Справа № 523/1497/24
Суддя: Далеко К. О.
Дата ухвалення: 2025-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 523/1497/24
Провадження №2-а/523/14/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2025 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючий суддя - Далеко К.О.,

за участю секретаря - Дмітрієвої В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 м. Одеси, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.

Позиція позивача.

18.01.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_2 , Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про адміністративне правопорушення, яким просить:

- скасувати постанову інспектора взводу №1 роти №4 батальйону №1 полку Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП, старшого лейтенанта Григорович Миколи Романовича, серії БАД № 510769 від 01.01.2024 року, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення;

- стягнути з відповідачів солідарно судовий збір у розмірі 605,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2 500,00 грн.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що не погоджується із оскаржуваною ним постановою інспектора взводу №1 роти №4 батальйону №1 полку Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП, старшого лейтенанта Григорович Миколи Романовича, серії БАД № 510769 від 01.01.2024 року, з наступних підстав: 1) під-час зупинки транспортного засобу у позивача працювали всі попереджувальні сигнали руху. Позивач не погодився із причиною зупинки транспортного засобу керування без увімкненого ближнього світла фар в темну пору року доби, про що одразу повідомив працівникам поліції. 2) позивач просив працівників поліції провести демонстрацію відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, проте останні зазначили що боді камери є розрядженими, і у них не має можливості надати їх на ознайомлення; 3) з інкримінованим правопорушення позивач не погодився, про що свідчить відсутність його підпису у розділі 8 та 9 постанови; 4) оскаржувану постанову позивач отримав лише 08.01.2024 року, тому строк її оскарження не пропустив; 5) відеозаписами працівників поліції не підтверджується факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позиція відповідача.

13.02.2024 року від представника відповідача Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву, яким представник відповідача Димон І.В. позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, з наступних підстав: 1) факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписом. Рух у темну пору доби без ввімкненого ближнього світла фар не забезпечує водієві видимості, а також не дозволяє іншим водіям прийняти правильне рішення про розвиток дорожньої ситуації, бо зустрічний транспортний засіб який рухається без ввімкненого ближнього світла фар може сприйматися таким, який стоїть, що може стати підставою для прийняття помилкового рішення іншими учасниками дорожнього руху; 2) під час розгляду справи ОСОБА_1 було роз`яснено суть правопорушення, права передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 року №1395. Також, в оскаржувані постанові зазначено номер технічних засобів, а саме відео реєстраторів № 474730 та 1653 (9). 3) відеозаписом підтверджується, що позивач одразу після його зупинки працівниками поліції не заперечував факт вчинення ним адміністративного правопорушення; 4) відсутні підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на правову допомогу та судового збору.

З урахуванням викладеного, представник відповідача просить: залишити в силі рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення без задоволення.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, адміністративну справу було розподілено, відповідно до вимог ст.ст. 18, 31 КАС України.

Ухвалою судді від 30.01.2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвалою судді від 05.02.2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 прийнято до розгляду, призначено розгляд справи в судове засідання, відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву.

Судові засідання по справі неодноразово були відкладені з причин відсутності світла в суді, повітряної тривоги, відсутності доказів повідомлення сторін по справі.

ІІІ. Позиції сторін.

У судове засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Муравенко К.В, не з`явились, були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином, надали заяву про розгляд справи без їх участі, просили позов задовольнити.

Відповідачі: Департамент патрульної поліції, Управління патрульної поліції у місті Одеса Департаменту патрульної поліції, ОСОБА_2 не забезпечили явку своїх представників до судового засідання, були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином, шляхом направлення судової повістки до електронних кабінетів, що підтверджується Довідками про доставку електронного документу.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами на підтвердження та спростування позовних вимог в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що 18.01.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції ДПП, Департаменту патрульної поліції, ОСОБА_2 , про скасування постанови інспектора взводу №1 роти №4 батальйону №1 полку Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП, старшого лейтенанта Григорович Миколи Романовича, серії БАД № 510769 від 01.01.2024 року, про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за ч.2 ст. 122 КУпАП, зафіксованого не в автоматичному режимі.

Частиною 2 статті 286 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У даному випадку, позивач ОСОБА_1 отримав оскаржувану ним постанову серії БАД № 510769 від 01.01.2024 року 08.01.2024 року, до суду звернувся 18.01.2024 року, тобто із дотриманням встановленого частиною 2 статті 286 КАС України строку.

У відповідності до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (пункти 1.1, 1.9 Правил).

Згідно із пунктом 1.3 Правил дорожнього руху від 10.10.2001 року №1306 учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

За визначеннями, наведеним у пункті 1.10 Правил дорожнього руху від 10.10.2001 року №1306, денні ходові вогні - зовнішні світлові прилади білого кольору, передбачені конструкцією транспортного засобу, установлені спереду транспортного засобу і призначені для покращення видимості транспортного засобу під час його руху у світлий час доби; темна пора доби - частина доби від заходу до сходу сонця.

Відповідно до пункту 2.3 Правил дорожнього руху від 10.10.2001 року №1306 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, у тому числі, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну.

Пунктом 19.1. Правил дорожнього руху від 10.10.2001 року №1306 передбачено, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої, зокрема, на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла (підпункт «а»).

Відповідно до частини 2 статті 122 КУпАП, зокрема, порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Слід враховувати, що відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1, 2, 3 статті 283 КУпАП передбачено, що, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Одночасно, відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з цим, відповідно до частини 1 статті 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Суд зазначає, що на позивача накладено адміністративне стягнення за правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом без увімкненого ближнього світла фар, в темну пору доби.

Виходячи з обставин справи, позивач заперечує вчинення ним порушення Правил дорожнього руху та правомірність накладення адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП, що в силу приписів частини 2 статті 77 КАС України зобов`язує відповідача довести правомірність свого рішення та дій і обґрунтованість адміністративного стягнення.

Разом із тим, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи керування позивачем транспортним засобом у темну пору доби із вимкненим світлом ближніх фар. Ці обставини підтверджені відповідачем наявними в матеріалах відеозаписами з портативних відеореєстраторів поліцейських за №№ 474730, 1653 (9), а також відеозаписом з автомобільного відеореєстратора працівників поліції VID-20240131, які відповідно до положень 251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Суд зазначає, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, є суспільно небезпечним, оскільки рух у темну пору доби без ввімкненого ближнього світла фар не забезпечує водієві видимості, а також не дозволяє іншим водіям прийняти правильне рішення про розвиток дорожньої ситуації, а ОСОБА_1 рухався у темну пору доби, взимку. Зазначені обставини, на думку суду, виключають формальний підхід до розгляду даної справи.

Також суд констатує, що позивач ОСОБА_1 намагається ввести суд в оману, зазначаючи у позові обставини, які не відповідають дійсним обставинам справи.

Зокрема, після зупинки працівниками поліції, позивач ОСОБА_1 не був категорично не згодний з причиною зупинки, як зазначає у позові, також не повідомляв що саме поперед його транспортного засобу проїжджав транспортний засіб без увімкнених фар, а навпаки, після роз`яснення йому причини зупинки, не заперечував вчинення ним адміністративного правопорушення, зокрема відеозаписом ПВР №474730 підтверджується:

- на часі 18:50:48 позивач зазначає, що «то було не спеціально, я вибачаюсь»;

Відеозаписом ПВР №01653 також підтверджується, що не заперечуючи проти вчинення адміністративного правопорушення, вже під-час того як працівники поліції почали складання постанови, після спливу 7 хвилин 40 секунд, з моменту його зупинки, позивач ОСОБА_1 підійшов до працівників поліції, та почав говорити про те, що за рік це у нього вже друге правопорушення. Після цього з`ясовував, як він зможе оспорити постанову, йому роз`яснили право на оскарження. На часі 19:08:27 працівники поліції попередили ОСОБА_1 про кримінальну відповідальність за пропозицію, після його слів «може ми з Вами якось». На часі 19:08:40 ОСОБА_1 запитав, що якщо він ще раз так буде їхати, що потім, перездача?

В свою чергу, зазначаючи у позові про те, що під час зупинки у транспортного засобу позивача працювали всі попереджувальні сигнали руху, суд констатує що доказів наведеним обставинам, позивач жодних не надає.

Також, не відповідають дійсності зазначені позивачем у позові обставини що позивач попросив працівників поліції провести демонстрацію відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, проте йому відмовили, зазначивши що вони розряджені. Суд констатує, що наявними в матеріалах справи відеозаписами з портативних відеореєстраторів поліцейських за №№ 474730, 1653 підтверджується протилежне.

У той же час, обов`язок відповідача щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення не звільняє позивача від доказування підстав позову, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 25.06.2020 по справі № 520/2261/19.

З огляду на викладене, суд вважає доводи позивача наведені у позові безпідставними, такими що направлені виключно на уникнення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки наявні у справі докази в сукупності зі змістом позовної заяви не підтверджують такі твердження позивача.

Більш того, відеозаписом з автомобільного відеореєстратора працівників поліції VID-20240131 підтверджується, що транспортний засіб ОСОБА_1 наближується на зустріч до транспортного засобу працівників поліції на часі 18:48:58, із вимкненим світлом ближніх фар, та проїжджає автомобіль працівників поліції вздовж, по зустрічній смузі, на часі 18:49:01. Надалі, автомобіль працівників поліції негайно робить розворот на зустрічну смугу, якою рухався позивач, та слідує за позивачем, при цьому, будь-які транспортні засоби, між автомобілем позивача та автомобілем працівників поліції, в русі не фіксуються. Вже на часі 18:49:40, тобто через 39 секунд, автомобіль працівників поліції наздогнав автомобіль позивача.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст. 68 Конституції України).

Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення (ст. 8 КУпАП).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, тому немає підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, доказів, які мали спростувати факт відсутності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було.

Також, окремо суд вважає за необхідне зазначити на відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог пред`явлених до ОСОБА_2 , як до інспектора поліції.

Згідно зі ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 1, 13 Закону України "Про Національну поліцію", поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Нормами ст. 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Із системного аналізу вказаних норм, необхідно прийти до висновку, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП, відноситься до компетенції органів Національної поліції. Працівники органів поліції, які мають спеціальні звання поліції мають накладати адміністративні стягнення та розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені цих органів.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що працівник поліції, який виніс оскаржувану постанову по справі про адміністративне правопорушення, не може виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст. 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачені зокрема ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. ст. 25, 26, 42 КАС України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст.222 - 244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не його територіальний орган чи посадова особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах і від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 року у справі за №742/2298/17 та від 26.12.2019 року у справі за №724/716/16-а.

На підставі викладеного та керуючись: ст.ст. 2, 6, 8, 9, 72-77, 90, 121, 205, 229, 241-246, 250, 286, 292, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови інспектора взводу №1 роти №4 батальйону №1 полку Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП, старшого лейтенанта Григорович Миколи Романовича, серії БАД № 510769 від 01.01.2024 року, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч.2 ст. 122 КУпАП залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 14.01.2025 року.

Суддя: К.О. Далеко