Справа № 698/953/24
Суддя: Баранов О. І.
Дата ухвалення: 2025-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 698/953/24
Провадження №2-а/698/1/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2025 р. Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Баранова О.І.,

секретаря Пугачовської Т.І.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Головного управління Національної поліції в Черкаській області, про скасування постанови серія ЕНА №3227382 від 09.10.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Ільченка А.П. звернувся до суду з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції, Головного управління Національної поліції в Черкаській області, про скасування постанови серія ЕНА №3227382 від 09.10.2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановою серія ЕНА № 3227382 від 09.10.2024 року невідомої посадової особи патрульної поліції, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за ч. 5 ст. 121 КУпАП, за те, що 09.10.2024 року в селі Новоселиця, Черкаської області, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 здійснив порушення п.п. 31.4.7., п.п. 2.3.8. , п.п. 9.9. Б, п.п. 2.1. та 2.3. ПДР України.

Позивач вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною, оскільки він не вчиняв адміністративного правопорушення, керував автомобілем будучи належно пристебнутим паском безпеки, а лише після зупинки транспортного засобу поліцейським, він відстебнувся з наміром вийти з автівки. Позивач також вважає, що під час винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення відповідачем не було надано жодних належних доказів на підтвердження обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП. Позивач не погоджується з тим, що причиною зупинки його транспортного засобу була відсутність бризговиків, оскільки відповідачем не доведено той факт, що конструкцією автомобіля марки ВАЗ 2107, яким керував позивач, передбачено наявність бризговиків, а тому не надано доказів керування позивачем технічно несправним транспортним засобом.

Позивач зазначає, що інспектором поліції під час розгляду справ було порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема не були досліджені докази, що свідчить про те, що інспектор виніс постанову без своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

На підставі викладеного позивач звернувся до суду з даною позовною заявою та просить скасувати вище зазначену постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та стягнути з відповідачів судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 605,60 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25000 грн.

Ухвалою суду від 02.12.2024 року у справі відкрито провадження, прийнято рішення про здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено відповідачам їх право подати відзив на позовну заяву та порядок його подачі.

Також, вказаною ухвалою задоволено клопотання адвоката Ільченка А.П. щодо витребування від ГУНП в Черкаській області належним чином засвідченої копії постанови серія ЕНА №3227382 від 09.10.2024 року.

13.12.2024 року представником відповідачів ГУНП в Черкаській області та Департаменту Національної поліції Коваленко А., подано відзив на позов, в якому остання просить залишити позов без задоволення. Представник відповідачів зазначила, що оскаржувана постанова винесена з дотриманням чинного законодавства та дії позивача вірно кваліфіковані за ч.5 ст.121 КУпАП, а саме відповідно до змісту оскаржуваної постанови, 09.10.2024 о 12 год. 44 хв., в с. Новоселиця, вул. Небесної Сотні, громадянин ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 , на якому відсутні передбачені конструкцією транспортного засобу задні грязесахисні елементи (бризговики), чим порушив п.п. 7.е ПДР за ст.121 ч.1 КУпАП, керував не будучи пристебнутим ременем безпеки, чим порушив п.п. 2.3.в ПДР за ст.121 ч.5 КУпАП, після вимушеної зупинки водій не увімкнув світлову аварійну сигналізацію, чим порушив п.п.9.9. б ПДР за ст.122 ч.2 КУпАП та не пред`явив для перевірки поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п.2.1.г ПДР за ст.126 ч.1, чим порушив п.2.3 в ПДР України, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені КУпАП.

Також зазначено, що дії працівників поліції були професійні та було обґрунтовано складено постанову відносно ОСОБА_1 , оскільки ним допущена низка правопорушень ПДР.

До відзиву додано належним чином засвідчену копію постанови серія ЕНА №3227382 від 09.10.2024 року та диск з відеозаписами бодікамер працівників поліції.

На підставі ст. 262 КАС України, розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Поліцейським СПД №1 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області сержаном поліції Онойком І.Ю., 09.10.2024 року складено постанову серія ЕНА №3227382 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510 грн (а.с.33).

Підставою для винесення оскаржуваної постанови було те, що 09.10.2024 о 12 год. 44 хв., в с. Новоселиця, вул. Небесної Сотні, громадянин ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 , на якому відсутні передбачені конструкцією транспортного засобу задні грязесахисні елементи (бризговики), чим порушив п.п. 7.е ПДР за ст.121 ч.1 КУпАП, керував не будучи пристебнутим ременем безпеки, чим порушив п.п. 2.3.в ПДР за ст.121 ч.5 КУпАП, після вимушеної зупинки водій не увімкнув світлову аварійну сигналізацію, чим порушив п.п.9.9. б ПДР за ст.122 ч.2 КУпАП та не пред`явив для перевірки поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п.2.1.г ПДР за ст.126 ч.1, чим порушив п.2.3 в ПДР України.

Відповідно до відеозапису, який наданий представником відповідачів, транспортний засіб ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням позивача був зупинений 09.10.2024 року. Причиною зупинки було порушення водієм правил користування ременями безпеки (запис video_2024-12-05_09-23-41, 12:22:27) та відсутність на автомобілі бризговиків.

З відео також вбачається, що поліцейський підійшовши до автомобіля позивача представився та назвав водію причину зупинки т/з, попередивши водія про відеофіксацію в порядку ст. 40 КУпАП (DSJ_1371170_000045, 12:27: 17), надалі попросив водія надати для перевірки документи та поліс обов`язкового страхування, який у водія був відсутній. В подальшому поліцейський склав оскаржувану постанову з урахуванням положень ст. 36 КУпАП, після чого ознайомив з нею позивача (DSJ_1371170_000045, 12:58:15), при цьому роз`яснивши позивачу права, як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності та вручив позивачу ОСОБА_1 під підпис копію постанови (а.с.35).

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо) неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За умовами ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Відповідно до п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання та регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктами 1.3 та 1.9 Правила дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306 (із змінами і доповненнями) (далі - ПДР) встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 31.1 ПДР технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Положеннями пп. «е» п. 31.4.7 ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів у разі відсутності передбаченого конструкцією бамперу або заднього захисного пристрою, грязезахисних фартухів і бризковиків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 Закону України «Про стандартизацію» національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються безпосередньо чи шляхом посилання на них в інших документах. Національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються на добровільній основі, крім випадків, якщо обов`язковість їх застосування встановлена нормативно-правовими актами.

Так, ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» (надалі ДСТУ 3649:2010) визначені вимоги до технічного стану колісних транспортних засобів (далі КТЗ).

Відповідно до п. 5.1 ДСТУ 3649:2010 технічний стан КТЗ повинен відповідати вимогам законодавства, чинних нормативних документів щодо безпеки дорожнього руху й охорони навколишнього середовища та вимогам підприємства-виробника.

Згідно з підпунктом 6.8.13 пункту 6.8 ДСТУ 3649:2010 КТЗ мають бути обладнані за конструкцією пристроями захисту від викидання з-під коліс КТЗ сторонніх предметів і бруду. Ширина цих пристроїв має бути не менше ніж ширина встановлених шин.

Методи контролювання інших елементів конструкції визначені п. 7.8. ДСТУ 3649:2010, згідно пп. 7.8.1 якого відповідність вимогам, зокрема 6.8.13, перевіряють візуально.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП настає у разі керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до п. 2.3 «В» ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Відповідно до диспозиції ч. 5 ст. 121 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За правилами ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністра-тивного позову.

За змістом ч. 1 ст. 75 та ч. 1 ст. 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За правилами ч. 1, 2 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Згідно п.7 оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення в графі «до постанови додаються» зазначено відео з бодікамери DSJ_1371170_000045.

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису, наданого відповідачем разом з відзивом на позовну заяву встановлено, що позивач, керуючи автомобілем марки ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 , 09.10.2024 о 12 год. 44 хв., в с. Новоселиця, вул. Небесної Сотні керував транспортним засобом, який мав технічні несправності, а саме: відсутні передбачені контракцією бризковики, чим порушив п. 31.4.7.е ПДР.

В той же час, позивачем не доведено факт того, що конструкцією керованого ним т/з не передбачено наявність захисних елементів (бризговиків).

Також, з відеозапису вбачається наявне порушення ОСОБА_1 п. 2.3 «В» ПДР України, що регламентує правила користування ременями безпеки, та є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Інші доводи позивача, в межах наданих доказів, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У відповідності до вимог п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС Україниза наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА №3227382 від 09.10.2024 року, складена повноважною особою, за своєю формою та змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено в порядку ст. 36 КУпАП, в межах санкції, передбаченої ч.5 ст.121 КУпАП.

Тому, приймаючи вказану постанову поліцейський діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови з огляду на її правомірність.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупність, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Разом з цим, враховуючи ту обставину, що в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі, тому суд вважає, що відсутні й правові підстави для стягнення з відповідачів понесених позивачем судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст.35 Закону України «Про дорожній рух», ч.1 ст.8, п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», ст.122, ч.1 ст.222, ст.251, ст.252, ст.280 КУпАП, ч.1 та ч.2 ст.77, ч.1 ст.139, ч.1 ст.205, п.2 ч.1 ст.241, ч.1-ч.2 ст.243, ст.244-246, п.1 ч.3 ст.286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Головного управління Національної поліції в Черкаській області, про скасування постанови серія ЕНА №3227382 від 09.10.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 09 січня 2025 року.

Головуючий Баранов О.І.