Справа № 520/21669/24
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2025-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 р. Справа № 520/21669/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.10.2024, головуючий суддя І інстанції: Шляхова О.М., м. Харків, повний текст складено 14.10.24 по справі № 520/21669/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі за текстом ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі за текстом ГУ ПФУ в Харківській області, перший відповідач), Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області (далі за текстом ГУ ПФУ у Донецькій області, другий відповідач), у якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України Донецькій області () від 17.06.2024 № 28 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () призначити та виплачувати з 10.06.2024 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 згідно п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ, з урахуванням висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) сплачений судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог послалася на протиправність рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 17.06.2024 № 28, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 у зв`язку із недосягненням пенсійного віку, оскільки другий відповідач, приймаючи спірне рішення, неправомірно застосував положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі по тексту Закон № 1058-IV) замість загального Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі по тексту Закон № 1788-XII), що призвело до підвищення необхідного пенсійного віку з 45 років до 50 років та унеможливило призначення бажаної пенсії.

Наголосила на неврахуванні пенсійним органом висновків Конституційного Суду, викладених у рішенні № 1-р/2020 від 23.01.2020 у справі № 1-5/2018 (746/15), яким визнано неконституційними зміни до Закону № 1788-XII в частині підвищення необхідного страхового стажу та віку для призначення пільгової пенсії, внаслідок чого залишено поза увагою, що на час звернення із заявою про призначення пенсії (10.06.2024) позивач досягла 45 річного віку та має страховий стаж 23 роки 00 місяців 10 днів та пільговий стаж 11 років 04 місяців 27 днів, що надає підстави призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 у справі № 520/21669/24 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, 3 під., 2 пов., м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (вул. Надії Алексеенко, буд. 106, м. Дніпро, 49008, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України Донецькій області () від 17.06.2024 № 28 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () призначити та виплатити з 10.06.2024 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 згідно п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ, з урахуванням висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн. 48 коп.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (вул. Надії Алексеенко, буд. 106, м. Дніпро, 49008, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн. 48 коп.

Перший відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 по справі № 520/21669/24 та ухвалити нове рішення суду, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про відсутність в діях пенсійного органу ознак протиправності, оскільки вік позивача становить 45 років, що у розумінні пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV є недостатнім для призначення пенсії.

Другий відповідач також не погодився з вказаним рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального права, неповне з`ясування обставин у справі, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року по справі № 520/21669/24 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив про необґрунтованість доводів позивача щодо можливості застосування положень Закону № 1788-XII в частині зменшеного пенсійного віку, оскільки основним над іншими законами є саме Закон № 1058-IV, який пріоритетний щодо питань визначення права на пенсію за віком та необхідних для цього умов.

На переконання апелянта, рішення Конституційного Суду від 23.01.2020 № 1-р/2020, яке покладено в основу обґрунтувань позову, не відновлює дію Закону № 1788-XII та не змінює правове регулювання спірних відносин у даній справі, а лише впливає на право призначення пільгової пенсії, яке виникло до 11.10.2017.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційних скарг рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , після досягнення 45 років, 10.06.2024 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

За результатом розгляду заяви від 10.06.2024, наданих документів, індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж ОСОБА_1 складає 34 роки 10 днів, пільговий стаж за Списком № 1 11 років 04 місяці 28 днів.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України Донецькій області від 17.06.2024 № 28 за принципом екстериторіальності позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки ОСОБА_1 не досягла необхідного пенсійного віку, що встановлений пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV, а саме - 50 років.

Не погодившись із таким рішенням, позивач звернулася до суду із даним позовом за захистом своїх порушених прав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваного рішення ГУ ПФУ у Донецькій області від 17.06.2024 № 28, оскільки відповідно до рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" щодо пенсійного віку, який складає для жінок 45 років, щодо стажу роботи не менше 15 років, з них за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України не менше 7 років 6 місяців.

З огляду на викладене та те, що позивач звернулася за призначенням пенсії 10.06.2024, а 08.06.2024 досягла 45-річного віку, суд вважав, що її страховий стаж складає більше необхідних 15 років, пільговий стаж за Списком № 1 - більше необхідних 7 років 6 місяців, а відтак дійшов висновку про наявність підстав для призначення ОСОБА_1 пенсії за пунктом "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до Закону № 213-VIII з 10.06.2024.

З метою захисту прав, свобод, інтересів позивача, суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплатити ОСОБА_1 згідно з пунктом "а" статті 13 Закону № 1788-ХІІ пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 10.06.2024, з урахуванням висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Виходячи зі змісту преамбули Закону № 1788-XII, цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно зі статтею 2 Закону № 1788-XII за цим Законом призначаються трудові пенсії: до яких відносяться пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно з пунктом "а" статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (далі - Закон № 213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 (36-2003-п) виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Отже, за змістом вищенаведеної норми пенсія за віком на пільгових умовах є особливим видом пенсії, яка призначається конкретній особі за умови наявності необхідного страхового стажу, залежить від праці такої особи в особливих умовах протягом визначеного Законом № 1788-XII часу, та досягнення нижчого пенсійного віку.

У постанові від 18 лютого 2020 року у справі № 1840/3344/18 Верховний Суд зазначив, що "пенсія за віком" - це свого роду "державний депозит" (примусовий та індивідуальний) кожної особи, який залежить від праці такої особи, та підлягає безумовному поверненню з боку держави у встановленому розмірі протягом всього життя пенсіонера після досягнення певного віку.

Колегія суддів вважає, що вищенаведений правовий висновок необхідно розповсюдити також і на "пенсії за віком на пільгових умовах".

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом "а" статті 13 Закону № 1788-ХІІ пенсійний вік для набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 45 років до 50 років.

03 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" № 2148-VIII (далі - Закон № 2148-VIII), що доповнив Закон № 1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 1 частини другої статті 114 такого змісту:

«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи».

Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року у справі № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII (пункт 1 Рішення № 1-р/2020).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам».

Таким чином, рішенням № 1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020). Одночасно Суд встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим, на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць жінкам після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого, в частині необхідного віку для набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 45 років, тоді як другий - у 50 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, колегія суддів дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України").

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Таким чином, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Такий висновок суду апеляційної інстанції, відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 03.11.2021 по справі № 360/3611/20 за результатами перегляду рішення Верховного Суду у зразковій справі від 21.04.2021.

Отже, умовами, за яких жінки набувають право на пенсію за віком на пільгових умовах за положеннями Закону № 1788-ХІІ після 23.01.2020 (набрання чинності Рішення КСУ № 1-р/2020), а саме п. "а" статті 13, є: 1) досягнення 45 років; 2) наявність стажу роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Разом з цим, другим відповідачем при прийнятті спірного рішення неправомірно застосовано положення пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-ІV, зміст якої аналогічний положенням пункту "а" статті 13 Закону № 1788-ХІІ в редакції, яка була визнана неконституційною, внаслідок чого зроблено помилковий висновок про недосягнення позивачем пенсійного віку, необхідного для призначення пенсії.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 станом на момент звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії досягла 45 річного віку, що відповідачами не спростовується.

Також, зі змісту оскаржуваного рішення від 17.06.2024 № 28 встановлено наявність у позивача страхового стажу 23 роки 00 місяців 10 днів, з яких 11 років 04 місяців 27 днів, на підземних роботах за Списком № 1.

З наведеного слідує, що позивачем, при зверненні до другого відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 було дотримано всіх визначених законодавством умов (вік, страховий та пільговий стаж), що дає їй право на призначення пільгової пенсії.

Отже, враховуючи, що під час апеляційного перегляду справи підтвердилась протиправність спірного рішення з огляду на невірне застосування відповідачем пункту 1 частини 2 статті 114 розділу XIV-1 Закону № 1058-IV, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України Донецькій області від 17.06.2024 № 28 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, що зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні вимог апеляційних скарг у вказаній частині.

Водночас, як вбачається зі змісту мотивувальної та резолютивної частини рішення суду першої інстанції, при зобов`язанні Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплатити з 10.06.2024 ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 згідно з пунктом "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, з урахуванням висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, судом не враховано, що спірне рішення було прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області області, а не Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області.

Враховуючи, що обов`язок вчинити певні дії внаслідок визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області покладено судом на неналежного відповідача, а саме Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яке не розглядало заяву та документи позивача та відповідно не приймало рішення, рішення суду в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплатити з 10.06.2024 ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 згідно з п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ, з урахуванням висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Разом з цим колегія суддів зазначає, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 2 статті 5 КАС України).

В силу приписів частини 2 та частини 3 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи наведені процесуальні норми, колегія суддів зазначає, що справа адміністративної юрисдикції розглядається не інакше ніж за позовною заявою особи, яка звернулася до суду, та в межах позовних вимог. При цьому, суд може вийти за межі позовних вимог лише у випадку необхідності обрання ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, якщо такі порушення мали місце, а форма заявлених позовних вимог не дозволяє це зробити, оскільки викладена в інший спосіб ніж потрібно для поновлення порушеного права в судовому порядку.

Спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Згідно з положеннями Рекомендації Комітету ОСОБА_4 Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_4 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

З огляду на вказане, враховуючи, що єдиною підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії слугували твердження про недосягнення нею пенсійного віку, правомірність якого не знайшла свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, колегія суддів вважає, що ефективним способом захисту порушених прав є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3) призначити та виплачувати з 10.06.2024 (день звернення) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 згідно з п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ, з урахуванням висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Враховуючи, що судом першої інстанції внаслідок неповного з`ясування обставин у справі та неправильного застосування норм матеріального права помилково зобов`язано саме Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області вчинити певні дії, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі позову та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3) призначити та виплачувати з 10.06.2024 (день звернення) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 згідно з п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ, з урахуванням висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020.

В іншій частині колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, а тому підстави для його зміни або скасування в цій частині відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції в цій частині не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 6 статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 7 статті 139 КАС України).

Відповідно до наявної в матеріалах справи платіжної інструкції № 827 від 31.07.2024 позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 968,96 грн.

Отже, враховуючи вищенаведені висновки суду апеляційної інстанції, відповідно до частин 3, 6 статті 139 КАС України, стягненню на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 968,96 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, як суб`єкта владних повноважень, що приймав оскаржуване рішення.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 по справі № 520/21669/24 скасувати в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області () призначити та виплатити з 10.06.2024 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ, з урахуванням висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020.

Прийняти в цій частині постанову про відмову у задоволенні позову.

На виконання вимог статті 9 КАС України вийти за межі позовних вимог.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3) призначити та виплачувати з 10.06.2024 (день звернення) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ, з урахуванням висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3) сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень) 96 коп.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 по справі № 520/21669/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій Я.М. Макаренко