Справа № 420/20608/24
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2025-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/20608/24
Перша інстанція: суддя Марин П.П.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Турецької І.О.,

Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024р. по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» до Головного управління Держпродспоживслужби в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2024р. ТОВ «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» звернулося до суду із адміністративним позовом до ГУ Держпродспоживслужби в Херсонській області, у якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ Держпродспоживслужби в Херсонській області прийнятого у формі припису №05-3-4/25 від 21.06.2024р. про усунення порушень виявлених під час здійснення заходів державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог чинного законодавства в сфері захисту прав споживачів, відповідно до якого, зобов`язано ТОВ «Херсонська обласна енергопостачальна компанія», привести у відповідність до абз.4 п.1 Постанови №206 нарахування за комунальну послугу (постачання електричної енергії) за адресою: Херсонська обл., с.Комишани, вул.Фестивальна, буд.1-Б.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він постачає електричну енергію побутовому споживачу з яким укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (до якого споживач приєднався шляхом сплати рахунка за спожиту електричну енергію, споживання електричної енергії та підписання відповідного договору).

Держпродспоживслужби було проведено позапланову перевірку господарської діяльності ТОВ «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» на предмет дотримання вимог чинного законодавства в сфері захисту прав споживачів, за результатом якої було складено акт перевірки, у висновках якого встановлено порушення абз.4 п.1 Постанови КМУ за №206 від 5 березня 2022р. «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (надалі - Постанова №206) в частині проведення нарахувань плати побутовому споживачу за послуги з постачання електричної енергії за період з 1.03.2022р. по 11.11.2022р. (за період тимчасової окупації території Херсонської міської територіальної громади).

На підставі встановлених порушень, відповідачем винесено припис за №05-3-4/25 щодо усунення порушень виявлених під час здійснення заходів державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог чинного законодавства в сфері захисту прав споживачів відповідно до якого, зобов`язано привести у відповідність до абз.4 п.1 Постанови №205 нарахування за відповідну комунальну послугу.

Позивач наголошує на тому, що до моменту внесення КМУ 29.12.2023р. змін до Постанови №206 у позивача не було жодних правових підстав для зупинення розрахунків за вже поставлену споживачу електричну енергію за період з 1.03.2022р. по 11.11.2022р.. Інакше кажучи, такі зміни до законодавства не створюють можливість застосування дії останніх у зворотному часі.

Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ Держпродспоживслужби в Херсонській області прийнятого у формі припису №05-3-4/25 від 21.06.2024р. про усунення порушень виявлених під час здійснення заходів державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог чинного законодавства в сфері захисту прав споживачів, відповідно до якого, зобов`язано ТОВ «Херсонська обласна енергопостачальна компанія», привести у відповідність до абз.4 п.1 Постанови №206 нарахування за комунальну послугу (постачання електричної енергії) за адресою: Херсонська обл., с.Комишани, вул.Фестивальна, буд.1-Б.

Стягнуто з бюджетних асигнувань ГУ Держпродспоживслужби в Херсонській області на користь ТОВ «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» судовий збір в розмірі 2 422,4грн..

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про задоволення скарги, скасування рішення суду та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії позивача щодо нарахування плати за постачання електричної енергії споживачу послуг за адресою: Херсонська область, с.Комишани, вул.Фестивальна, 1-Б в період з 1.03.2022р. по 11.11.2022р. без врахування положень постанови КМУ від 29.12.2023р. за №1405, якою внесено зміни до постанови КМУ від 5.03.2022р. №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», ґрунтується на приписах чинного законодавства. На підставі зазначеного, суд першої інстанції вважав, що вимога ГУ Держпродспоживслужби в Херсонській області в оскаржуваному приписі про зобов`язання позивача привести у відповідність до вимог абз.4 п.1 Постанови КМУ від 5 березня 2022р. №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» нарахування за комунальну послугу (постачання електричної енергії) за адресою: Херсонська область, с.Комишани, вул.Фестивальна, 1-Б - є неправомірною та незаконною.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вказаного висновку суд дійшов без належного з`ясування обставин по справі та належної оцінки доказів, допустив невірне застосування норм матеріального права та порушив норми процесуального права.

За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судова колегія вважає, що вказані порушення норм права призвели до неправильного вирішення справи по суті, а тому апеляційний суд на підставі ст.315 КАС України, рішення суду скасовує та приймає по справі нову постанову про відмову у задоволенні позову, з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що ТОВ «Херсонська обласна енергопостачальна компанія», , було зареєстровано - 8.05.2018р., та основним видом діяльності товариства за КВЕД є 35.14 Торгівля електроенергією; Інші: 35.23 Торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи; 73.11 Рекламні агентства.

У січні 2019р. між ТОВ «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» та споживачем ОСОБА_1 було укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг за особовим рахунком за №37071086 (до якого споживач приєднався шляхом сплати рахунка за спожиту електричну енергію, споживання електричної енергії та підписання відповідного договору) у розумінні приписів ЗУ «Про ринок електричної енергії» за №2019-VIII та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018р. за №312 (надалі - ПРРЕЕ).

За вказаним Договором, зокрема, Енергопостачальник бере на себе зобов`язання постачати споживачеві електричну енергію відповідної якості, а Споживач зобов`язується оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни передбачені цим Договором.

3.06.2024р. ОСОБА_1 звернулася із зверненням на Урядову «гарячу лінію» щодо питання перерахунку оплати за послуги електропостачання за період перебування в окупації з 1.03.2022р. по 11.11.2022р. та відмові працівниками відповідача у здійсненні перерахунку.

Після отримання звернення споживача послуг, відповідач 4.06.2024р. звернувся із заявою до Державної служби України з питань безпечності продуктів та захисту споживачів про надання згоди на проведення позапланової перевірки вимог законодавства про захист прав споживачів ТОВ «Херсонська обласна енергопостачальна компанія».

Так, 7.06.2024р. до Головного управління надійшло таке погодження від Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (а.с.86).

На підставі вказаного та для реалізації повноважень зі здійснення державного нагляду (контролю), відповідно до ст.6,7 ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Постанови КМУ від 13.03.2022р. за №303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану», Наказу Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 1.04.2024р. за №191 «Про рішення щодо здійснення протягом воєнного стану позапланових заходів державного нагляду (контролю) у сфері надання житлово-комунальних послуг», ГУ Держпродспоживслужби в Херсонській області 11.06.2024р. видано Наказ про проведення позапланової перевірки позивача за №Н/281-24, а також видано направлення на здійснення позапланової перевірки від 12.06.2024р. за №85.

В подальшому, у період з 13.06.2024р. по 21.06.2024р. проведено позапланову перевірку позивача на предмет додержання вимог законодавства України сфері надання житлово-комунальних послуг за фактом, викладеним у зверненні громадянина ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт від 21.06.2024р. за №05-3-3/49, у висновках якого встановлено порушення вимог абз.4 п.1 Постанови КМУ за №206 від 5.03.2022р. «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», а саме всупереч положенням вказаного абзацу проведено нарахування плати за комунальну послугу (постачання електричної енергії) за адресою: Херсонська область, с.Камишани, вул.Фестивальна, 1-Б, за період з 1.03.2022р. по дату 11.11.2022р. тимчасової окупації території (Херсонська міська територіальна громада) включеної до переліку тимчасово окупованої території російською федерацією, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22 грудня 2022р. за №309.

На підставі встановлених порушень, 21.06.2024р. ГУ Держпродспоживслужби в Херсонській області складено та вручено товариству Припис щодо усунення порушень виявлених під час здійснення заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог чинного законодавства в сфері захисту прав споживачів за №05-3-4/25, яким ТОВ «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» зобов`язано усунути порушення вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів, а саме: привести у відповідність до вимог абз.4 п.1 Постанови КМУ від 5.03.2022р. за №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» нарахування за комунальну послугу (постачання електричної енергії) за адресою: с.Комишани, Херсонської області, вул.Фестивальна, 1-Б; та письмово (з відповідним документальним підтвердженням) повідомити відповідача про виконання Припису до 3.07.2024р..

Не погоджуючись із вказаним приписом позивач звернувся в суд із даним позовом. Перевіряючи правомірність оскаржуваного припису Держпродспоживслужби, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує його протиправність та скасування, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, які виникли між споживачем та електропостачальною організацією врегульовано ЗУ «Про ринок електричної енергії» від 13 квітня 2017р. за №2019-VII, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017р. №2189-VIII, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018р. №312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії», Кодексом комерційного обліку електричної енергії, затвердженого Постановою НКРЕКП від 14.03.2018р. №311.

Положеннями ст.5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать, комунальні послуги, зокрема послуги з постачання та розподілу електричної енергії.

У відповідності до ст.6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема, споживачі (індивідуальні та колективні); виконавці комунальних послуг. Згідно п.2 ч.2 цієї статті - виконавцями комунальних послуг, зокрема, послуг з постачання та розподілу електричної енергії є енергопостачальник або інший суб`єкт, визначений законом.

За правилами п.5 ч.2 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» - індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Приписами ст.52 ЗУ «Про ринок електричної енергії» визначено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

У відповідності до вимог глави 3.2 розділу ІІІ та глави 3.3 розділу ІІІ Правил роздрібного ринку електричної енергії постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розробляється на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до ПРРЕЕ) який є публічним договором та укладається в установленому ПРРЕЕ порядку.

Положеннями п.4.12 розділу IV ПРРЕЕ встановлено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Знімання показань приладів обліку проводиться споживачем щомісяця. Також, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення які розраховані відповідно до Постанов НКРЕКП.

Відповідно до ч.1,2 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За приписами ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Як вбачається із матеріалів справи, що у даній справі спірним питанням є нарахування плати за комунальну послугу (постачання електричної енергії) за адресою: Херсонська область, с.Комишани, вул.Фестивальна,1-Б за період з 1.03.2022р. по 11.11.2022р. (тобто період тимчасової окупації території Херсонської міської територіальної громади) включеної до переліку тимчасово окупованої території російською федерацією відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22 грудня 2022р. за №309.

Позивач у вказаний період керувався положенням постанови КМУ від 5 березня 2022р. №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» у редакції станом на 5.03.2022р. (набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022р.) наступного змісту: «В умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022р. №64 Про введення воєнного стану в Україні, Кабінетом Міністрів України було затверджено постанову від 5 березня 2022р. №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (надалі - Постанова №206), пунктом 1 якої (у редакції, що діяла у період з 1.03.2022р. по 11.11.2022) встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється:

- нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги;

- припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх не оплати або оплати не в повному обсязі.

У п.2 Постанови №206 вказано, що вона набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022р..

Проте, відповідач вважає, що до спірних правовідносин (які тривали між позивачем та споживачем послуг з 1.03.2022р. по 11.11.2022р.) вказана постанова КМУ має бути застосована з 1.03.2022р. у редакції із змінами, внесеними згідно з постановою КМУ за №1405 від 29.12.2023р..

Постановою КМУ за №1405 від 29.12.2023р. внесені зміни до постанови КМУ від 5 березня 2022 р. №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», а саме п.1 постанови викладений в новій редакції:

«Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється:

нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285);

припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг у разі їх не оплати або оплати не в повному обсязі послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285);

стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 р. з дати виникнення можливості бойових дій/початку бойових дій по дату припинення можливості бойових дій/завершення бойових дій на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з додатком 2 до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 Про облік внутрішньо переміщених осіб (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312; 2016 р., № 46, ст. 1669; 2022 р., № 26, ст. 1418), або інші документи, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони є споживачами на підставі укладених договорів (довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, документи, що підтверджують факт перетинання державного кордону України (на виїзд з України і в`їзд в Україну) у відповідний період часу), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285);

нарахування плати за житлово-комунальні послуги з дати початку по дату завершення тимчасової окупації територій, включених до переліку тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, та стягнення заборгованості за ці послуги, утвореної після 24 лютого 2022 р. за відповідний період окупації, споживачів та/або членів їх сімей на відповідній території».

Зазначена Постанова КМУ від 29 грудня 2023р. за №1405 набрала чинності 30.12.2023р..

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що п.2 постанови КМУ №206 від 5.03.2022р. в частині застосування цієї постанови з 24.02.2022р. змін не зазнав.

Апеляційний суд вважає помилковими посилання суду першої інстанції, який погодився із доводами позивача, на те, що оскільки постанова КМУ від 29 грудня 2023р. за №1405 набрала чинності 30.12.2023р., то й зміни, що вносяться до постанови КМУ від 5 березня 2022р. №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» підлягають застосуванню до правовідносин, що виникли саме з моменту набрання її чинності (з опублікуванням в газеті «Урядовий кур`єр» 30.12.2023р.).

Апеляційний суд зазначає, що постановою КМУ №206 від 5.03.2022р., в редакції чинній з 30.12.2023, передбачена тимчасова, до припинення чи скасування воєнного стану в Україні, заборона нарахування плати за житлово-комунальні послуги з дати початку по дату завершення тимчасової окупації територій, включених до переліку тимчасово окупованих російською федерацією територій України, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, та стягнення заборгованості за ці послуги, утвореної після 24 лютого 2022р. за відповідний період окупації, споживачів та/або членів їх сімей на відповідній території.

Тобто, КМУ, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022р. №64 «Про введення воєнного стану в Україні», з 30.12.2023р. встановив тимчасову, до припинення чи скасування воєнного стану в Україні, заборону, нараховувати плату за житлово-комунальні послуги з дати початку по дату завершення тимчасової окупації територій, включених до переліку тимчасово окупованих російською федерацією територій України, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, та тимчасову, до припинення чи скасування воєнного стану в Україні, заборону на стягнення заборгованості за ці послуги, утвореної після 24 лютого 2022р. за відповідний період окупації, споживачів та/або членів їх сімей на відповідній території.

Отже, встановлена 30 грудня 2022р. тимчасова, до припинення чи скасування воєнного стану в Україні, заборона нараховувати плату за житлово-комунальні послуги стосується виключно тимчасово окупованих територій з дати початку по дату завершення тимчасової окупації територій, включених до переліку тимчасово окупованих російською федерацією територій України, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, та тимчасова заборона на стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги стосується заборгованості утвореної з 24.02.2022р. на тимчасово окупованих територій з дати початку по дату завершення тимчасової окупації територій, включених до переліку тимчасово окупованих російською федерацією територій України, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказана тимчасова заборона передбачена постановою КМУ №206 від 5.03.2022р., а не постановою КМУ №1405 від 29.12.2024р.. При цьому, Постанова КМУ №1405 від 29.12.2023р. є лише нормативним актом, яким вносяться зміни до нормативного акту (постанови КМУ №206 від 5.03.2022р.), яким тимчасово урегульовані правовідносини, які стосуються нарахування та стягнення плати за житлово-комунальні послуги на виключно тимчасово окупованих територій з дати початку по дату завершення тимчасової окупації територій.

Крім того, п.2 постанови КМУ №206 від 5.03.2022р. чітко встановлено, що вона підлягає застосуванню з 24.02.2022р..

Отже, нормативно правовий акт постанова КМУ №206 від 5.03.2022р., стосується суспільних відносин, які виникли після набрання ним чинності та тривають на дату набрання ним чинності, зокрема і змін, які внесені постановою КМУ №1405 від 29.12.2023р..

На підставі викладеного, судова колегія зазначає, що постанова КМУ №206 від 5.03.2022р., в редакції постанови КМУ №1405 від 29.12.2023р., має пряму дію у часі, оскільки її норми поширюються на суспільні відносини, які виникли після набрання нею чинності, а також суспільні відносини, які виникли до набрання нею чинності, але які не були врегульовані враховуючи особливості правового статусу воєнного стану, та продовжують існувати на момент набрання нею чинності.

Такими суспільними відносинами є споживання житлово-комунальних послуг на тимчасово окупованих територіях, зокрема з дати початку по дату завершення тимчасової окупації територій, включених до переліку тимчасово окупованих російською федерацією територій України, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, починаючи з 24.02.2022р..

При цьому, застосування тимчасової заборони на нарахування оплати та її стягнення на тимчасово окупованих територіях, зокрема з дати початку по дату завершення тимчасової окупації територій, включених до переліку тимчасово окупованих російською федерацією територій України, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, починаючи не з 24.02.2022р., а з 30.12.2023р., має дискримінаційний підхід, оскільки території, які були окуповані з 24.02.2022р. та з 30.12.2023р., мають однаковий статус, воєнний стан введений на всій території України з 24.02.2022р. та продовжений, як станом на 30.12.2023р., так і на час прийняття оскаржуваного припису та розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції.

Наведене узгоджується із тим, що п.2 Постанови КМУ №206 від 5.03.2022р. встановлено, що дана Постанова застосовується саме з 24.02.2022р..

Апеляційний суд зазначає, що як Постанова КМУ від 5 березня 2022р. №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», так і постанова КМУ №1405 від 29.12.2023р. «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг» обумовлені необхідністю вжиття заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України, та містять норми, якими, на час дії воєнного стану, врегулюванні, зокрема, питання нарахування плати та стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу (житлово-комунальні послуги), зокрема з дати початку по дату завершення тимчасової окупації територій, включених до переліку тимчасово окупованих російською федерацією територій України, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій.

При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що абз.4 п.1 Постанови КМУ №206 від 5.03.2022р. в редакції постанови КМУ №1405 від 29.12.2023р., яка діє з 30.12.2023р., є чітким, зрозумілим та не підлягає множинному тлумаченню: «Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування плати за житлово-комунальні послуги з дати початку по дату завершення тимчасової окупації територій, включених до переліку тимчасово окупованих російською федерацією територій України, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, та стягнення заборгованості за ці послуги, утвореної після 24 лютого 2022 р. за відповідний період окупації, споживачів та/або членів їх сімей на відповідній території.».

Заборона нарахування плати за житлово-комунальні послуги та стягнення заборгованості за ці послуги, відповідно до абз.4 п.1 постанови КМУ №206 від 5.03.2022р. (в редакції постанови КМУ №1405 від 29.12.2023р.) є чинною з 30.12.2023р..

Проте така заборона стосується тимчасово окупованих територій; періоду окупації - з дати початку по дату завершення тимчасової окупації; включення таких територій до переліку тимчасово окупованих російською федерацією територій України, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій; стосується заборгованості утвореної після 24 лютого 2022р. за відповідний період окупації, споживачів та/або членів їх сімей на відповідній території.

Крім того, судова колегія вважає хибними посилання позивача, з яким погодився суд першої інстанції, на рішення Конституційного Суду України від 19 квітня 2000р. №6-рп/2000, посилання на підходи Європейського суду з прав людини, який вважає, що принцип унеможливлення зворотної дії закону в часі не застосовується, коли нове законодавство ставить особу в сприятливіший стан (Scoppola v. Italy, заява №126/05, п. 102-111).

Приписами ч.8 ст.6 ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що припис це обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

За правилами ч.7 ст.6 ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» припис складається на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, у разі необхідності вжиття заходів реагування щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Отже, оскільки ГУ Держпродспоживслужби в Херсонській області складено Акт перевірки, відповідно визначений орган державного нагляду наділений повноваженнями на складення припису за результатами проведеної перевірки.

Враховуючи вищевказане, апеляційний суд вважає, що оскаржуваний припис був прийнятий апелянтом на підставі та у межах повноважень та у спосіб, що визначений законом, з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надані, обґрунтовано та з урахуванням запобігання дискримінації, а відтак відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції не можна вважати законним та обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311, 315, 317, 322 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2024р. скасувати.

Прийняти по справі нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬМАТІН-КИЇВ ПЛЮС» до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: І.О. Турецька

Л.П. Шеметенко