Справа № 280/9625/24
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

15 січня 2025 року Справа № 280/9625/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі-позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі відповідач 2), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову у призначенні пенсії від 11.06.2024 №15, прийняте Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Сумській області;

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, яка полягає у не зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи в колгоспі «Зоря» с.Юрківка Оріхівського району Запорізької області з 06 травня 1992 року по 06 квітня 1997 року та з 01 червня 1997 року по 30 червня 2000 року; періоду роботи в колгоспі «Родина» з 07.04.1997 по 29.05.1997, а також періодів роботи згідно з Вкладишем АТ-ІІІ №1846772 до трудової книжки колгоспника на ім`я ОСОБА_1 , дата заповнення 15.03.1982, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області і Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , від 04 червня 2024 року щодо призначення пенсії за віком.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04.06.2024 позивач звернувся до відповідача 1 з заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідачем 1 надіслано позивачу Повідомлення №0800-020708/51205 від 17.06.2024 та Рішення про відмову у призначенні пенсії від 11.06.2024 №15, прийняте ГУ ПФУ в Сумській області. Згідно з Рішенням загальний страховий стаж позивача неправомірно визначено у розмірі 20 років 09 місяці 26 днів, до страхового стажу позивача не зараховано: - період роботи в колгоспі 1992р.-2000р. згідно довідки №15/Л-76-1 від 26.02.2019, оскільки ПІБ, зазначений у довідці не відповідає паспортним даним серії НОМЕР_2 , виданого 14.02.2002; - періоди роботи згідно Вкладишу АТ-ІІІ №1846772 до трудової книжки, оскільки на титульному аркуші вкладишу відсутня дата заповнення та записи в трудовій книжці зроблені не в хронологічному порядку. З рішенням позивач не згоден, вважає його протиправним і таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду. Просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 21 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Копія ухвали суду від 21 жовтня 2024 року про відкриття провадження була доставлена до «Електронного кабінету» Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області 22 жовтня 2024 року, що підтверджується відповідною довідкою про доставку електронного листа. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву надано, про поважність причин неподання не повідомлено.

Відповідач у поданому до суду письмовому відзиві проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що 04.06.2024 позивач звернувся з заявою про призначення пенсії за віком. На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує. За принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Сумській області рішенням від 11.06.2024 № 15 позивачу відмовило у призначенні пенсії відповідно до п. 1 ст. 26 Закону №1058 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Не зараховано до страхового стажу період роботи в колгоспі 1992р.-2000р. згідно довідки №15/Л-76-1 від 26.02.2019, оскільки ПІБ, зазначений у довідці не відповідає паспортним даним серії НОМЕР_2 , виданого 14.02.2002 та періоди роботи згідно вкладишу НОМЕР_3 до трудової книжки, оскільки на титульному аркуші вкладишу відсутня дата заповнення та записи в трудовій книжці зроблені не в хронологічному порядку. Страховий стаж позивача становить 20 років 09 місяців 26 днів. Також зазначено, що період роботи з 01.03.2001 зараховано згідно відомостей, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Звертає увагу суду на ту обставину, що якщо спірні періоди додати до встановленого ГУ ПФУ в Запорізькій області страхового стажу позивача, то все одно страховий стаж позивача буде менший за необхідний страховий стаж визначений ст. 26 Закону №1058, який становить 31 рік. Зазначає, що ГУ ПФУ в Запорізькій області заяву позивача про призначення пенсії за віком не розглядав та рішення щодо неї не приймав, отже не вчиняв протиправних дій щодо позивача, а тому не має відповідати в частині позовних вимог про зобов`язання повторно розглянути заяву позивача та зарахування періодів роботи до страхового стажу. Вказує, що позивачем до Управління інші документи, які підтверджують роботу за ці періоди не було надано. Просить суд відмовити в задоволені позовних вимог.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, судом установлені наступні обставини.

04 червня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зазначена заява разом з усіма документами за принцип екстериторіальності була передана для опрацювання та прийняття рішення до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 11.06.2024 №15 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Відповідно до рішення від 11.06.2024 №15 пенсійний вік, визначений ст.26 Закону №1058 60 років. Вік заявника на дату звернення 60 років 2 місяці 20 днів. Необхідний страховий стаж, визначений ст.26 Закону №1058 31 рік. Відповідно до наданих документів страховий стаж особи 20 років 9 місяців 26 днів.

Відповідно наданих документів до страхового стажу не зарахований період роботи в колгоспі 1992р.-2000р. згідно довідки №15/Л-76-1 від 26.02.2019, оскільки ПІБ, зазначений у довідці не відповідає паспортним даним серії НОМЕР_2 , виданого 14.02.2002. Не зараховано до страхового стажу періоди роботи згідно вкладишу до трудової книжки НОМЕР_3 , оскільки на титульному аркуші вкладишу відсутня дата заповнення та записи в трудовій книжці зроблені не в хронологічному порядку. До страхового стажу зараховані періоди роботи починаючи з 01.03.2001 на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу.

Не погодившись з відмовою у призначенні пенсії за віком, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадянам на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» далі по тексту - Закон України № 1058-IV).

Згідно із статтею 9 частиною 1 Закону України № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема пенсія за віком.

Статтею 26 Закону України № 1058-IV визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Положеннями статті 24 частин 1, 2 та 4 Закону України № 1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До 01 січня 2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі по тексту - Закон України № 1788-ХІІ).

Відповідно до статті 56 Закону України № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 частиною 1 Закону України № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Законодавець чітко визначив, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка і саме за відсутності такої або відповідних записів у ній, стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, що також визначено і Порядком № 637.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Позивачу було відмовлено у зарахуванні страхового стражу періодів роботи в колгоспі 1992р.-2000р. згідно довідки №15/Л-76-1 від 26.02.2019, оскільки ПІБ, зазначений у довідці не відповідає паспортним даним серії НОМЕР_2 , виданого 14.02.2002. До страхового стажу також не зараховано до страхового стажу періоди роботи згідно вкладишу до трудової книжки НОМЕР_3 , оскільки на титульному аркуші вкладишу відсутня дата заповнення та записи в трудовій книжці зроблені не в хронологічному порядку.

Суд зазначає, що період роботи позивача в колгоспі «Зоря» с.Юрківка Оріхівського району Запорізької області, підтверджується записами у трудовій книжці колгоспника на ім`я ОСОБА_2 , дата заповнення 15.03.1982 (в подальшому в трудовій книжці прізвище з « ОСОБА_3 » виправлене у встановленому порядку на « ОСОБА_4 », що підтверджено відповідним записом на титульному листі).

Згідно з записом від 06.05.1992 позивача прийнято в члени колгоспу «Зоря» і на роботу в тракторну бригаду №3 трактористом (наказ №5 від 06.05.1992).

Відповідно до запису від 17.02.1997 позивача виведено з членів колгоспу «Зоря» згідно з поданою заявою (наказ №7 від 27.08.1996).

Згідно з довідками №15/Л-76-1 від 26.02.2019 та №15/Л-76-2 від 26.02.2019, виданими Комунальною установою «Об`єднаний Трудовий архів міської, селищної та сільських рад Оріхівського району», в книзі обліку трудового стажу і заробітку колгоспників та книгах обліку розрахунків з оплати праці колгоспу «Зоря» с.Юрківка Оріхівського району Запорізької області за 1992 2000р.р. значиться ОСОБА_2 , ОСОБА_2 ., з 1999 ОСОБА_5 .

Довідкою №15/Л-76-3 від 26.02.2019, виданою Комунальною установою «Об`єднаний Трудовий архів міської, селищної та сільських рад Оріхівського району», встановлено, що в документах з кадрових питань (особового складу) колгоспу «Зоря» с.Юрківка Оріхівського району Запорізької області за 1992 2000р.р. відомості про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем та про надання відпусток без збереження заробітної плати на гр. ОСОБА_1 відсутні.

Період роботи позивача в колгоспі «Родіна» з 07.04.1997 по 29.05.1997 підтверджуються: записом в трудовій книжці від 07.04.1997 про прийняття в члени КСП «Родина» трактористом (наказ №4 від 05.04.1997); записом в Трудовій книжці від 29.05.1997 про звільнення з членів КСП за власним бажанням (наказ №5 від 29.05.1997).

Відповідно до довідки №15/Л-76-4 від 26.02.2019, виданою Комунальною установою «Об`єднаний Трудовий архів міської, селищної та сільських рад Оріхівського району» «В книзі обліку розрахунків з оплати праці колективного сільськогосподарського підприємства «Родіна» с.Новопавлівка Оріхівського району Запорізької області за 1997р. значиться: ОСОБА_5 (так в документі): 1997 рік (з квітня по червень), професію не вказано, відпрацьовано днів 42. Підстава: фонд №49, спр.1997р., тракторна бригада, арк.39-40. Одночасно повідомлено, що в книгах обліку розрахунків з оплати праці відсутні відомості про встановлений мінімум, тому надати такі дані за 1997 р. на гр. ОСОБА_1 немає можлиовсті.».

Відповідно до довідки №15/Л-76-5 від 26.02.2019, виданою Комунальною установою «Об`єднаний Трудовий архів міської, селищної та сільських рад Оріхівського району»: «В книзі обліку розрахунків з оплати праці колективного сільськогосподарського підприємства «Родіна» с.Новопавлівка Оріхівського району Запорізької області за 1997р. значиться: ОСОБА_5 (так в документі). Нарахована йому заробітна плата з квітня по червень та у грудні 1997 р. складала: квітень 26,00; травень 49,00; червень 16; грудень 25,08. Підстава: фонд №49, спр.1997р., тракторна бригада, арк.39-40. Одночасно повідомлено, що в книгах обліку розрахунків з оплати праці за 1997 р. відсутні відомості про те, ким працював гр. ОСОБА_1 . В книзі обліку розрахунків з оплати праці за 1997р. відомості про виплату за роботу за сумісництвом та графа «одноразові виплати» відстуні. Заробітна плата в довідці вказана в грошових одиницях, які діяли на той час.».

Відповідно до довідки №15/Л-76-6 від 26.02.2019, виданою Комунальною установою «Об`єднаний Трудовий архів міської, селищної та сільських рад Оріхівського району», в документах з кадрових питань (особового складу) колективного сільськогосподарського підприємства «Родіна» с.Новопавлівка Оріхівського району Запорізької області за 1997 р. відомості про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем та про надання відпусток без збереження заробітної плати га гр. ОСОБА_1 відстуні.

Відповідно до пункту 1.1 розділу 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 № 58 (далі по тексту Інструкція № 58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за № 110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Пунктами 2.3, 2.4 розділу 2 вказаної Інструкції № 58 передбачено, що записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з пунктом 2.11. Інструкції № 58 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка (пункт 2.12. Інструкції № 58).

Відповідно до пункту 3.1. Інструкції № 58 у тому разі, коли у трудовій книжці заповнені усі сторінки відповідних розділів, вона доповнюється вкладишем.

Вкладиш вшивається у трудову книжку, заповнюється і ведеться власником або уповноваженим ним органом за місцем роботи працівника у такому ж порядку, що і трудова книжка.

Вкладиш без трудової книжки недійсний.

Про кожний виданий вкладиш на першій сторінці (титульний аркуш) трудової книжки зверху ставиться штамп розміром 10х25 мм з написом "Виданий вкладиш" і тут же зазначаються серія і номер вкладиша. При кожній наступній його видачі має ставитися другий штамп і зазначатися серія і номер вкладиша (пункт 3.2 Інструкції № 58).

Пунктом 1 Інструкції № 162 визначалося, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, регулюються постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 06.09.1973 № 656 "Про трудові книжки працівників та службовців" (далі - Порядок № 656) та цією Інструкцією.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 656 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 2.3 Інструкції № 162 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Згідно з п.п. 2.11 Інструкції № 162 першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після того ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, як і прийом на роботу.

Пунктами 3.1-3.2 Інструкції 162 зазначено, що в тих випадках, коли в трудовій книжці заповнені всі сторінки відповідних розділів, вона доповнюється вкладишем. Вкладиш вшивається у трудову книжку, заповнюється і ведеться власником або уповноваженим ним органом за місцем роботи працівника у такому ж порядку, що і трудова книжка. Вкладиш без трудової книжки недійсний.

Про кожний виданий вкладиш на першій сторінці (титульний аркуш) трудової книжки зверху ставиться штамп розміром 10х25 мм з написом "Виданий вкладиш" і тут же зазначаються серія і номер вкладиша. При кожній наступній його видачі має ставитися другий штамп і зазначатися серія і номер вкладиша.

Так, згідно з вимогами п.3.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки зверху міститься штамп розміром 10х25 мм з написом "Виданий вкладиш" і зазначений серія і номер Вкладиша НОМЕР_3 .

Відповідно до п.2.12. Інструкції про порядок ведення трудових книжокв трудовій книжці прізвище з « ОСОБА_3 » виправлене у встановленому порядку на « ОСОБА_4 », що підтверджується відповідним записом на титульному листі.

Згідно з паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , що виданий Оріхівським РВ УМВС України в Запорізькій області 14.02.2002, на ім`я ОСОБА_1 , вказано транслітерацію прізвища, ім`я, по батькові російською мовою: « ОСОБА_5 », яка відповідає що відповідає прізвищу, імені та по батькові, які вказані у Вкладиші НОМЕР_3 .

Суд зазначає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому можливе її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Суд зауважує, що записи про спірні періоди роботи не містять недопустимих (таких, що внесені всупереч Інструкції) перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали суть записів або перекручували б їх зміст. Тому відсутні підстави для їх неврахування при визначенні періоду страхового стажу позивача.

Крім того, відповідач не позбавлений права перевірити інформацію, яка зазначена у трудовій книжці. Однак, до матеріалів справи відповідач не надав доказів на підтвердження того, що останнім надсилались запити до підприємств, де працював позивач у спірні періоди роботи, з метою перевірки правильності внесених записів у трудову книжку позивача.

Суд зазначає, що наявні у документах на підтвердження трудового стажу формальні неточності, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 25 квітня 2019 року у справі № 593/283/17.

При цьому, відповідач відповідно до положень пункту 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, як орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Вказані положення свідчать, що відповідач в межах своєї компетенції має право самостійно звертатися до органів державної влади та підприємств з метою перевірки даних про стаж та умови роботи, однак в матеріалах справи відсутні такі відомості.

Так, основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Наявність же відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

При цьому суд звертає увагу, що у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Окрім того, Верховним Судом у постановах від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а та від 04.07.2023 у справі № 580/4012/19 вказано, що певні недоліки у заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Відповідно до статті 242 частини 5 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

А відтак, відповідачем було протиправно не зараховано позивачу періоди роботи в колгоспі «Зоря» с.Юрківка Оріхівського району Запорізької області з 06 травня 1992 року по 17 лютого 1997 року, період роботи в колгоспі «Родина» з 07.04.1997 по 29.05.1997, періоди роботи згідно з Вкладишем АТ-ІІІ №1846772 до трудової книжки колгоспника на ім`я ОСОБА_1 , дата заповнення 15.03.1982.

Стосовно трудової діяльності позивача на посаді тракториста в колгоспі «Зоря» с.Юрківка Оріхівського району Запорізької області з 18 лютого 1997 року по 06 квітня 1997 року, а також з 01 червня 1997 року по 30 червня 2000 року.

Представник позивача стверджує, що період роботи позивач на посаді тракториста в колгоспі «Зоря» с.Юрківка Оріхівського району Запорізької області з 18.02.1997 по 06.04.1997, з 01.06.1997 по 30.06.2000 можуть підтвердити свідки, які також працювали у цьому ж колгоспі разом з позивачем протягом вищевказаного періоду, а саме: громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (тел. НОМЕР_4 ); громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 (тел. НОМЕР_5 ).

Суд враховує, що до позовної заяви додано копії сторінок трудових книжок колгоспників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які містять відомості про їх роботу у колгоспі «Зоря» с.Юрківка Оріхівського району Запорізької області, у тому числі у спірний період.

Суд зазначає, що у відповідності із пунктом 2 Порядку №637, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Абзацом першим пункту 17 Порядку №637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

В свою чергу, пункт 18 Порядку №637 передбачає, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

У такому ж порядку підтверджується стаж роботи за відсутності документів у разі, коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються (розміщувалися) на тимчасово окупованій російською федерацією території України, в районі проведення антитерористичної операції або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, а також на територіях територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають/перебували в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також у разі, коли майно (документи) підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (незалежно від місця їх реєстрації на території України) розташоване на території України та/або пошкоджене чи знищене внаслідок воєнних (бойових) дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації проти України, за умови документального підтвердження пошкодження чи знищення майна (документів).

Пунктом 3.3. розділу ІІІ Порядку №22-1 визначено, що саме «орган, що призначає пенсію», надає роз`яснення особам з питань призначення та виплати пенсій.

Пункт 4.7. розділу ІV Порядку №22-1 також визначає, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Як свідчать приписи пункту 2 вказаного Порядку №637 підтвердження трудового стажу на підставі показань не менше двох свідків здійснюється органами Пенсійного фонду.

Позивач не надав суду доказів звернення до органу пенсійного фонду із відповідною заявою (клопотанням) з метою вирішення питання про підтвердження власного спірного трудового стажу на підставі показань свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Відповідач, в свою чергу, не здійснював реалізацію владної управлінської функції на виконання пункту 18 Порядку №637, оскільки позивач не звертався до нього з відповідним клопотанням.

На переконання суду, у спірних правовідносинах за правилами КАС України підлягають розгляду і вирішенню такі спори, як відмова у розгляді органом пенсійного фонду коментованої вище заяви, неврахування усіх показів свідків, надання таким показам свідків невірного трактування, відмова у виклику чи заслуховування показів свідків тощо.

Відтак, підтвердження трудового стажу на підставі показань є безпосереднім обов`язком органу Пенсійного фонду, до якого звертається зацікавлена особа.

За відсутності порушення позивачем такого питання перед відповідачем, наслідком є відсутність публічно-правового спору з даного приводу.

За таких обставин заява позивача про виклик свідка не підлягає задоволенню.

При цьому, позивач не позбавлений права звернутися у відповідності до Порядку №637 до відповідача із заявою (клопотанням) про підтвердження трудового стажу у колгоспі колгоспі «Зоря» с.Юрківка Оріхівського району Запорізької області з 18.02.1997 по 06.04.1997, з 01.06.1997 по 30.06.2000 на підставі показань свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які, як свідчать наявні в справі матеріали, також перебували у трудових відносинах із колгоспом «Зоря».

Разом з тим, досліджуючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 11.06.2024 №15, суд звертає увагу, що відповідач 2 обґрунтовує не зарахування до загального страхового стажу позивача періоду роботи в колгоспі 1992р.-2000р. саме тим, що згідно довідки №15/Л-76-1 від 26.02.2019 ПІБ, зазначений у довідці, не відповідає паспортним даним серії НОМЕР_2 , виданого 14.02.2002.

Суд повторно зазначає, що враховуючи правове регулювання спірних правовідносин та усталеної судової практики, позивач не може нести відповідальність за правильність заповнення та ведення облікових документів.

Будь-які сумніви, що у цьому випадку є саме помилка у написанні прізвище та/або записи зроблені російською мовою, а не обман чи маніпулювання з боку позивача, у суду відсутні. Аргументів про протилежне відповідачем не надано.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідач не позбавлений права, зокрема, у разі виникнення певних сумнівів щодо достовірності певних записів чи відсутності окремих документів у архівних установах, для підтвердження стажу роботи, звертатися із відповідними листами, запитами до підприємств, установ, організацій, з метою отримання певної інформації, в тому числі, уточнюючої довідки чи документів, що містять відомості про періоди роботи.

При цьому, якщо Держава, в особі відповідного пенсійного органу, не має доказів зловживання з боку особи при поданні заяви про призначення пенсії в частині документів щодо трудового стажу, за наявності встановлених законом умов для призначення пенсії, то повинна зараховувати відповідний стаж при призначенні такій особі пенсії.

Відповідно до абзацу 4 п. 1.9 Порядку №22-1, у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі.

Аналіз вказаної норми дає підстави зробити такі висновки:

по-перше, пенсійний орган письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково тільки у тому випадку, коли до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи;

по-друге, якщо навіть гіпотетично припустити, що особа не додала всі необхідні документи до заяви про призначення пенсії, то в такому випадку пенсійний орган письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис.

Отже, з урахуванням викладеного, суд констатує, що підтвердження трудового стажу на підставі показань свідків можливо у випадку відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості їх одержання.

Суд вважає, що відповідач 2 належним чином не оцінив подані позивачем документи, не надавав необхідних фахових роз`яснень.

Наведені обставини свідчить про те, що відповідач 2 діяв не обґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), що свідчить про протиправність дій відповідача 2 та наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 11.06.2024 №15.

З приводу визначення пенсійного органу, який має здійснювати повторний розгляд заяви про призначення пенсії, судом враховано наступне.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок № 22-1), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3 Порядку №22-1 передбачено, що створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Таким чином, наразі органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.

У даному випадку заява позивача від 04.06.2024 про призначення пенсії розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Сумській області та за результатом її розгляду прийнято рішення від 11.06.2024 №15.

Отже, саме відповідач 2 у цьому спорі є органом, що розглядає заяву про призначення пенсії та призначає її, в зв`язку з чим вимога позивача про зобов`язання відповідача 1 повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком, є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Суд наголошує, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнані судом протиправними, і повинен вирішити заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частина друга статті 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що з урахуванням положень статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в розмірі 968,96 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду в Сумській області.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-б, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м.Суми, вул.Степана Бандери, 43, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 11.06.2024 №15 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, яка полягає у не зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи в колгоспі «Зоря» с.Юрківка Оріхівського району Запорізької області з 06 травня 1992 року по 06 квітня 1997 року та з 01 червня 1997 року по 30 червня 2000 року, періоду роботи в колгоспі «Родина» з 07.04.1997 по 29.05.1997, періодів роботи згідно з Вкладишем АТ-ІІІ №1846772 до трудової книжки колгоспника на ім`я ОСОБА_1 , дата заповнення 15.03.1982, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04 червня 2024 року про призначення пенсії за віком, та прийняти вмотивоване рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова