Справа № 420/14936/24
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2025-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/14936/24

Перша інстанція: суддя Бутенко А.В.,

повний текст судового рішення

складено 12.08.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Шляхтицького О.І., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 у справі №420/14936/24 за позовом громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови про заборону в`їзду в Україну

У С Т А Н О В И В:

15.05.2024 ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просив суд визнати протиправною та скасувати постанову НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) від 19.03.2024 про заборону в`їзду в Україну на 3 роки громадянину Республіки Молдова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мотивуючи позовні вимоги позивач вказує, що наведене в спірному індивідуальному акті нормативне обґрунтування не є релевантним із підставами заборони в`їзду в Україну. Також, позивач акцентує увагу на тому, що спірну постанову прийнято під час його виїзду з України, що не відповідає приписам ч.1 ст.13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». До того ж, на думку ОСОБА_1 , йому безпідставно заборонено у в`їзді в Україну.

Відповідач військова частина НОМЕР_1 з позовними вимогами не погоджується з підстав викладених у відзиві на позовну заяву зазначаючи, що за результатом оцінки ризиків та проведення опитування виявлено, що Botnaru Viorel проросійсько налаштований. Під час проведення фільтраційних заходів в мобільному телефоні позивача виявлено проросійський контент, що підтримує дії країни-окупанта російської федерації та заборонену символіку (георгіївську стрічку). Botnaru Viorel виявився активним користувачем проросійських телеграм-каналів, що пропагують політику російської федерації та виправдовують агресію російської федерації проти України, репостив зневажливі й хибні висловлювання інших прихильників війни про українську владу та Збройні Сили України. Крім того, відповідач наводить власні обґрунтування стосовно безпідставності викладених позивачем в адміністративному позові доводів.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 у справі №420/14936/24 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано протиправною та скасовано постанову про заборону в`їзду в Україну на 3 роки, прийняту 19.03.2024 щодо громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Приймаючи такий судовий акт окружний адміністративний суд вказав, що довідка про підстави заборони в`їзду в Україну від 19.03.2024 не містить графи «додатки», а отже, відповідачем належними доказами не підтверджено наявності на момент складання довідки, її передання на розгляд старшого зміни та в подальшому уповноваженій особі разом з довідкою копій сторінок паспортного документа особи, які містять фотокартку або інше зображення обличчя особи та відомості про неї („Громадянство, „Прізвище, ім`я особи, „ ОСОБА_2 , „Дата народження (день, місяць та рік)) та інше. Також, на розгляд старшого зміни, а в подальшому на затвердження уповноваженої особи, посадовою особою відповідача подано довідку без додання до неї належних доказів вчинення позивачем злочинів щодо національної безпеки України у сфері безпеки державного кордону України та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, тобто без підтвердження наявності підстав для прийняття рішення про заборону в`їзду в Україну на три роки. Як встановлено судом першої інстанції, довідка від 19.03.2024, а саме розділ «відомості про особу» оформлена з порушенням вимог п.3.2. розділу ІІІ Інструкції про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 05.12.2011 №946, а саме: прізвище, ім`я позивача зазначено літерами нижнього регістру (маленькими літерами); зазначена додаткова інформація, яка не передбачена п.3.2. Розділу ІІІ Інструкції. Крім того, посилання відповідача на абз.1 п.1 ст.13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» не несе жодної кваліфікуючої ознаки вчиненого позивачем «правопорушення». До того ж, в розділі «термін заборони в`їзду в Україну» не вірно визначено (розраховано) строк по який позивачу заборонено в`їзд в України, а саме вказано «по 18.02.2019 включно», що становить п`ять років замість вказаних трьох років.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції військовою частиною НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на неправильне застосування окружним адміністративним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт із прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги відповідач вказує, що під час війни в Україні позивач на її території використовує символіку країни-агресора (російської федерації), а саме георгіївську стрічку, що є неприпустимим. До того ж, під час проведення фільтраційних заходів представниками Головного оперативно-розшукового відділу військової частини НОМЕР_1 , Служби безпеки України спільно із прикордонним нарядом «Старший прикордонних нарядів в пункті пропуску» в мобільному телефоні позивача виявлено проросійський контент щодо глорифікації (звеличення) дій російської федерації проти України та містить заборонену символіку (георгіївську стрічку). За наслідком результатів оцінки ризиків та проведення опитування ОСОБА_1 виявлено, що він є ідейно налаштований на підтримку збройної агресії російської федерації проти України. Означене є цілком обґрунтованою підставою для заборони Botnaru Viorel в`їзду в Україну на 3 роки. Однак, судом першої інстанції оцінки таким обставинам не надано.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного, на час виникнення спірних правовідносин, законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга військової частини НОМЕР_1 підлягає задоволенню, з урахуванням такого.

Зокрема, колегією суддів установлено, що Botnaru Viorel є громадянином Республіки Молдова.

19.03.2024 о 19год 00хв. ОСОБА_1 на транспортному засобі прибув до пункту пропуску «Старокозаче» на виїзд з України.

Під час огляду транспортного засобу Botnaru Viorel прикордонним нарядом «Огляд транспортних засобів» НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України у громадянина Республіки Молдова виявлено георгіївську стрічку.

Також, як зазначає відповідач та не заперечує позивач, під час проведення фільтраційних заходів представниками Головного оперативно-розшукового відділу військової частини НОМЕР_1 , Служби безпеки України спільно з прикордонним нарядом «Старший прикордонних нарядів в пункті пропуску» в мобільному телефоні позивача було виявлено проросійський контент щодо глорифікації (звеличення) дій російської федерації та заборонену символіку (георгіївську стрічку).

В межах проведених заходів установлено, що Botnaru Viorel виявився активним споживачем російського антиукраїнського контенту в соціальних мережах, що виправдовують агресивну зовнішню політику російської федерації та саму збройну агресію російської федерації проти України, поширював зневажливі й хибні висловлювання інших прихильників збройної агресії, зокрема, про конституційний лад України і Збройні Сили України.

У зв`язку з чим, за наслідком розгляду відповідних матеріалів старшим прикордонних нарядів в пункті пропуску «Старокозаче» 19.03.2024 прийнято постанову про заборону громадянину Республіки Молдова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в`їзду в Україну строком на 3 роки.

Не погодившись із такою забороною позивач звернувся до суду з даним позовом.

Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, повноваження органів державної влади, що беруть участь у визначенні такого статусу та діють в інтересах забезпечення прав і свобод осіб та національної безпеки України визначено Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), який встановлює порядок в`їзду в Україну та виїзду з України таких осіб.

Згідно п.п.6, 7 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Перелік підстав для заборони в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну наведено в статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Пунктом 1 частини 1 статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю.

Відповідно до частини 3 статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону, або уповноваженим підрозділом Національної поліції України.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про національну безпеку України» загрози національній безпеці України - явища, тенденції і чинники, що унеможливлюють чи ускладнюють або можуть унеможливити чи ускладнити реалізацію національних інтересів та збереження національних цінностей України.

Національна безпека України - захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз.

Національні інтереси України - життєво важливі інтереси людини, суспільства і держави, реалізація яких забезпечує державний суверенітет України, її прогресивний демократичний розвиток, а також безпечні умови життєдіяльності і добробут її громадян.

Отже, наявність інформації про дії іноземця або особи без громадянства, які загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, є правовою підставою для прийняття рішення про заборону іноземцю в`їзду в Україну на визначений відповідним органом термін.

Необхідність заборони в`їзду в інтересах забезпечення безпеки України або охорони громадського порядку визначається компетентними державними органами та має превентивний характер, який не потребує обов`язкової наявності порушень законодавства особами, яким заборонено в`їзд.

Як з`ясовано судом апеляційної інстанції та зазначено вище, 19.03.2024 о 19год 00хв. Botnaru Viorel на транспортному засобі прибув до пункту пропуску «Старокозаче» на виїзд з України.

Під час огляду транспортного засобу Botnaru Viorel прикордонним нарядом «Огляд транспортних засобів» НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України у громадянина Республіки Молдова виявлено георгіївську стрічку.

Також, як зазначає відповідач та не заперечує позивач, під час проведення фільтраційних заходів представниками Головного оперативно-розшукового відділу військової частини НОМЕР_1 , Служби безпеки України спільно з прикордонним нарядом «Старший прикордонних нарядів в пункті пропуску» в мобільному телефоні позивача було виявлено проросійський контент щодо глорифікації (звеличення) дій російської федерації та заборонену символіку (георгіївську стрічку).

В межах проведених заходів установлено, що Botnaru Viorel виявився активним споживачем російського антиукраїнського контенту в соціальних мережах, що виправдовують агресивну зовнішню політику російської федерації та саму збройну агресію російської федерації проти України, поширював зневажливі й хибні висловлювання інших прихильників збройної агресії, зокрема, про конституційний лад України і Збройні Сили України.

Підсумовуючи наведене, враховуючи першочерговий пріоритет публічного інтересу, обумовлений безпрецедентним масштабом загрози для суверенітету та незалежності України, з огляду на повномаштабне вторгнення російської федерації на територію України, колегія суддів зазначає, що застосований відповідачем у справі превентивний захід щодо заборони громадянину Республіки Молдова ОСОБА_1 в`їзду в Україну визначено потребою забезпечення захисту державності, а тому він є співмірним із застосованим до позивача обмеженням та не є свавільним.

З урахуванням вказаного, суд апеляційної інстанції уважає неправильним висновок окружного адміністративного суду про задоволення позовних вимог громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 .

Також, за наслідком дослідження наведених позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог підстав, у системному зв`язку із змістовим наповненням мотивувальної частини оскаржуваного судового акту, колегією суддів установлено, що окружним адміністративним судом встановлено обставини та зроблено висновки, про які Botnaru Viorel ані у своєму позові, ані у запереченнях на відзив не вказував.

Відповідно до частин 1, 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

З огляду на вказане, колегія суддів відмічає суд не вправі самостійно відшукувати підстави для задоволення/відмови в задоволенні позову, адже діючи таким чином судом порушується принцип змагальності сторін та диспозитивності.

Натомість, вирішуючи даний спір судом першої інстанції встановлено обставини та зроблено висновки, про які Botnaru Viorel не вказував.

Стосовно викладених позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог доводів колегія зазначає таке.

Не є юридично спроможними твердження позивача про те, що в оскаржуваному індивідуальному акті незрозуміло визначено підставу для заборони в`їзду в Україну, адже за наслідком дослідження постанови від 19.03.2024 колегією суддів установлено, що такою підставою є пункт 1 частини 1 статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», згідно із яким в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю.

Така заборона у повній мірі кореспондується із законодавчим приписом та відповідає встановленим у даній справі обставинам.

Крім того, можливість заборони іноземцю в`їзду в Україну законодавцем на ставиться в залежність від того, коли інформацію про дії іноземця, які загрожують національній безпеці, отримано уповноваженим органом (при в`їзді в України чи виїзді з України), а тому наведені Botnaru Viorel в позовній заяві відповідні обґрунтування позовних вимог є безпідставними.

Суд апеляційної інстанції також вказує про необґрунтованість доводу позивача про безпідставність посилання суб`єкта владних повноважень в оскаржуваному індивідуальному акті на ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», оскільки означене жодним чином не виправдовує вчинених Botnaru Viorel дії, які загрожують національній безпеці України, а також не нівелює законодавчо передбаченої підстави для заборони в`їзду в Україну.

Є необгрунтованими посилання позивача на те, що відповідачем до матеріалів справи не додано доказів на підтвердження вчинення Botnaru Viorel дій, які загрожують національній безпеці України, як то георгіївської стрічки, телефону, адже вони є власністю позивача, а не речовими доказами у справі. Означені георгіївська стрічка та телефон в іноземця працівниками уповноваженого органу не вилучались.

Слід відмітити, що в позовній заяві Botnaru Viorel спочатку категорично заперечує знаходження у його транспортному засобі георгіївської стрічки, а в подальшому зазначає, що йому незрозуміло яким чином знайдена стрічка створює загрозу національній безпеці України.

Означене свідчить, що георгіївська стрічка в транспортному засобі Botnaru Viorel була наявна та відповідно знайдена працівниками прикордонного наряду «Огляд транспортних засобів» НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України.

Також, необхідно вказати, що наявність у мобільному телефоні проросійського контенту Botnaru Viorel взагалі не заперечує.

Установлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції висновки та викладені позивачем в позовній заяві доводи.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено апеляційним судом у даній справі.

Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Статтею 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Як установлено колегією суддів, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні висновки не відповідають обставинам справи, а відтак рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 у справі №420/14936/24 підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 у справі №420/14936/24 скасувати.

Прийняти у справі нове судове рішення.

У задоволенні адміністративного позову громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови про заборону в`їзду в Україну - відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді О.І. Шляхтицький Ю.В. Осіпов