевірки, так і прийнятті за її результатом рішення, належним чином надіслані та вручені позивачу за його податковою адресою.

Дійсно, податкове законодавство в частині повідомлення та надіслання на адресу платника податків актів індивідуальної дії та інших документів, є досить жорстким та визначеним, однак така визначеність має містити гнучкість, яка обумовлена обставинами, коли платник податків обґрунтовано не мав можливість отримати рішення та акти контролюючого органу. У цій справі позивачем не наведене, а судом таких обставин не встановлено.

Також, обґрунтовуючи свої вимоги про протиправність оскаржуваних рішень, позивач стверджує, що запит Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 12.04.2023 №5690/6/09-19-24-07 щодо надання первинних документів не підлягав до виконання, оскільки направлений платнику податків до початку перевірки, окрім того даний запит складено з порушенням вимог п.73.3. статті 73 ПКУ, оскільки він не містить правових підстав для надіслання запиту. В той же час, після початку перевірки (28.02.2024 р.) працівником ГУ ДПС в Івано- Франківській області, який проводив перевірку, новий запит щодо надання первинних документів у зв`язку із початком перевірки не оформлявся та не направлявся (не вручався) платнику податків-фізичній особі ОСОБА_1 .

Окрім цього позивач констатує, що пунктом 121.1. статті 121 ПК України передбачена відповідальність за незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом. Відтак, підлягає з`ясуванню судом чи дійсно позивач вживав усі залежні від нього заходи для забезпечення повної і об`єктивної перевірки, чи ухилявся від її проведення, а також перевірити та оцінити поведінку контролюючого органу (чи надав він реальну можливість платникові податків надати усі документи, чи у повній мірі забезпечив право на участь в її проведенні).

Судом у цій справі встановлено, що у зв`язку із припиненням діяльності платнику податків-фізичній особі ОСОБА_1 направлено запит від 12.04.2023 року №5690/6/09-19-24-07 (номер тренінгу відправлення 551) щодо надання первинних документів, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів з метою проведення документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання та сплати податків і зборів, укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства та правильності нарахування та обчислення за період з 01.01.2017 по 28.12.2019 та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 18.12.2014 по 28.12.2019.

Проте, платник відповіді на запит не надав, у зв`язку із чим контролюючим органом оформлено Акт про ненадання ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) документів для проведення перевірки від 28.02.2024 року №385/09-19-24-07/ НОМЕР_1 .

Так, підпунктом 20.1.2 пункту 20.1 ПК України передбачено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом

У свою чергу, як визначено положеннями пункту 73.3 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про надання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і має містити: 1) підстави для надсилання запиту відповідно до цього пункту із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.

Запит вважається належним чином врученим, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (підпункт 73.3.2).

Платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані надавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом), у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (підпункт 73.3.3).

Згідно підпункту 73.3.1 пункту 73.3 ПК України письмовий запит про надання інформації надсилається платнику податків або іншому суб`єкту інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:

1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої у встановленому законом порядку, виявлено факти, які можуть свідчити про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, із обов`язковим зазначенням таких фактів у запиті;

2) для визначення відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" під час здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу та/або для визначення рівня звичайних цін у випадках, визначених цим Кодексом;

3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податковій декларації, поданій платником податків;

4) стосовно платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків:

податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок під час зазначення обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування;

акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної;

5) у разі проведення зустрічної звірки;

6) виявлено помилку або недостовірність даних, що містяться у звіті про підзвітні рахунки, поданому фінансовим агентом, або відповідно до Загального стандарту звітності CRS фінансовим агентом подано звіт про підзвітні рахунки з відомостями про незадокументовані рахунки, або виявлено подання власником рахунку недостовірних відомостей фінансовому агенту;

7) отримано повідомлення від компетентного органу іноземної юрисдикції, з якою Україною укладено міжнародний договір, що містить положення про обмін інформацією для податкових цілей, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України, або укладено на його підставі міжвідомчий договір, про виявлення таким органом помилки, неповних або недостовірних даних, наданих фінансовим агентом щодо підзвітного рахунку особи, яка є резидентом відповідної іноземної юрисдикції, або про інше порушення чи невиконання фінансовим агентом зобов`язань, передбачених Угодою FATCA або Загальним стандартом звітності CRS, у тому числі про участь фінансового агента або його клієнта у правочинах або операціях, передбачених пунктом 39-3.6 статті 39-3 цього Кодексу;

8) отримано запит про надання інформації від компетентного органу іноземної держави на підставі міжнародного договору, що містить положення про обмін інформацією для податкових цілей, та інформації, яка запитується, немає у розпорядженні контролюючого органу;

9) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Положення пункту 73.3 ПК України кореспондуються із положеннями пункту 78.1 статті 78 ПК України в частині права контролюючих органів надсилати запити про надання інформації до проведення перевірки.

Так, підпунктами 78.1.1, 78.1.8. пункту 78.1 статті 78 ПК України визначено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту;

- розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

З наведеної норми вбачається, що обов`язковою передумовою здійснення документальної перевірки є направлення платнику податків запиту про надання пояснень та їх документального підтвердження.

Як вказав Верховний Суд у постанові від 11.04.2024 у справі №815/2596/вказані приписи ПК України дають підстави для висновку про те, що запит органу ДПС про надання відповідної інформації платником податків, повинен визначати конкретні підстави. Тобто мають бути чітко окреслені обставини, які відповідно до пункту 73.3 ПК України є умовою, за якої податковий орган може звернутися із таким запитом. Без повідомлення вказаних фактів платник податків позбавлений об`єктивної можливості надати вмотивовані пояснення та їх документальне підтвердження. Направлення відповідного запиту про надання пояснень та їх документального підтвердження є юридичним фактом, з настанням якого законодавець пов`язує подальшу реалізацію податковим органом свого права на проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідно, суд вважає безпідставними доводи позивача у цій частині, адже контролюючий орган, направляючи запит про надання інформації, діях в межах та у спосіб, передбачений ПК України.

Враховуючи зазначене, суд у цій справі висновує те, що у діях податкового органу щодо призначення та проведення перевірки відсутні ознаки порушень процедури проведення перевірки.

Відтак, суд вважає за доцільне надати оцінку доводам позивача щодо відсутності у його діях порушень законодавства, які визначені в акті перевірки.

Так, позивач наголошує, що факти, викладені в акті перевірки не відповідають дійсності, так як гуртуються на припущеннях, без дослідження первинних документів обліку, на підставі норм ПК України, а винесені на підставі цього акту перевірки податкові повідомлення-рішення є протиправними, та підлягають скасуванню.

Зокрема позивач стверджує, що у акті перевірки працівником ГУ ДПС в Івано-Франківській області, який проводив перевірку, зазначено тільки факти заниження податкових зобов`язань, проте, при цьому, не взято до уваги взагалі факти завищення податкових зобов`язань платника. Також, в діях працівника ГУ ДПС в Івано-Франківській області, який проводив перевірку, прослідковується непослідовність - витрати не враховані, бо не представлені первинні документи, що підтверджують витрати, в той же час, доходи враховані, незважаючи на те, що не представлені первинні документи, що підтверджують доходи.

На противагу доводам позивача, представник відповідача стверджує, що перевіркою правильності визначення валового доходу встановлено, що в порушення пп.164.1.3 п. 164.1 ст.164 Податкового кодексу України, платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 занижено валовий дохід. В даному випадку платник податків-фізична особа ОСОБА_1 допустив умисне порушення норм чинного податкового законодавства, оскільки завищення витрат на придбання ТМЦ та послуг - спричинює недостовірне визначення об`єкта оподаткування, з якого нараховується податок на доходи фізичних осіб, військовий збір, у свою чергу спричинило заниження чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 6684834,54 грн, в тому числі за 2017рік - 1152403,20 грн, за 2018 рік - 3721867,97 грн, за 2019 рік - 1810563,37 грн, в результаті чого платником не нараховано та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 1203270,22 грн, в тому числі за 2017 рік на суму 207432,58 грн за 2018 рік на суму 669936,23 грн, за 2019 рік на суму 325901,41грн. Як наслідок, визначено суму грошового зобов`язання у розмірі 1203270,22 грн. (6684834,54 грн. х 18 %) та застосовано штрафні (фінансові) санкцій у розмірі 300817,56 грн (25% від суми основного грошового зобов`язання).

Також, як зазначає представник відповідача, за результатами проведеної перевірки встановлено, що чистий оподатковуваний дохід за 2017рік становить - 1223063,92 грн, за 2018рік становить 3869396,97 грн, за 2019 рік чистий дохід становить 1886763,37 грн, який внаслідок порушення пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164.п. 177.4 ст.177, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу було занижено чистий оподатковуваний дохід на загальну суму 6684834,54 грн, в тому числі за 2017рік - 1152403,20 грн, за 2018 рік - 3721867,97 грн, за 2019 рік - 1810563,37 грн. Відповідно, в порушення пп.1.2. пп.1.3 п.16.1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України, із заниженого чистого оподатковуваного доходу не нараховано військового збору в сумі 100272,52 грн, в тому числі за 2017 рік - 17286,05 грн, за 2018рік на суму 55828,02грн, за 2019 рік на суму 27158,45 грн та за 2020 рік - 1238,25 грн, які підлягають донарахуванню до бюджету.

Такі доводи представника відповідача із зазначенням вказаних конкретних показників відображені також в акті перевірки (описано в п.2.1.2 акту перевірки).

Суд наголошує, що оцінка висновків акту перевірки надається уповноваженим законом органам влади при вирішенні спору щодо оскарження рішень, прийнятих на підставі такого акту. Тобто, сам акт перевірки не створює правових наслідків, а є лише джерелом доказової інформації. Відповідно, посилання контролюючого органу на акт перевірки, як на джерело доказової інформації, є логічним та доцільним при формуванні власної позиції щодо суті спору.

У постанові від 10 жовтня 2024 року у справі № 440/3061/23 Верховний Суд сформулював такий висновок:

«... Невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством правил завжди є наслідком дій (бездіяльності) особи, які кваліфікуються як умисні, оскільки як невиконання, так і неналежне виконання є порушенням обов`язків, закріплених за платником податків у статті 16 ПК України. Вина є характеризуючою обставиною дій (бездіяльності) особи, яка полягає у тому, що особа повинна та може дотримуватися встановлених Кодексом правил та норм. Вина в податкових правопорушеннях завжди нерозривно пов`язана з встановленням умислу. У противагу цьому умисел у діях платника податків відсутній, якщо результат його поведінки не залежить від змісту і порядку дій. Тобто у разі, коли платник, діючи своєчасно, добросовісно й з належною обачністю не зміг би уникнути негативних наслідків податкового характеру. Відтак, особа вважається такою, що умисно допустила порушення податкової дисципліни, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких ПК України передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Обов`язок доведення вини покладено на контролюючий орган, без виконання якого особу неможливо притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого умовою є наявність вини.

У випадку встановлення контролюючим органом під час проведення перевірки на підставі сукупності відповідних даних податкової інформації обставин, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог податкового законодавства, контролюючий орган не позбавлений можливості констатувати в діяннях платника податків вини в умисній формі. Такі обставини з відповідним обґрунтуванням висновків про умисність діяння в обов`язковому порядку мають бути зазначені в акті перевірки, який за усталеною позицією Верховного Суду є носієм доказової інформації щодо виявленого порушення.

При цьому подання заперечень на акт перевірки є правом, а не обов`язком платника податків, а тому контролюючий орган безпосередньо вже в акті перевірки має зазначити усі обставини, які у подальшому будуть предметом розгляду під час прийняття податкового повідомлення-рішення. Виконання такої вимоги забезпечує розуміння платником податків встановленого контролюючим органом складу правопорушення, за яке його може бути притягнуто до відповідальності, та забезпечує реальну можливість реалізації права, передбаченого пунктом 86.7 статті 86 ПК України, щодо надання своїх заперечень та додаткових документів і пояснень, зокрема, але не виключно таких, що спростовують встановлені обставини та висновки щодо наявності вини, підтверджують існування пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу…».

У свою чергу, на переконання суду у цій справі доводи позивача про необґрунтованість висновків перевірки, не підкріплені жодними доказами (первинним документами із числовими значеннями).

Суд звертає увагу на тому, що не зважаючи на не подання позивачем відповідних документів на запит контролюючого органу, право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так i на стадіях судового процесу із поданням учасником процесу нових доказів, що у протилежному випадку є обмеження судом предмету дослідження та призведе до неповноти дослідження й порушення справедливого судового розгляду, наголошується Верховним Судом у постановах від 12.11.2018 у справі №806/434/16, від 24.01 2019 у справі № 820/12113/15, від 12.02.2019 у справі №820/6512/16.

Суд не може обмежити право платника довести в судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення податкової перевірки. Право надавати заперечення щодо висновків органу державної фіскальної служби та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так на стадіях судового процес, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів. У свою чергу, контролюючий орган в такому випадку повинен навести переконливо доводи i надати докази на їх підтвердження. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 826/7704/16.

У даному контексті суд також зазначає, шо у постанові від 08.11.2021 року у справі №640/21601/19 Верховний Суд сформулював висновок, відповідно до якого «в частині ненадання документів під час здійснення податкового контролю склад вказаного правопорушення полягає саме в поведінці платника податків, направленої на ухилення ним від виконання обов`язку з надання контролюючим органам оригіналів чи копій документів на їх законну вимогу, тим самим створюючи перешкоди для здійснення податкового контролю.

В той же час у разі відсутності підстав для висновку про створення перешкод у його здійсненні, в тому числі шляхом ухилення від надання документів чи їх копій, зокрема, через поважні та об`єктивні причини, поведінку платника податків не можна кваліфікувати як таку, що утворює склад правопорушення, передбаченого пунктом 121.1 статті 121 ПК України. Не підпадає під таку кваліфікацію поведінка платника податків і у разі, якщо під час перевірки ним надані усі наявні у нього документи, але вони визнані контролюючим органом такими, що не в повній мірі підтверджують правильність даних податкового обліку. В такому випадку контролюючий орган має підстави для констатації помилок у податковому обліку із встановленням відповідного складу податкового порушення та застосуванням відповідних наслідків у вигляді визначення грошових зобов`язань за наявності для цього підстав. Отже, з`ясуванню під час перевірки правомірності застосування штрафних санкцій на підставі пункту 121.1 статті 121 ПК України підлягає те, чи дійсно позивач вживав усі залежні від нього заходи для забезпечення повної і об`єктивної перевірки, чи ухилявся від її проведення, а також перевірити та оцінити поведінку контролюючого органу (чи надав він реальну можливість платникові податків надати усі документи, чи у повній мірі забезпечив право на участь в її проведенні)».

У цій справі суд констатує, що позивачем ні під час проведення перевірки (на усіх стадіях податкового контролю), ні під час розгляду справи у суді (на стадіях судового процес) не надано доказів на підтвердження заперечень щодо висновків перевірки, відповідно доводи позивача є нічим іншим, як його власними судженнями.

При цьому, суд акцентує увагу на те, що в переважній більшості виявлених порушень, як наприклад, не подання повідомлення про об`єкти оподаткування за формою №20-ОПП, то висновки перевірки позивачем взагалі не спростовуються та не заперечуються.

З огляду на зазначене, суд вважає об`єктивними висновки проведеної перевірки з огляду на те, що позивачем не надані первинні документи, які на його думку такі висновки спростовують.

Окремо суд зауважує щодо різного обґрунтування протиправності оскаржуваного рішення згідно позовної заяви та наданих під час розгляду справи письмових пояснень.

Так, у письмових поясненнях від 28.11.2023 року представник позивача констатує те, що запит від 12.04.2023 року №5690/6/09-19-24-07 щодо надання первинних документів, направлений податковим органом на адресу позивача, не містить печатки контролюючого органу, як це передбачає податкове законодавство. За таких обставин позивач міг не надавати відповідь на такий запит, оскільки в останньому відсутній обов`язковий реквізит - печатка контролюючого органу. Порушення процедури призначення перевірки дає підстави для висновку про незаконність її проведення.

У цьому контексті суд звертає увагу на висновок щодо правозастосування, який викладений у постанові Верховного Суду від 22.05.2020 року №825/2328/16, а саме:

"Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: "протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків" і, на противагу йому, принцип "формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення".

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття".

З огляду на встановлені у цій справі обставини, суд не вважає доводи представника позивача щодо порушення процедури призначення перевірки такими, які беззаперечно свідчать про безпідставність проведення перевірки та про помилковість зроблених податками органом висновків.

Інше правозастосування суду у цій справі, призвело б до "правового пуризму" (надмірно-формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в адміністративному судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд), наслідком якого є порушення принципу правової визначеності.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданнями адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши надані сторонами у справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та надавши відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника в світлі висновку, викладеного в пункті 25 Рішення Європейського Суду з прав людини «Проніна проти України» (заява №63566/00, Страсбург 18 липня 2006 року), суд приходить до висновку про можливість винесення законного і об`єктивного рішення у справі з урахуванням всіх обставин, наведених вище.

Як було судом зазначено раніше, згідно з вимогами частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до вимог частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду сторона відповідача належними, допустимими та достовірними доказами довела, що спірні рішення прийнято на підставі діючого законодавства, з дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване ці рішення.

За таких обставин суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову з підстав, викладених у його мотивувальній частині.

Щодо судових витрат суд зазначає, що згідно частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Статтею 139 КАС України визначені правила розподілу судових витрат.

Оскільки у цій справі судом відмолено у задоволенні позову повністю, ним не присуджується та не стягується судові витрати на користь будь-якої із сторін.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування рішень - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гомельчук С.В.

Повний текст рішення складено 16.01.2025.