Справа № 127/41533/24
Суддя: Борисюк І. Е.
Дата ухвалення: 2025-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/127/325/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.,

за участю: секретаря судового засідання Остапенко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась адвокат Чернілевська Руслана Віталіївна, діючи в інтересах ОСОБА_1 , з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позов мотивовано тим, що позивач є військовозобов`язаною особою. 10.12.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо ОСОБА_1 було винесено постанову № 3573 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено на нього штраф у сумі 17 000, 00 гривень. Дана постанова мотивована тим, що ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 6 ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» та абз. 2 пп. 1 п. 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних згідно додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, а саме в період з 17.05.2024 по 17.07.2024 року не оновив персональні дані, не пройшов ВЛК та не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для взяття на військовий облік військовозобов`язаних, що є порушенням правил військового обліку. На переконання позивача постанова є необґрунтованою, протиправною і такою, що суперечить вимогам національного законодавства та підлягає скасуванню, а викладені в ній факти та обставини недостовірними та такими, що суперечать дійсним обставинам справи. Позивач перебуває на військовому обліку з 2011 року, що підтверджується відповідним записом у його військовому квитку серії НОМЕР_1 . Той факт, що позивач перебуває на військовому обліку та має військово-обліковий документ підтверджується самим відповідачем у протоколі № 614 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП. Позивачем було уточнено військово-облікові дані шляхом звернення до ЦНАП 11.07.2024, тобто у межах встановленого абз. 5, 6 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 3633-IX від 11 квітня 2024 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» строку. В протоколі № 614 посадова особа відповідача визнає той факт, що позивачем було уточнено військово-облікові дані 11.07.2024. Той факт, що позивач оновив свої військово-облікові дані у встановлений законом строк підтверджується, зокрема, скриншотом з електронного кабінету позивача у застосунку Резерв+, який містить відмітку «Дані уточнено вчасно». Згідно із чинним законодавством єдиною підставою для уточнення позивачем своїх даних про стан здоров`я, шляхом проходження військово-лікарської комісії та визначення ступеню придатності до військової служби, є повістка про прибуття за викликом районних (міських) ТЦК та СП до ТЦК та СП у строки, зазначені в отриманих ним документах (повістках) для проходження медичного огляду, та направлення для проходження медичного огляду. Про наявність будь-яких повісток з вимогою з`явитися для проходження медичного огляду та невиконання позивачем вимог таких повісток відповідач у оскаржуваній постанові не зазначає, жодних доказів не надає. Щодо зазначення відповідачем у оскаржуваній постанові неправдивих відомостей про те, що позивачем було визнано вину в інкримінованому йому правопорушенні, що він щиро покаявся у скоєному та пояснив, що не оновив військово-облікові дані, не пройшов ВЛК та не став на військовий облік в РТЦК та СП через необізнаність, є абсолютно неправдивими. В дійсності, позивач не був присутній під час винесення оскаржуваної постанови від 10.12.2024, не визнавав вину у інкримінованому йому адміністративному правопорушенні та не надавав пояснень, про які стверджує відповідач в оскаржуваній постанові. Так, 10.12.2024 позивач надав уповноваженим працівникам ІНФОРМАЦІЯ_2 письмові пояснення з приводу інкримінованого йому правопорушення, оформлені у вигляді заяви. У вказаній заяві позивач зазначав, що постанову про накладення адміністративного стягнення від 10.12.2024 було ухвалено без його участі, його просто не запросили до кабінету, хоча він сидів у коридорі РТЦК та очікував виклику. Також, у вказаній заяві позивач зазначає, що він перебуває на військовому обліку, вчасно оновив дані через ЦНАП, має відповідне підтвердження в додатку Резерв+. Крім того, позивач зазначив, що вину у інкримінованому йому адміністративному правопорушенні він не визнавав, ніяких пояснень стосовно того, що не став на облік та не уточнив дані через необізнаність - не надавав. Так, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. В діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення відповідачем не надано.

Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача до суду із вимогами про скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 3573 від 10.12.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000, 00 гривень, а також закриття справи про адміністративне правопорушення.

На виконання вимог ч. 9 ст. 44 і ч. 2 ст. 161 КАС України адвокатом позивачка було надано разом із позовом, поданим до суду в електронній формі, докази надсилання відповідачу до його електронного кабінету копії позовної заяви із доданими до неї документами, які були доставлені до нього 20.12.2024 о 18 год. 09 хв., що підтверджується квитанцією № 2310935. (а.с. 9зв.)

Ухвалою суду від 24.12.2024 вищевказану заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі, яку вирішено провести в порядку розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ. Також, даною ухвалою суду запропоновано відповідачу надати суду відзив і усі докази в порядку і строки, встановлені судом.

Ухвалою суду від 30.12.2024 витребувано у відповідача належним чином засвідчені матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, результатом розгляду якої є оскаржувана постанова про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення № 3573 від 10.12.2024.

На виконання вимог вищевказаного судового рішення від відповідача 09.01.2025 надійшли витребувані докази.

13.01.2025 від відповідача надійшов відзив.

Ухвалою суду від 13.01.2025 відповідачу продовжено процесуальний строк, встановлений ухвалою суду від 24.12.2024 для подання відзиву, і прийнято до розгляду поданий 13.01.2025 відзив.

Так, у своєму відзиві представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог, аргументуючи тим, що оскаржувана постанова видана в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, Кодексом України про адміністративні правопорушення та законами України, а тому, жодних правових підстав для визнання даної постанови протиправною та її скасування немає. Також представник відповідача зазначив, що свободи та інтереси позивача по даному адміністративному позову відповідачем порушено не було.

У судове засідання учасники справи не з`явились, хоча у відповідності до ст. 268 КАС України були належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи. Водночас, в матеріалах справи містяться заяви учасників справи про розгляд справи у їх відсутність.

Судом прийнято до уваги, що дана справа віднесена до категорії термінових адміністративних справ і відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Тому суд, приймаючи до уваги вищевикладене та положення ч. 3 ст. 268 КАС України, ухвалив провести розгляд справи у відсутність учасників справи (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання).

По справі судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

У судовому засіданні оглянуто і досліджено матеріали справи про адміністративне правопорушення № 3/614/24, надані відповідачем на виконання вимог ухвали суду від 30.12.2024. (а.с. 38-49)

З вищевказаних матеріалів вбачається наступне:

28.11.2024 старшим інструктором ІНФОРМАЦІЯ_2 гол.сержантом ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 614 відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

З даного протоколу вбачається, що « ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 6 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 1 та ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та п. 2 ч. 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних згідно додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, а саме: в період з 17.05.2024 по 17.07.2024 гр. ОСОБА_1 зобов`язаний був стати на облік військовозобов`язаних та оновити персональні дані, пройти ВЛК. Гр. ОСОБА_1 не звертався до ІНФОРМАЦІЯ_2 , ВЛК не пройшов, згідно витягу з ЦНАП оновив персональні дані 11.07.2024, згідно даних на військовому обліку не перебуває, військово-облікового документа має НОМЕР_1 згідно записам у військовому квитку перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 . Гр. ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 28.11.2024, ВЛК не пройшов, військовий квиток має, персональні дані оновив 11.07.2024, не на обліку» (дослівно), що є порушенням правил військового обліку, за що передбачена відповідальність згідно ч. 3 ст. 210 КУпАП. (а.с. 6зв.-7, 48)

З пояснень, наданих 28.11.2024 ОСОБА_1 щодо вищевказаного протоколу, вбачається, що він оновив персональні дані в ЦНАПі Барської територіальної громади; згідно витягу не на обліку; військовий квиток має. (а.с. 47)

10.12.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_3 було винесено постанову № 3573, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17 000, 00 гривень. (а.с. 46)

З вищевказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 «порушив вимоги абз. 6 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та абз. 2 пп. 1 п. 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних згідно додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, а саме: в період з 17.05.2024 по 17.07.2024 не оновив персональні дані, не пройшов ВЛК та не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для взяття на військовий облік військовозобов`язаних, що є порушенням правил військового обліку».

Також із вищевказаної постанови вбачається, що її було винесено у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Однак позивач у своїй позовній заяві заперечує даний факт і повідомляє, що хоча він і очікував розгляду справи 10.12.2024 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак його не запросили.

Як вбачається із постанови № 3573 від 10.12.2024, її копія була вручена позивачу того ж дня, 10.12.2024, про що свідчить відповідна відмітка із підписом особи. (а.с. 46зв.)

З матеріалів справи вбачається, що 10.12.2024 позивач звернувся до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою, у якій повідомив, що постанову про накладення адміністративного стягнення від 10.12.2024 було винесено без його участі, його не запросили на розгляд справи, хоча він очікував виклику 10.12.2024 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також, у вказаній заяві позивач зазначив, що він перебуває на військовому обліку, вчасно оновив дані через ЦНАП, має відповідне підтвердження в додатку Резерв+. Крім того, позивач зазначив, що вину в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні він не визнавав, ніяких пояснень стосовно того, що не став на облік та не уточнив дані через необізнаність - не надавав. (а.с. 8зв.)

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 235 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 210 КУпАП, віднесено до компетенції Територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. При цьому порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України (ст. 246 КУпАП). Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин (ст. 248 КУпАП). Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності та ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення (ст.ст. 7, 8 КУпАП). Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ст. 7 КУпАП).

У даному випадку, необхідність у відповідності до ст. 278 КУпАП проведення належної підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення та обов`язок з`ясування при її розгляді обставин, визначених ст. 280 КУпАП, покладено саме на ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частиною третьою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

При цьому за приписами ч. 7 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

В силу пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ст. 235 КУпАП).

За змістом ч. 3 ст. 210 КУпАП, за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, а саме порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом оскаржуваної постанови кваліфікуючою ознакою вчиненого адміністративного правопорушення є порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Згідно із абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який наразі триває.

Отже, на дату винесення оскаржуваної постанови в Україні діяв особливий період.

Диспозиція ч. 3 ст. 210 КУпАП є бланкетною.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало порушення ним абз. 6 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та абз. 2 пп. 1 п. 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних згідно додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, а саме:

1)неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 для взяття на військовий облік військовозобов`язаних;

2)неоновлення в період з 17.05.2024 по 17.07.2024 персональних даних;

3)непроходження ВЛК.

Відповідно до абз. 6 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

У відповідності до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зокрема громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону. Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» взяттю, зокрема на військовий облік військовозобов`язаних, у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України:

-які звільнені з військової служби в запас та не зараховані до військового оперативного резерву;

-призовники, які пройшли базову загальновійськову підготовку з додержанням умов, передбачених частиною одинадцятою статті 1 цього Закону;

-які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу» та підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних;

-військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання;

-які набули громадянство України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних;

-зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України;

-які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від направлення для проходження базової військової служби;

-які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників;

-які звільнені із служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування в запасі;

-які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку;

-які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань.

У відповідності до пп. 2 п. 1 додатку 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів» до Порядку організації ведення військового обліку призовників та військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 3/614/24, наданих відповідачем на виконання вимог ухвали суду від 30.12.2024, ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку з 26.07.2011, що підтверджується копією його військового квитка серії НОМЕР_1 . Так, 21.07.2011 ОСОБА_1 був знятий з обліку, а 26.07.2011 взятий на облік. (а.с. 44-44зв.) Тому твердження представника відповідача про те, що позивач знявшись із військового обліку 21.07.2011 не був взятий на облік після 26.07.2011 за новим місцем проживання, як те зазначено у відзиві, не відповідають дійсності і спростовуються відповідною відміткою у військово-обліковому документі ОСОБА_1 .

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», який набрав чинності 18.05.2024, зокрема абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» було викладено в такій редакції: «Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Так, у період з 18.05.2024 до 16.07.2024 у позивача виник обов`язок уточнити свої облікові дані.

Як вбачається із матеріалів справи, 11.07.2024 позивач уточнив свої облікові дані через центр надання адміністративних послуг. Із витягу № 12024 з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів вбачається, зокрема: «вид військового обліку» не на обліку; «дата проходження ВЛК» відсутня; наявність права на бронювання та відстрочку відсутні; «подання щодо розшуку…» - не перебуває у розшуку; «результат надання послуги» - даних про перебування на військовому обліку не знайдено в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Необхідно звернутися до ТЦК та СП для взяття на військовий облік». (а.с. 7зв., 38)

У відповідності до Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та п. 16 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на:

-персонально-якісний - передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (покладається на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі ТЦК та СП) крім військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України та розвідувальних органів України);

-персонально-первинний передбачає облік відомостей щодо таких осіб, який здійснюють виконавчі органи сільських, селищних, міських рад;

-персональний передбачає облік відомостей щодо таких осіб за місцем їх роботи або навчання та покладається на керівників центральних та місцевих органів виконавчої влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій і закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та п. 17 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, військовий облік військовозобов`язаних та резервістів за призначенням поділяється на:

-загальний перебувають резервісти, а також військовозобов`язані, які не заброньовані за центральними та місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і закладами освіти незалежно від підпорядкування і форми власності на період мобілізації та на воєнний час;

-спеціальний перебувають військовозобов`язані, заброньовані за центральними та місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями на період мобілізації та на воєнний час.

Для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів (п. 3 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022).

З метою ведення військового обліку в державі створюється система військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Системою військового обліку є сукупність узгоджених за завданнями державних органів, підприємств, установ та організацій, які ведуть військовий облік та забезпечують її функціонування із застосуванням засобів автоматизації процесів та використанням необхідних баз даних (реєстрів), визначених законодавством (п. 5 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022).

Організація військового обліку в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях покладається на відповідних керівників (п. 8 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022).

Військовий облік забезпечується з урахуванням вимог законодавства у сфері декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб, організовується і безпосередньо ведеться державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, в яких призовники, військовозобов`язані та резервісти працюють (навчаються) (п. 14 Порядку організації ведення військового обліку призовників та військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022).

Військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів. Для внесення запису/актуалізації даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ними надаються персональні дані відповідно до вимог Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (п. 20 Порядку організації ведення військового обліку призовників та військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022).

Крім витягу з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів від 11.07.2024, вчасне уточнення позивачем облікових даних підтверджується й скриншотом з електронного кабінету позивача у застосунку Резерв+, який містить відмітку «Дані уточнено вчасно». (а.с. 8)

В ході розгляду справи, судом встановлено, що позивач виконав свій обов`язок, передбачений ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», уточнивши свої облікові дані через центр надання адміністративних послуг у строк, встановлений ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Отримання витягу з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який наявний в матеріалах справи, зокрема в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, є підтвердженням виконання вищевказаного обов`язку. Те, що відомості у Реєстрі є неповними та/або відсутність усіх необхідних відомостей вказує на невиконання органами ведення Реєстру свого обов`язку та невнесення відповідних даних до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, як те передбачено Законом України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів». У відповідності до цього Закону органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних. Призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право, зокрема, звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру. Доступ до повного електронного реєстру є в Міністерства оборони України, Генштабу, СБУ, Служби зовнішньої розвідки і ТЦК. Змінювати облікові дані в Реєстрі мають право лише уповноважені працівники ТЦК, самостійно це зробити неможливо. Відсутність в Реєстрі інформації про перебування особи на військовому обліку не передбачає автоматично її відповідальність за це. Дані обставини підлягали перевірці уповноваженими на те особами. Водночас, як встановлено в ході розгляду справи, позивач перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних, що підтверджується належним військово-обліковим документом.

Судом також прийнято до уваги, що зазначення у витязі з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про необхідність звернення до ТЦК та СП для взяття на військовий облік, за даних обставин не є порушенням ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» і обов`язку щодо уточнення облікових даних, передбаченого ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». На відміну від Правил, які діяли до 05.01.2023, пп. 10 п. 1 вищевказаних Правил зобов`язує, зокрема військовозобов`язаних, звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів.

Будь-які облікові дані, зокрема під час їх уточнення особою чи після, підлягають перевірці уповноваженими на те особами і в разі необхідності для їх уточнення особа може бути викликана до ТЦК та СП.

Крім того варто зауважити, що згідно примітки до ст. 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять відомостей щодо здійснення перевірки функціонування системи військового обліку громадян України в органах державної влади, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях з приводу відсутності у таких інформації щодо позивача, як такого, що не виконує правила військового обліку.

Крім того, згідно із п. 69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), на медичний огляд не направляються. На медичний огляд громадяни, які уточнили свої облікові дані, викликаються повісткою.

Призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні, зокрема:

-прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для проходження медичного огляду;

-проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я СБУ, а у розвідувальних органах - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії розвідувальних органів (пп. 2 і пп. 4 п. 1 додатку 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів» до Порядку організації ведення військового обліку призовників та військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022).

Резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11 (п. 74 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560).

В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач не викликався до ТЦК та СП відповідною повісткою для взяття на військовий облік військовозобов`язаних, визначення його призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

У відповідності до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» за вищевказаних обставин громадян зобов`язаний з`являтися саме за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.11.2024 позивач добровільно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою з`ясування обставин відсутності запису про його перебування на військовому обліку. Того ж дня на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, а в подальшому винесено й оскаржувану постанову.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: а) об`єкту; б) об`єктивної сторони; в) суб`єкту; г) суб`єктивної сторони.

Об`єктивну сторону адміністративного правопорушення характеризують ознаки, які визначають акт зовнішньої поведінки правопорушника. До них належать діяння (дія чи бездіяльність), його шкідливі наслідки, причинний зв`язок між діянням і наслідками, місце, час, обстановка, спосіб, знаряддя та засоби вчинення проступку.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

При цьому, у відповідності до ст. 252 КУпАП оцінка доказів має ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За правилами ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази - не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Разом з тим, виходячи із положень ч. 2 ст. 77 КАС України та закріпленого в ч. 4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 КАС України і ч. 4 ст. 129 Конституції України, суд прийшов до висновку, що відповідачем в ході розгляду справи не доведено правомірність оскаржуваного рішення, наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Зважаючи на встановлені обставини, суд вважає за необхідне зазначити, що у своїх численних рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що дотримання органами державної влади або уповноваженими службовими особами встановленої законом процедури притягнення особи до юридичної відповідальності є невід`ємним елементом права особи на справедливий суд констатований у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже будь-яке відхилення від встановленого порядку є порушенням та не може гарантувати застосування до особи справедливих правових заходів, закладених в нормах чинного законодавства.

Отже, дослідивши письмові пояснення, викладені учасниками справи в заявах по суті справи, оцінивши відповідно до ст. 90 КАС України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню.

Суд прийшов до висновку про протиправність постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 № 3573 від 10.12.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210 КУпАП. Тому, враховуючи вищевикладене та положення ч. 1 ст. 6, ч. 2 ст. 9 та п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача, суд прийшов до висновку про скасування даної постанови і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено сплату позивачем судового збору в сумі 484, 48 гривень (із застосуванням коефіцієнту 0,8 відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»), що підтверджується квитанцією від 20.12.2024. (а.с. 9)

Таким чином, враховуючи положення ч. 1 ст. 139 КАС України, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 484, 48 гривень.

До ухвалення рішення у справі ні стороною позивача, ні стороною відповідача не повідомлено суд про неможливість надання доказів, що підтверджують розмір понесених інших витрат; про причини неможливості надання таких доказів. Відповідно суд, ухвалюючи рішення у справі, не має підстав та обов`язку вирішувати питання щодо встановлення учасникам справи терміну для надання суду доказів щодо розміру понесених витрат.

Отже, доказів понесення учасниками справи інших судових витрат суду не надано.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про оборону України», Законом України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, Порядком організації ведення військового обліку призовників та військовозобов`язаних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024, ст.ст. 1, 6, 7, 9, 210, 235, 245-249, 251, 252, 254-256, 279, 280, 283, 288 КУпАП, ст.ст. 2, 3-9, 44, 72-79, 90, 91, 94, 132, 139, 143, 211, 217, 212, 241-246, 252, 268-272, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 № 3573 від 10.12.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Судовий збір в сумі 484, 48 гривень стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 : код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Суддя