Справа № 160/27733/24
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2025-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , яка дії в інтересах неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , яка дії в інтересах неповнолітньої доньки - ОСОБА_5 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
17.10.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі-позивач 1), ОСОБА_2 (далі-позивач 2), ОСОБА_3 (далі-позивач 3), ОСОБА_4 (далі-позивач 4), ОСОБА_5 (далі-позивач 5) до Міністерства оборони України (далі-відповідач), в якому позивач просить (з урахуванням уточненого адміністративного позову):
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги батьку, матері, дружині, сину та дочці за загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 солдата ОСОБА_6 , оформлене протоколом №16/в від 30.08.2024 року;
- зобов`язати міністерство оборони України повторно розглянути заяви ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги батьку, матері, дружині, сину та дочці, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», за загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 солдата ОСОБА_6 та призначити виплату одноразової грошової допомоги батьку, матері, дружині, сину та дочці за загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 солдата ОСОБА_6 .
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
05.12.2024 року від представника відповідача надійшов відзив, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, які заявлені до нього з огляду на наступне. Згідно з листом КЗ "Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи" від 24.11.2023 №279 під час проведення судово-токсикологічного дослідження в крові ОСОБА_6 виявлено етиловий спирт в концентрації 2,18%о. Згідно зі статтею 16-4 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю, або дій у стані алкогольного сп`яніння. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 загинув внаслідок ДТП. 08.09.2023 згідно висновку експерта № 1730-Е-1 причина смерті ОСОБА_6 - тупа травма тулуба з чисельними переломами ребер, переломами кісток носу, чисельним саднами в області обличчя зліва, переднє-лівої поверхні грудної клітки та черева, зовнішньої поверхні лівої верхньої кінцівки, передньої поверхні обох гомілок, яка супроводжувалась внутрішньо-плевральною кровотечою, кровотечою у серцеву сорочку, що призвело до тампонади серцевої сорочки та розвитку шоку. При судово-токсикологічному дослідженні у крові трупа ОСОБА_6 виявлений етиловий спирт у концентрації 2,18 %о, шо відповідає середньому ступеню тяжкості алкогольного сп`яніння. Крім того, військовою частиною НОМЕР_2 надана ддовідка про обставини травми від 05.02.2024 №2 1850, де зазначено, що солдат ОСОБА_6 при ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння з концентрацією етилового спирта у крові 2,18 проміле. З огляду на викладене, відповідач зазначає, що він діяв в межах повноважень відповідно до норм чинного законодавства.
11.12.2024 року від представника позивачів, адвоката Глебова Глеба Валерійовича, надійшла відповідь на відзив, в якій позивачі заперечують щодо тверджень відповідача у відзиві, підтримують позовні вимоги в повному обсязі та просять задовольнити позов.
12.12.2024 року від представника відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких відповідачем зазначено, що протоколом № 4372 від 04.12.2024 постанову про причинний зв`язок травми, яка призвела до смерті у протоколі 20 регіональної військово-лікарської комісії №104 від 11.01.2024 відмінено. Згідно протоколу №4372 від 04.12.2024 причинний зв`язок - травма, одержана в результаті нещасного випадку (ДТП на дорогах (шляхах) загального користування), та причина смерті, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби.
Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог статей 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , батьками померлого військовослужбовця ОСОБА_6 зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 14.08.2014 року, ОСОБА_10 перебуває у шлюбі з ОСОБА_6 з 14.08.2014 року.
Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 ОСОБА_4 є сином ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .
Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 ОСОБА_5 є донькою ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .
З 28.05.2021 ОСОБА_6 перебував на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується записами у військовому квитку військовослужбовця.
Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 21.08.2023 №233, солдата ОСОБА_6 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 .
Відповідно до довідки №2011 від 12.04.2016 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, солдат ОСОБА_6 в період з 11.11.2015 по 12.04.2016 брав безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією, російської федерації проти України поблизу населеного пункту с.Червоний-Жовтень, Луганської області.
Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 10.07.2023 року, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №1730 від 05.07.2023 року та довідки про причини смерті №1730 від 05.07.2023 причиною смерті стала внутрішньо-плевральна кровотеча. Множинні переломи ребер. Особа, що знаходилась у легковому автомобілі потерпіла внаслідок зіткнення з легковим автомобілем, вантажним автомобілем типу «пікап» або автофургоном.
Відповідно до довідки від 05.02.2024 року №1850 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) солдат ОСОБА_6 отримав травмування 02 липня 2023 року. Діагноз: Тупа травма тулуба з переломами ребер. Перелом кісток носу. Численні садна в області обличчя зліва, переднє - лівої поверхні грудної клітки та черева, зовнішньої поверхні лівої верхньої кінцівки, передньої поверхні обох гомілок. Внутрішньо - плевральна кровотеча. Кровотеча у серцеву сорочку, що призвела до тампонади серцевої сорочки та розвитку шоку. Перебував у стані алкогольного сп`яніння з концентрацією етилового спирту в крові 2,18 проміле.
Згідно з листом КЗ "Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи "ДОР" від 24.11.2023 № 279 під час проведення судово-токсикологічного дослідження в крові ОСОБА_6 виявлено етиловий спирт в концентрації 2,18%о.
Відповідно до витягу з протоколу штатної 20 регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (протокол №104 від 11.01.2024) захворювання та причини смерті солдата ОСОБА_6 пов`язані із захистом Батьківщини.
Відповідно до витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (протокол №16/в від 30.08.2024) захворювання та причини смерті солдата ОСОБА_6 пов`язані із захистом Батьківщини.
Як свідчать матеріали справи, позивачі, як члени сім`ї померлого, звернулися до відповідача із заявою та переліком необхідних документів про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю солдата ОСОБА_6 , передбачену ст. 16 Закону №2011-ХІІ.
За результатами розгляду питання про призначення позивачам як родичам загиблого військовослужбовця одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум протоколом №16/в від 30.08.2024 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги. Підставою для відмови слугував факт перебування ОСОБА_6 на час смерті у зоні бойових дій у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено листом КЗ "Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи "ДОР" від 24.11.2023 № 279. Відповідно до висновку експерта в крові померлого виявлено етиловий спирт у концентрації 2,18%о. Прийняте рішення обґрунтоване тим, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком адміністративного правопорушення (в даному випадку передбаченого ст.172-20 Кодексом України про адміністративні правопорушення, далі - КУпАп) або дій у стані алкогольного сп`яніння.
Представник позивачів вважає, що при прийнятті рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги родичам померлого військовослужбовця Міністерство оборони України неправильно застосовує та тлумачить закон, а тому звернувся до суду за захистом порушеного права.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вказує наступне.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначені Законом №2011-ХІІ.
Соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі (ст.1 Закон №2011-ХІІ).
Дія цього Закону поширюється на членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти (пункт 2 частини першої статті 3 Закону №2011-ХІІ).
У той час, дія цього Закону не поширюється на членів сімей військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які загинули чи померли під час проходження військової служби (зборів), проходження служби у резерві внаслідок вчинення ними кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо загибель (смерть) військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста сталася внаслідок вчинення ними дій у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння, чи є наслідком навмисного заподіяння собі військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом тілесного ушкодження (ч.1 ст.3 Закон № 2011-ХІІ).
Відповідно до п.2 ч.2 ст. 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.
Згідно з статтею 16-1 Закону №2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
Пунктом 1 статті 16-4 Закону №2011-XII встановлено: що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
У контексті викладених норм, слід відмітити, що виплата одноразової грошової допомоги не призначається, якщо смерть військовослужбовця є наслідком його перебування у стані алкогольного сп`яніння та вчинення ним певних активних дій у такому стані, які безпосередньо призвели до смерті (загибелі).
Спірні відносини між учасниками даної справи виникли у зв`язку із отриманою відмовою у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, у зв`язку зі смертю його сина, підставами для прийняття якої слугував факт перебування померлого на момент смерті у стані алкогольного сп`яніння.
Таким чином, у даному випадку, у ході судового розгляду слід встановити, чи були вчинені померлим військовослужбовцем певні активні дії у стані алкогольного сп`яніння, вчинення яких призвело до його смерті.
У контексті викладених норм, слід відмітити, що виплата одноразової грошової допомоги не призначається, якщо смерть військовослужбовця є наслідком його перебування у стані алкогольного сп`яніння та вчинення ним певних активних дій у такому стані, які безпосередньо призвели до смерті (загибелі).
Спірні відносини між учасниками даної справи виникли у зв`язку із отриманою відмовою у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, у зв`язку зі смертю її батька, підставами для прийняття якої слугував факт перебування померлого на момент смерті у стані алкогольного сп`яніння.
Таким чином, у даному випадку, у ході судового розгляду слід встановити, чи були вчинені померлим військовослужбовцем певні активні дії у стані алкогольного сп`яніння, вчинення яких призвело до його смерті.
В межах розгляду даної справи встановлено, що з 28.05.2021 ОСОБА_6 перебував на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується записами у військовому квитку військовослужбовця.
За змістом сповіщення сім`ї (близьких родичів) померлого (загиблого) №719 від 04.07.2023 солдат ОСОБА_6 перебуваючи на бойових позиціях в районі н.п.Семенівка, Донецької області помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок ДТП. Смерть пов`язана із виконанням обов`язків військової служби.
Відповідно до змісту акта службового розслідування від 03.08.2023 №5658, яке проведено за фактом смерті солдата ОСОБА_6 , встановлено, що його смерть настала при виконанні бойового завдання, в період несення ним військової служби в зоні проведення бойових дій.
Факт виконання бойових завдання, в період несення ним військової служби в зоні проведення бойових дій під час смерті (02.07.2023) ОСОБА_6 також підтверджується наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №233 від 21.08.2023.
Таким чином, за матеріалами справи смерть військовослужбовця настала у результаті внутрішньо - плевральної кровотечі, кровотечі у серцеву сорочку, що призвела до тампонади серцевої сорочки та розвитку шоку, під час здійснення військовослужбовцем заходів із забезпечення національної безпеки і оборони України, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації, пов`язана з проходженням військової служби.
Втім, відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №16/в від 30.08.2024 родичам вимовлено у здійсненні виплати, оскільки на час смерті солдат ОСОБА_6 перебував в зоні бойових дій у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено листом від 24.11.2023 № 279 КЗ "Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи" ДОР". Відповідно до висновку експерта в крові померлого виявлено етиловий спирт у концентрації 2,18 %о.
У той час, відповідно до витягу з протоколу штатної 20 регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (протокол №104 від 11.01.2024) захворювання та причини смерті солдата ОСОБА_6 пов`язані із захистом Батьківщини.
Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 помер безпосередньо під час виконання заходів необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи на бойових позиціях в районі н.п.Семенівка, Донецької області, більш того за матеріалами справи його захворювання та причина смерті пов`язані із захистом Батьківщини.
Тобто, факт перебування ОСОБА_6 у зоні бойових дій у стані алкогольного сп`яніння, є необґрунтованою підставою для відмови у призначені та виплаті членам сім`ї померлого військовослужбовця одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю.
Одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання (п. 1 ст. 16 Закону №2011-XII).
У той час, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що за своєю природою одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця має компенсаторний характер, спрямована матеріально підтримати, наскільки це можливо, членів сім`ї (батьків, дітей, дружину) та утриманців загиблого військовослужбовця після втрати близької людини (годувальника).
При цьому, як свідчать матеріали справи позивачі є близькими родичами загиблого військовослужбовця.
Тобто, наведені особи є суб`єктами, які відповідно до положень статтею 16-1 Закону №2011-XII мають право на призначення та отримання вказаної допомоги.
Таким чином, зазначені обставини спростовують доводи відповідача, що ОСОБА_6 не є загиблим військовослужбовцем або померлим, внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого під час захисту Батьківщини, а близькі родичі (позивачі) загиблого військовослужбовця не мають права на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі встановленому ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Матеріалами справи не підтверджено висновок комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, що смерть ОСОБА_6 є наслідком вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення, оскільки причиною його смерті стала внутрішньо - плевральна кровотеча, кровотеча у серцеву сорочку, що призвела до тампонади серцевої сорочки та розвитку шоку, які не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із вчинення померлим певних активних дій у стані алкогольного сп`яніння, які безпосередньо призвели до смерті (загибелі) або адміністративного правопорушення.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22.08.2024 у справі №380/9868/23 та у постанові від 17.07.2024 у справі №600/548/23-а, при розгляді подібних правовідносин.
Відповідно до абзацу 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах.
Враховуючи причини настання смерті ОСОБА_6 та з огляду на правове регулювання питання отримання одноразової грошової допомоги членами сімей загиблих військовослужбовців після 24.02.2022 суд вважає, що наявні підстави для отримання позивачами одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Разом з тим, слід звернути увагу на той факт, що не може слугувати підставою для відмови у прийнятті рішення щодо призначення та виплати членам сім`ї одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю військовослужбовця, лише встановлений під час смерті факту сп`яніння військовослужбовця. Така допомога не призначається у випадку, якщо смерть військовослужбовця є наслідком його перебування у стані алкогольного сп`яніння, а саме вчинення ним певних активних дій у стані алкогольного сп`яніння, які безпосередньо призвели до смерті (загибелі) або вчинення адміністративного правопорушення.
Обґрунтовуючи свою правову позицію представник відповідача посилається на вчинення батьком позивачки адміністративного правопорушення.
Втім, відповідно ч.1 ст. 172-20 КУпАП розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння - тягнуть за собою накладення штрафу від ста до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до семи діб.
За вимогами п.9 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю внаслідок смерті особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.
У той час, матеріали справи не містять доказів притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-20 КУпАП.
Враховуючи наведене суд дійшов висновку про відсутність будь-яких правових підстав пов`язувати смерть військовослужбовця ОСОБА_6 з правопорушенням передбаченим ч.1 ст. 172-20 КУпАП.
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначається Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 (далі Порядок №975).
Відповідно до пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Тобто, дата смерті військовослужбовця є визначальною обставиною для визначення дати виникнення у відповідних осіб права на отримання одноразової грошової допомоги.
Як вже зазначалося, військовослужбовець ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 при виконанні бойового завдання поблизу н.п. Семенівка, Донецької області.
При цьому, як вже зазначалося за висновками засідання штатної 20 регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (протокол №104 від 11.01.2024) захворювання та причини смерті солдата ОСОБА_6 , так, пов`язані із захистом Батьківщини.
Таким чином, підсумовуючи наведене, суд вважає, що твердження представника відповідача щодо обґрунтованості підстав, які слугували відмові у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги близьким родичам (позивачам), як членам сім`ї військовослужбовця ОСОБА_6 у зв`язку із його смертю, спростовані матеріалами справи.
Виходячи з вищевикладеного, слід зазначити, що з матеріалів справи не відслідковується належних та достатніх доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_6 дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, що мали своїм наслідком його смерть, а отже висновок відповідача про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачам, членам його родини, є безпідставним.
З огляду на що, позивачі мають право на призначення одноразової грошової допомоги у розмірі 1/2 від 750-кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на дату загибелі, а саме - станом на 02.07.2023, так як право на отримання такої допомоги мають усі члени сім`ї померлого у рівних частках, винятком з цього є лише нотаріально посвідчена відмова членів сім`ї загиблого військовослужбовця від своєї частки одноразової допомоги, в такому випадку частка цих осіб розподіляється між іншими членами сім`ї, які мають право на її отримання.
Частиною другою ст.9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).
Щодо позовних вимог в частині призначення виплати одноразової грошової допомоги батьку, матері, дружині, сину та дочці за загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 солдата ОСОБА_6 , суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Призначення виплати одноразової грошової допомоги є дискреційними повноваженнями органів Міністерства оборони України.
Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.
Тобто, дискреційні повноваження це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.
Відповідно до Рекомендацій Ради Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятих Кабінетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.
Водночас, адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції.
При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.
Водночас, стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.
Разом з тим, суд наголошує, що суб`єкт владних повноважень не вправі за результатами розгляду заяви чи звернення особи прийняте те саме рішення, яке визнано судом протиправним та скасовано з підстав його необґрунтованості та незаконності.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачами при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 2906,88 грн., що документально підтверджується платіжною квитанцією №3799-1290-4455-9863 від 16.10.2024.
Отже, оскільки позов задоволено частково, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 1938,00 грн. підлягає стягненню пропорційно на користь позивачів, які не звільнені від сплати судового збору за подачу позову до суду за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72, 77-78, 139, 143 243-246, 262 КАС України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Міністерства оборони України, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги батьку, матері, дружині, сину та дочці за загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 солдата ОСОБА_6 , оформлене протоколом №16/в від 30.08.2024 року.
У задоволенні іншої частини позовних вимоги відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна