Справа № 295/9575/24
Суддя: Кузнєцов Д. В.
Дата ухвалення: 2025-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №295/9575/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі: судді Кузнєцова Д.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із указаним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 12.06.2024 року, а також закрити справу про адміністративне правопорушення. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що постановою №9/99 від 12.06.2024 року на нього накладено штраф в сумі 25 500 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Позивач з указаною постановою не погоджується та вважає її протиправною. За словами ОСОБА_1 , в постанові не зазначено номер повістки, яку було запропоновано отримати, не зазначено, що повістка, яку запропоновано отримати, мала номер і дату розпорядження ТЦК та СП про необхідність явки військовозобов`язаного, дату, час і адресу ТЦК та СП для явки, найменування посади, ініціали та прізвище керівника ТЦК та СП, який видав повістку, підпис керівника ТЦК та СП, що видав повістку, дату видачі повістки. У оскаржуваній постанові не конкретизовано хто із представників ІНФОРМАЦІЯ_2 запропонував 12.05.2024 отримати повістку, не зазначено прізвища та імені представників, їхні звання та не вказані повноваження на право вручати повістки. При розгляді матеріалів адміністративного правопорушення не було надано належної оцінки акту про відмову від отримання повістки, який вказано в постанові, не було надано належну оцінку тому, що акт про відмову отримання повістки підписано двома членами групи сповіщення та не підписаний свідками, не зацікавленими особами. Протокол по справі вчинення адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП не був складений, а складання протоколу було передбачено ст. 258 КУпАП. Також, за словами позивача, ним були подані до ІНФОРМАЦІЯ_2 документи про наявність у сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , інвалідності, а тому відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чинного станом на 02.05.2024 року, позивач мав право на відстрочку та не підлягав призову на військову службу під час мобілізації. Вважає, що в матеріалах адміністративної справи відсутні належні докази про недотримання вимог ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та не доведено вину належними і достатніми доказами, а відтак в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 26.06.2024 року у зазначеній справі відкрито провадження та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив залишити позов ОСОБА_1 без задоволення. В обґрунтування своїх заперечень представник зазначив, що уповноваженими особами дев`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 на виконання законодавства з питань військового обов`язку, мобілізаційної підготовк и та мобілізації, 12.05.2024 року, здійснюючи заходи оповіщення, було запропоновано гр. ОСОБА_1 отримати повістку про виклик до відділу за адресою: АДРЕСА_1 , де датою прибуття встановлено 13.05.2024 року. Проте позивач відмовився від отримання повістки, про що складено акт про відмову від отримання повістки від 12.05.2024 року. У визначений час позивач не з`явився, хоча про час та дату прибуття, які вказані у повістці, був повідомлений, про наявність поважних причин неявки не повідомляв. Таким чином, своїми діями (бездіяльністю) позивач порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку і мобілізацію, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Акт про відмову від отримання повістки підписано двома членами оповіщення, оскільки чинними НПА (на момент його складання) не встановлювалось обов`язку підписання такого документу свідками. Натомість на момент виявлення позивача як правопорушника (06.06.2024) вже діяла норма КУпАП, яка передбачала, що протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 210, 210-1 КУпАП, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Для оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації необхідно подати на розгляд комісії заяву із підтверджуючими документами, яку позивач на період вручення йому повістки, а також на дату складання постанови до дев`ятого відділу не подавав. Окрім того, наявність відстрочки не звільняє військовозобов`язаного від обов`язку прибуття до ТЦК за викликом.

Ухвалою суду від 13.01.2025 задоволено клопотання представника відповідача та з огляду на наведені у клопотанні обставини, керуючись ч. 2 ст. 121, ч. 5 ст. 162 КАС України, продовжено процесуальний строк для подання відзиву до 07.08.2024.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, вивчивши й дослідивши матеріали справи вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 12 червня 2024 року постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 №9/99 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 25 500 грн. Зі змісту постанови убачається, що 12.05.2024 року представниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було запропоновано ОСОБА_1 отримати повістку, відповідно до якої йому належало прибути до відділу 13.05.2024 року, однак позивач відмовився від отримання повістки, у зв`язку із чим було складено акт про відмову від отримання повістки, який підписано двома членами групи оповіщення. Будучи ознайомленим зі змістом повістки, а саме про необхідність прибуття до ТЦ, у визначений строк не прибув, про наявність поважних причин неявки не повідомив.

До відзиву додана повістка на ім`я ОСОБА_1 , якою останнього викликано до ІНФОРМАЦІЯ_4 13.05.2024 на 08:30 год.

В розписці про отримання повістки на ім`я ОСОБА_1 в графі «особистий підпис громадянина» наявна відмітка відмова.

За змістом акту щодо відмови від отримання повістки від 12.05.2024 року, складеного начальником ВР та К ОСОБА_4 та інструктором ВР та К ОСОБА_5 , останні підтвердили, що під час здійснення оповіщення ОСОБА_1 відмовився від отримання повістки про виклик до дев`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , текст повістки про явку на 08:30 год. 13.05.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 було доведено (озвучено) громадянину о 19:00 год. 12.05.2024 року.

Як передбачено ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Приписами статті 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Статтею 210-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Згідно з ч. 3 ст. 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті (порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію), в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як передбачено статтею 1 Закону України «Про оборону України» особливим періодом є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався із 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на час ухвалення рішення судом.

Згідно з ч. 7 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положення статті 280 КУпАП закріплюють обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з ч. 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до ч. 7 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно з абз. 2, 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються:

перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк;

смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 Правил № 1487 (додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ від 30 грудня 2022 р. № 1487), призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з абз. 3 ч. 9 ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України) для призову на збори в пункт і в строк, установлені його керівником, які підтверджені відповідними документами, визнаються перешкоди стихійного характеру, сімейні обставини та інші поважні причини, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не наведено жодних поважних причин його неприбуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки 13.05.2024 року.

Щодо доводів позивача в частині наявності у сина ОСОБА_2 групи інвалідності, котра дає право на відстрочку, то суд зазначає з даного приводу, що факт наявності групи інвалідності у дитини (з урахуванням перебування на військовому обліку позивача) не є підставою щодо невиконання вимог повістки (неявки в зазначений час та дату по повістці).

Суд вважає неспроможними доводи позивача стосовно необхідності складання відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки згідно із ч. 5 ст. 258 КУпАП (в редакції, що діяла на час ухвалення оспорюваної постанови) протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 2101 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику.

Окремо суд пристає і на зауваження сторони відповідача з приводу відсутності обов`язку підписання Акту про відмову від отримання повістки сторонніми, не пов`язаними із ТЦК та СП, особами як свідками, оскільки чинним законодавством (на момент складання Акту) такий обов`язок прямо не встановлювався.

Згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказах, висновків експертів, показів свідків.

Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, в той час як ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених ним позовних вимог.

За встановлених у справі обставин суд вважає, що оскаржувана постанова №9/99 від 12.06.2024 винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, зміст постанови відповідає вимогам ст.ст. 283-284 КУпАП, а адміністративне стягнення накладено в межах санкції відповідної статті КУпАП, у зв`язку з чим позовна заява підлягає залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 210-1, 235, 245, 251, 280, 283 КУпАП, ст.ст. 2, 5, 6, 72-77, 242-246, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Залишити постанову №9/99 від 12.06.2024 по справі про адміністративне правопорушення без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення 13.01.2025.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя