Справа № 545/5364/24
Суддя: Зуб Т. О.
Дата ухвалення: 2025-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 545/5364/24
Провадження № 2-а/545/12/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2025 р. м. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді Зуб Т.О.,

за участю секретаря судового засідання Пінчук З.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Полтава адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з вищевказаним адміністративним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що постановою патрульного Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України серії ЕНА № 03444870 від 09.11.2024 року, його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладене стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. за ч. 2 ст.122 КУпАП. Зі змісту постанови вбачається, що 09.11.2024 року в м. Полтава, по вул. Європейська, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом MITSUBISHI LANGER, номерний знак НОМЕР_1 здійснив проїзд регульованого перехрестя вулиць Європейська та Лялі Убийвовк на заборонний червоний сигнал світлофора, чим порушив вимоги п. 8.7.3.е. ПДР України. Вважає, що постанова є незаконною. Він 09.11.2024 року дійсно рухався на автомобілі MITSUBISHI LANGER, номерний знак НОМЕР_1 , по м. Полтава, вул. Європейська і проїхав перехрестя, дотримуючись всіх правил дорожнього руху, не перевищуючи швидкість та із дотриманням всіх знаків, був зупинений патрульним, який повідомив про вищевказане порушення, яке було здійснено в м. Полтава, по вул. Європейська, 86. Але зупинили його не відразу, а лише по вул. Європейська, 106. Під час перегляду відеозапису з камери спостереження «Безпечне місто», якість наданого відеозапису не надавала можливості однозначно стверджувати, що це зафіксований рух саме автомобіля позивача, а не іншого авто і не можна було встановити номерний знак та водія, що керував автомобілем, крім того там були і інші автомобілі. На заперечення ОСОБА_1 , патрульний ніяк не зреагував та склав оскаржувану постанову серії ЕНА №03444870 від 09.11.2024 року, яку позивач не отримав до цього часу. Про існування постанови дізнався з мобільного додатку «Дія» лише 29.11.2024 року, а 03.12.2024 року звернувся з позовом до суду.

Враховуючи вищенаведене, просить визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову, закрити провадження в адміністративній справі про притягнення його до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на його користь судові витрати.

Ухвалою судді від 04.12.2024 року позов залишений без руху та наданий строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді від 16.12.2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників процесу.

18.12.2024 року від представника Департаменту патрульної поліції надійшов відзивна позов, у якому просять відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, зазначили, що позивач допустив порушення вимог безпеки дорожнього руху, а саме: о 16 год. 47 хв., м. Полтава, вул. Європейська, 86, керуючи транспортним засобом MITSUBISHI LANCER, номерний знак НОМЕР_1 , проїхав перехрестя вул. Європейська та вул. Лялі Убийвовк на забороняючий сигнал світлофора, чим порушив п. п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України. На доданому відео чітко зафіксовано, що на перехресті вул. Європейська та вул. Л. Убийвовк увімкнений червоний сигнал світлофора, автомобілі в крайній лівій та середній смузі зупинились, в крайній правій смузі транспортні засоби рухаються, виконуючи маневр повороту праворуч, оскільки світлофор обладнаний табличкою, у вигляді зеленої стрілки. (Стрілка зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів, дозволяє рух у зазначеному напрямку при ввімкненому червоному сигналі світлофора з крайньої правої смуги руху (або крайньої лівої смуги руху на дорогах з одностороннім рухом) за умови надання переваги в русі іншим його учасникам, які рухаються з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух.). Далі, о 16:31:55 вбачається, що в крайній правій смузі рухається транспортний засіб чорного кольору який проїздить лінію світлофора та рухається прямо на червоний сигнал світлофора та здійснює проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофору, що беззаперечно є порушенням п. 8.7.3 ПДР України (транспортні засоби в крайній лівій та середній смузі стоять). О 16:31:59 вмикається зелений сигнал світлофора, авто порушника проїхало перехрестя, службовий транспортний засіб працівників поліції починає рух та слідує за авто порушника до повної зупинки. Таким чином, твердження позивача, що працівники поліції зупинили не той транспортний засіб в повному обсязі спростовується матеріалами відеофіксації, оскільки працівника поліції відразу почали рух за автомобілем порушника та слідували за ним до повної зупинки. До відзиву додається відео з системи «Безпечне відео», котрі підтверджують, що позивач дійсно проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофора, а отже порушив ПДР України чим вчинив адміністративне правопорушення. Вище наведе підтверджує, що при винесенні оскаржуваної постанови інспектор дійшов вірного висновку, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, а відеозаписи з нагрудної камери інспектора та з системи «Безпечне місто» є узгодженими між собою, послідовними та відображають події, що мали місце 09.11.2024 року за участю позивача та працівників поліції. Таким чином, зазначають, що посилання позивача про те, що відсутні належні та допустимі докази вчиненого ним порушення є необґрунтованими, та повністю спростовуються.

Позивач ОСОБА_1 надав заву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача- Департаменту патрульної поліції Національної поліції України також надала заяву про розгляд справи у її відсутність. У задоволенні позову просить відмовити.

Оцінивши докази, які є у справі, відповідно до ст. 90 КАС України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов до наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Положеннями ч. 1 ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно до п. 7 ч. 1ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень- орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Аналізуючи вищевикладене, суд зазначає, що умовою надання адміністративним судом захисту прав є встановлення їх порушення відповідачем, який перебуває у відповідних публічних правовідносинах із позивачем, проте своїми протиправними рішеннями, діями (бездіяльністю) впливає на його обов`язки, права чи інтереси.

Спірні відносини, які виникли між сторонами у даній справі, врегульовано положеннями Законів України «Про національну поліцію», «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України, а також нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, статтею 7 якого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесені до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями).

Пунктом 1.3 ПДР зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3, 5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі- Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Оскаржуваною постановою серії ЕНА № 03444870 від 09.11.2024 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладене стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. за ч. 2 ст.122 КУпАП. Зі змісту постанови вбачається, що 09.11.2024 року в м. Полтава, по вул. Європейська, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом MITSUBISHI LANGER, номерний знак НОМЕР_1 здійснив проїзд регульованого перехрестя вулиць Європейська та Лялі Убийвовк на заборонний червоний сигнал світлофора, чим порушив вимоги п. 8.7.3.е. ПДР України.

Відповідно до п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху України, сигнали світлофора мають такі значення:

г) жовтий - забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;

е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух;

є) поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу.

Частиною 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За визначенням ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

На підтвердження правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності стороною відповідача надано відеозапис адміністративного правопорушення.

Водночас, суд зауважує, що з долученого до матеріалів справи відеозапису неможливо встановити наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки відеозаписом не підтверджено, що саме позивач керував транспортним засобом.

Визначення терміну «керуванняя транспортним засобом» було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, Верховний Суд в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

З огляду на викладене, суду не надано беззаперечних доказів руху транспортного засобу позивача, що виключає можливість встановити наявність правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Також наданими доказами неможливо ідентифікувати транспортний засіб (марка, модель, колір, реєстраційний номер); сам відеозапис є некольоровим, що також позбавляє суд можливості переконатися, що на світлофорі був увімкнений забороняючий сигнал.

Таким чином, суд дійшов висновку, що постанова про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 03444870 від 09.11.2024 року є неправомірною та підлягає скасуванню, а позовні вимоги- задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 2, 9, 77, 90, 99, 241-246, 255, 257, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення- задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА №03444870 від 09.11.2024 року відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т. О. Зуб