Справа № 460/4242/24
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2025-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/4242/24 пров. № А/857/25725/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року (головуючий суддя Друзенко Н.В., м. Рівне) у справі № 460/4242/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить визнати протиправними дії та зобов`язання нарахувати і виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2023 рік (14 діб); грошову компенсацію за 60 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2022-2023 роки відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 10 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та розділу XXXI пункту 3 абзацу 1 наказу Міністра оборони України №260 від 07.06.2018 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військово-службовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам»; матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік відповідно до телеграми Міністерства оборони України №2683/з від 01.02.2023 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2023 рік»; додаткову винагороду за безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора з 01 травня 2023 року по 10 травня 2023 року, у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах; одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 4% місячного грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №460 від 17.09.2014 за 13 повних календарних місяців служби, а також про зобов`язання внести зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №149 від 10.05.2023 та зазначити вислугу у Збройних Силах України (календарну та пільгову) на день виключення зі списків особового складу військової частини і надіслати з внесеними змінами витяг із наказу до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2023 рік (14 календарних днів) та грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022-2023 роки (60 календарних днів). Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2023 рік (14 календарних днів) та грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022-2023 роки (60 календарних днів). Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №460 від 17.09.2014 за тринадцять повних календарних місяців служби. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №460 від 17.09.2014 за тринадцять повних календарних місяців служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо незазначення у наказі про звільнення ОСОБА_1 вислуги у Збройних Силах України (календарної та пільгової) на день виключення зі списків особового складу військової частини відповідно до Додатку 1 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України №124 від 07.04.2017. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 визначити вислугу років ОСОБА_1 у Збройних Силах України (календарну та пільгову) на день виключення зі списків особового складу військової частини і повідомити про неї ІНФОРМАЦІЯ_2 . У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, а також не досліджено обставини, що мають значення для справи.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що визначальною умовою для виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовця є прийняття рішення про демобілізацію, однак позивач був звільнений з військової служби на підставі підпункту «а» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у зв`язку з досягненням граничного віку перебування на військовій службі, а фактично рішення про демобілізацію в Україні оголошено не було, що свідчить про протиправність позовних вимог в цій частині.

Також зазначає, що особової справи старшого сержанта ОСОБА_1 від ІНФОРМАЦІЯ_3 до військової частини НОМЕР_1 не надходило протягом всього часу проходження позивачем служби, а тому Військова частина НОМЕР_1 не могла здійснити підрахунок вислуги, а у разі позитивного вирішення вимоги Позивача щодо здійснення підрахунку не зможе здійснити такого підрахунку.

Вважає, що позовна вимога не підлягає задоволенню, що не було враховано судом першої інстанції при вирішенні питання щодо незазначення у наказі про звільнення ОСОБА_1 вислуги у Збройних Силах України (календарної та пільгової) на день виключення зі списків особового складу військової частини відповідно до Додатку 1 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України №124 від 07.04.2017 та зобов`язанні військової частини НОМЕР_1 визначити вислугу років ОСОБА_1 у Збройних Силах України (календарну та пільгову) на день виключення зі списків особового складу військової частини.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив щодо її задоволення та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 , в період з 10.04.2022 по 10.05.2023 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , яке видане 21.04.2023 Відділом персоналу штабу корпусу резерву СВ ЗС України.

Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №149 від 10.05.2023, старшого сержанта ОСОБА_1 , головного сержанта командира танка танкової роти танкового батальйону, звільненого наказом командира по особовому складу №49-РС від 25 квітня 2023 року, відповідно до п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у відставку за підпунктом «а» (за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі), наказано вважати таким, що 20 квітня 2023 року справи та посаду здав. Наказано виключити зі списків особового складу частини і усіх видів забезпечення з 10 травня 2023 року. В наказі також зазначено: «Виплатити щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №740 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та окремим дорученням Міністра оборони України від 01 лютого 2023 року № 2683/з у розмірі 480% від посадового окладу з 01 травня 2023 року по 10 травня 2023 року. Виплатити надбавку за особливості проходження військової служби у розмірі 65% з урахуванням окладу за військовим званням, посадового окладу та надбавки за вислугу років згідно телеграми Міністерства оборони України № 248/269 від 18 січня 2022 року з 01 травня 2023 року по 10 травня 2023 року. Щорічна основна відпустка за 2022 рік не використовувалась. Щорічна основна відпустка за 2023 рік не використовувалась. Відпустка за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням заробітної плати за 2023 рік не використовувалась. Додаткова відпустка як учаснику бойових дій, передбачена статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» від 15 листопада 1996 року №504/96-ВР та згідно з пунктом 3 розділу 31 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260 за період служби у військовій частині НОМЕР_1 з 10 квітня 2022 року по 10 травня 2013 року не надавалась, грошова компенсація не виплачувалась. Грошова допомога на оздоровлення за 2023 рік відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, виплачена. Матеріальна допомога для вирішення соціально побутових питань за 2023 рік відповідно до телеграми Міністерства оборони України від 01 лютого 2023 року № 2683/з «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2022 рік» не виплачувалась. Виплату додаткової винагороди за безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення визначених заходів, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» здійснити на підставі рішення (наказу, директиви, розпорядження) Головнокомандувача Збройних Сил України про визначення району (районів) ведення бойових (воєнних) дій зі змінами за відповідний період пропорційно часу участі у таких діях або заходах за період 01 травня 2023 року по 10 травня 2023 року здійснити за умови документального підтвердження такої участі в порядку, передбаченому окремим дорученням Міністра оборони України № 44 від 25 січня 2023 року».

Позивач 01.08.2023 та повторно 03.10.2023 звернувся до Міністерства оборони України з вимогою про вирішення питання виплати йому компенсації за невикористані дні відпусток, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та додаткової винагороди за безпосередню участь у бойових діях.

Позивач, не отримавши відповіді, 05.12.2023 звернувся до відповідача із запитом про надання інформації щодо проведених йому по наказу №149 від 10.05.2023 нарахувань і виплат.

Начальник фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 за вих. №ФЕС3500 від 08.12.2023 повідомив про включення всіх основних та додаткових видів грошового забезпечення, перелічених в наказі командира військової частини НОМЕР_1 №149 від 10.05.2023 та надав на підтвердження зазначеного Картку особового рахунку.

Згідно Картки особового рахунку за червень 2023 року ОСОБА_1 виплачено: оклад за військовим званням - у розмірі 238,71 грн. посадовий оклад - у розмірі 1109,68 грн, надбавку за вислугу років - у розмірі 337,10 грн, надбавку за особливості проходження військової служби - у розмірі 1095,57 грн., премію - у розмірі 5326,46 грн, премію захисникам (30 тис) - у розмірі 8709,68 грн. (з утриманням відповідних податків та зборів).

Стосовно додаткової винагороди за безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, яка позивачу за період з 01 травня 2023 року по 10 травня 2023 року виплачена в сумі 8709,68 грн., виходячи з суми 30000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, то на підтвердження правильності її нарахування відповідач надав копію рапорту командира танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 від 01.06.2023 (вх.№8032 від 02.06.2023) з додатком до нього. Згідно додатку ОСОБА_1 з 01.05.2023 по 09.05.2023 не брав безпосередню участь в бойових діях, а виконував інші спеціальні завдання в інших місцях.

Стосовно решти виплат, то картками особового рахунку за 2022 рік та за 2023 рік підтверджено, що ОСОБА_1 , окрім основних і додаткових видів грошового забезпечення в 2022 році та в 2023 році, отримував грошову допомогу на оздоровлення; в 2022 році отримував матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в розмірі ГЗ.

Таким чином, факт ненарахування і невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2023 рік та за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2022-2023 роки відповідачем не оспорюється, як і факт ненарахування і невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 4% місячного грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №460 від 17.09.2014 за 13 повних календарних місяців служби.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Статтею 17 Конституції України передбачено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом. Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності. Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Частиною першою статті 1-1 та статтею 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20.12.1991 передбачено, що законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів. Військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Статтею 9 цього ж Закону, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану» №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Строк дії режиму воєнного стану продовжувався Указами Президента України: №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, №254/2023 від 01.05.2023, №451/2023 від 26.07.2023, №734/2023 від 06.11.2023, №49/2024 від 05.02.2024, №271/2024 від 06.05.2024, №469/24 від 23.07.2024.

На виконання Указів Президента України №64/2022 та №69/2022 від 24.02.2022, Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Згідно п.1 Постанови №168 (в редакції на час виникнення спірних відносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка», виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Підстави виплати вказаного вище щомісячного додаткового виду грошового забезпечення визначені окремим дорученням Міністра оборони України №912/з/29 від 23.06.2022, яке згідно з п. 13 реалізується з 01.06.2022 без застосування телеграми Міністра оборони України від 02.03.2022 №248/1196 (крім пункту 5), від 07.03.2022 № 248/1217, від 25.03.2022 № 248/1298, від 18.04.2022 № 248/1529.

Згідно пункту 3 Окремого доручення документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів слід здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

У підставах про видання таких довідок (додаток №1 або додаток №2 до Окремого доручення) обов`язково передбачено зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.

Нарахування військовослужбовцям грошового забезпечення та винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» здійснюється відповідно до наказів командира військової частини на виплату грошового забезпечення та винагороди на період дії військового стану, які видаються на підставі бойового наказу і журналу бойових дій.

З 1 по 9 травня 2023 року ОСОБА_1 на підставі бойового наказу командира НОМЕР_3 ОМБР №7/КП/т від 11.04.2023 брав участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, але перебував в інших місцях та не брав безпосередньої участі у бойових діях, а відтак набув право на отримання винагороди в розмірі 30000 грн., а не 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі.

Позивачу правомірно нараховано і виплачено додаткову грошову винагороду за цей період з розрахунку 30000 грн. пропорційно дням участі у сумі 8709,68 грн., що підтверджується карткою особового рахунку.

Згідно пунктів 1, 7, 9 розділу ХХIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України. До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги. Виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Окремим дорученням Міністра оборони України №2683/з від 01.02.2023 року встановлено виключний перелік підстав, для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань: 1. смерть військовослужбовця, та/або його дружини (чоловіка), дітей, батьків; 2. поранення військовослужбовця отримане при виконанні завдань під час воєнного стану; 3. у разі наявності у військовослужбовця інвалідності, отриманої внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини; 4. порушення стану здоров`я військовослужбовця, перебування його на лікуванні, реабілітації, що підтверджено відповідними медичними документами (виписний епікриз, довідка про захворювання, постанова військово-лікарської комісії), а саме: онкологічне захворювання (хірургічне лікування, променева та (або) хіміотерапія); 5. захворювання на туберкульоз, ВІЛ/СНІД, вірусний гепатит В, С; 6. безперервне перебування на лікуванні, реабілітації або у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, які пов`язані із захистом Батьківщини (більше 30 днів поспіль), внаслідок травм, захворювань нервової, серцево-судинної систем, опорно-рухового апарату та інших захворювань органів і систем з тяжким перебігом або наслідками, що потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втраченої кінцівки (кінцівок), ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, протирецидивного лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів; 7. сім`ям військовослужбовців, які захоплені в полон (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно) чи заручниками, а також інтернованим в нейтральних державах або визнані безвісно відсутніми.

Разом з тим, позивач документів на підтвердження наявності у нього підстав для отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань в 2023 році відповідачу не надавав, як і не подавав рапорту на виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань у 2023 році, та протилежного судом не встановлено.

Відтак, у відповідача обов`язку виплати такої допомоги не виникло.

Стосовно компенсацій за невикористані відпустки, суд зазначає наступне.

Статтею 2 Закону України «Про відпустки» №504/96-ВР від 05.11.1996 передбачено, що право на відпустки забезпечується: гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом; забороною заміни відпустки грошовою компенсацією, крім випадків, передбачених статтею 24 цього Закону.

Згідно статті 4 цього Закону передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка; додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці; додаткова відпустка за особливий характер праці; інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Відповідно до статті 24 цього Закону, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Згідно статті 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-XII від 22.10.1995, учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний , так і у мирний час.

Відповідно до статті 12 цього Закону учасникам бойових дій надаються пільги, зокрема використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Згідно частин першої, вісімнадцятої статті 10-1 Закону України Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20.12.1991 (у відповідній редакції) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються. Під час дії воєнного стану військовослужбовцям надається частина щорічної основної відпустки загальною тривалістю не більше 30 календарних днів, а також відпустка за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більше 10 календарних днів. Кожна із зазначених відпусток надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.

Пунктом 14 статті 10-1 цього Закону передбачено, що у рік звільнення, зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців із служби, у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям жінкам, які мають дітей.

Всупереч вказаних вимог законодавства, позивачу не нараховано та не виплачено при звільненні з військової служби ні грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2023 рік (14 календарних днів), ні грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022-2023 роки (60 календарних днів).

Постановою Кабінету Міністрів України №460 від 17.09.2014 затверджено Порядок та умови виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби.

Відповідно до пунктів 1-4 Порядку військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

Військовослужбовцям виплата допомоги здійснюється за період військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період із дня їх призову на відповідну військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Розмір допомоги обчислюється з урахуванням пунктів 1 і 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» №393 від 17.07.1992. Допомога виплачується з розрахунку місячного грошового забезпечення (без урахування винагород), на яке має право військовослужбовець на день звільнення.

Як судом встановлено, ОСОБА_1 відслужив у Військовій частині НОМЕР_1 тринадцять повних календарних місяців. Звільнений зі служби за наказом №49-РС від 25.04.2023 відповідно до п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у відставку за підпунктом «а» (за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі). Відповідно, набув право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення. Оскільки відповідач вказану одноразову допомогу не нарахував і не виплатив, то на нього такий обов`язок належить покласти в судовому порядку.

Суд першої інстанції правомірно відхилив доводи відповідача про те, що пунктом 4 розділу ХХХІІ наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» №260 від 07.06.2018 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), передбачена така додаткова умова для виплати, як прийняття рішення про демобілізацію, вказане положення входить в суперечність з нормативно-правовим актом вищої юридичної сили, а саме з постановою Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992. Крім того, зазначена додаткова умова була виключена з пункту 4 розділу ХХХІІ наказом № 566 від 26.09.2023.

Згідно пункту 5 Додатку 1 до Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України № 124 від 07.04.2017 встановлено, що в наказі по стройовій частині під час звільнення з військової служби зазначається вислуга у Збройних Силах (календарна та пільгова) на день виключення зі списків особового складу.

Відповідно до абзацу першого пункту 2.9 та 2.10 розділу II Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014, обчислення вислуги років для призначення пенсії здійснюється за послужним списком та іншими документами з особової справи військовослужбовця.

Перед представленням військовослужбовців до звільнення з військової служби управління (відділ) персоналу уточнює дані про проходження ними служби, а в необхідних випадках і дані про навчання в цивільних вищих (або колишніх середніх) навчальних закладах до прийняття (призову) на військову службу, підтверджує в послужних списках з їх особових справ періоди служби та іншої діяльності, що підлягає зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні, і окремо - на умовах, передбачених пунктом 2.2 цього розділу, або на пільгових умовах, після чого разом з відповідними підрозділами персоналу. Відповідно до пункту 6 розділу IV.

Виплата надбавки за вислугу років Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018, для виплати надбавки за вислугу років командир військової частини щорічно станом на 01 січня оголошує наказом вислугу років військовослужбовців. Наказ видається на підставі особових справ військовослужбовців та інших документів (за їх наявності), що підтверджують проходження військової служби. Календарна та пільгова вислуга років зазначаються окремо.

За таких обставин, апеляційний суд відхиляє доводи відповідача про відсутність особової справи старшого сержанта ОСОБА_1 , оскільки саме відповідач повинен був витребувати її у ІНФОРМАЦІЯ_3 , якщо вказаний суб`єкт самостійно з якихось причин до Військової частини НОМЕР_1 таких документів не направив.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Решта доводів апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

При обґрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. 311, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року у справі № 460/4242/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар