Справа № 482/2252/24
Суддя: Сергієнко С. А.
Дата ухвалення: 2025-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 482/2252/24
Номер провадження 2-а/482/19/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Сергієнка С.А., за участю секретаря судового засідання Шведової Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3381851 від 31.10.2024 р., -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, яка мотивована тим, що позивач 31 жовтня 2024 року близько 13-ї години 50 хв. рухався на автомобілі «RENAULT MEGANE» номерний знак НОМЕР_1 в м. Миколаїв, Миколаївської області. На вул. Карпенка, м. Миколаїв його зупинили працівники поліції і звинуватили в тому, що він керував транспортним засобом в якого не працюють покажчики стоп сигналу, чим порушив п.31.4.3 Правил дорожнього руху - «керування водієм транспортним засобом, що має несправні зовнішні світлові прилади (темної пори доби) з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів». Не погоджуючись з порушенням позивач заявив працівникам поліції, що перед початком руху всі світлові прибори на автомобілі були справні і пояснив їм, що усуне несправність. Але інспектор 1 взводу 2-ї роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Кузьменков С.Р. проігнорував його пояснення та виніс відразу постанову серії ЕНА №3381851 про накладення на мене адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень по справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 статті 121 КУпАП.

Позивач не згоден із вищевказаною постановою посилаючись на те, що у його діях відсутній склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.121 КУпАП, оскільки відповідач помилково кваліфікував керування автомобілем із несправним заднім стоп-сигналом як порушення правил п.31.4.3 ПДР, не врахував приписи п.п.31.5, 31.6 ПДР, а також можливість руху транспортного засобу до місця стоянки або ремонту із дотриманням запобіжних заходів згідно п.п.9.9 і 9.11 цих Правил.

Відповідачем подано відзив у якому він вказує, що винесена постанова відповідає вимогам КУпАП, а в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 121 КУпАП, що підтверджено записом із нагрудного відеореєстратора 470703, дії інспектора поліції при розгляді справи та складанні постанови відповідали і ґрунтувались на вимогах закону.

За таких обставин суд вирішив можливим розглянути справу у відсутності позивача, та відповідача за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження, відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України.

Відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників процесу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вивчивши доводи позивача, пояснення третьої особи, дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності, суд встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що постановою про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3381851 від 31.10.2024 р. винесеною інспектором взводу № 1 роти № 2 батальйону № 4 УПП в Миколаївській області ДПП лейтенантом поліції Кузьменковим Сергієм Руслановичем позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що позивач 31.10.2024 року по вул. Карпенка приблизно о 13:50 автомобіль ««RENAULT MEGANE» номерний знак НОМЕР_1 , рухався з непрацюючими стоп-сигналами задніх фар, чим порушив вимоги пункту 31.4.3 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Судом також досліджено відеозапис із нагрудного відеореєстратора 470703 інспектора поліції.

Суд звертає увагу на те, що оскаржувана постанова не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис.

Разом з тим, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 13.02.2020 у справі №524/9716/16-а зазначено, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис, згідно з вимогами ст. 70 КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Частиною 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

У відповідності до пункту 1.9. ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

На підтвердження вчинення інкримінованого позивачу правопорушення відповідачем надано суду відеозапис із нагрудного відеореєстратора 470703 інспектора поліції.

Суд звертає увагу на те, що оскаржувана постанова не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 13.02.2020 у справі №524/9716/16-а зазначено, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис, згідно з вимогами ст. 70 КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Разом з тим представник позивача у позовній заяві визнавав, що дійсно в автомобілі під керуванням позивача не працювали задні сигнали гальмування, про що поліцейський повідомив водія, а відтак ця обставина доказуванню не підлягає.

Встановлене поліцейським в діях позивача порушення не відповідає жодному з підпунктів 31.4.3. ПДР України.

Як слідує з підпункту 31.4.3. пункту 31.4. ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема:

а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу;

б) порушено регулювання фар;

в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла;

г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі й лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу;

ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Приймаючи постанову і кваліфікуючи порушення, вчинене позивачем, поліцейський на зміст підпункту 31.4.3 ПДР України не звернув уваги та не зазначив, яким із підпунктів (а, б, в, г чи ґ) охоплюється порушення.

Згідно з оскаржуваною постановою позивач керував транспортним засобом, у якому не горіли задні сигнали гальмування (стоп-сигнали).

Згідно вимог п.31.5 ПДР у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Відповідно до вимог п.31.6 ПДР забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких:

а) робоча гальмова система чи рульове керування не дають змоги водієві зупинити транспортний засіб або здійснити маневр під час руху з мінімальною швидкістю;

б) у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів;

в) під час дощу або снігопаду не працює склоочисник з боку розміщення керма;

г) зіпсований тягово-зчіпний пристрій автопоїзда.

Отже, виявлена несправність стоп-сигналу автомобіля не віднесена приписами п.31.6 ПДР до переліку випадків, коли подальший рух несправних транспортних засобів взагалі заборонено.

У силу приписів п.9.3 ПДР у разі відсутності або несправності сигналів гальмування такий сигнал подається лівою або правою рукою, піднятою вгору.

Звідси, за наявності несправності заднього стоп-сигналу не забороняється експлуатація такого транспортного засобу. Водночас, водій повинен вжити заходів для її усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог п.п.9.9 і 9.11 цих Правил.

У дослідженій судом ситуації позивач керував транспортним засобом, в якому не працював задній стоп-сигнал; вказана несправність не забороняла рух автомобіля взагалі (п.31.6 ПДР).

Також відповідач не надав доказів умисної та тривалої експлуатації несправного автомобіля зі сторони позивача, який не вживав заходів для усунення цих несправностей.

Відтак, склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, в діях позивача не доведений.

За змістом ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Саме на відповідача покладено обов`язок доказування правомірності складення оскаржуваної постанови.

У відповідності до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим, а оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративне правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином із відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України слід стягнути судові витрати у розмірі 605,60 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 1, 2, 19, 20, 72, 77, 96, 229, 242-246, 262, 286 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3381851 від 31.10.2024 року задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення ЕНА № 3381851 від 31.10.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 121 КУпАП.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене за ч.1 ст. 121 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Департаменту патрульної поліції (Код ) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 605 грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: С.А.Сергієнко