Справа № 333/10475/24
Суддя: Ковальова Ю. В.
Дата ухвалення: 2025-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/333/46/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого - судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання Дондик О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Швайковський Анатолій Анатолійович до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, третя особа: поліцейський 1 взводу 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції сержант поліції Глухенький Владислав Сергійович,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3573700 від 30.11.2024 року, винесену поліцейським 1 взводу 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Глухеньким В.С. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , у виді 510 гривень штрафу за порушення п. 8.7.3.ґ Правил дорожнього руху України у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП; справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити; стягнути з Відповідача на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн.

Позовну заяву позивач мотивує тим, що 30.11.2024 року приблизно о 07:11 ОСОБА_1 , який керував власним автомобілем CHERY ТIGGO д.н. НОМЕР_1 , в м. Запоріжкі за мостовим переходом ДніпроГЕСу після блок-посту при русі з правого берегу на лівий, був зупинений працівниками патрульної поліції, та був звинувачений в тому, що нібито 30.11.2024 р. 07.21 в м. Запоріжжі по вулиці Гребельній 11, керуючи ТЗ проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 «ґ» ПДР, порушення проїзду на заборонений жовтий сигнал, що забороняє рух і попереджає про настання червоного сигналу. Однак на заперечення ОСОБА_1 , що він нічого не порушував, так як всі світлофори, які розташовані по вулиці Гребельній в м. Запоріжжі, а їх там два - один розташований на перехресті вулиць Каховська і Гребельна, а другий на перехресті бульвару Вінтера і вулиці Гребельній, проїхав на дозволений сигнал світлофора - зелений, однак працівник поліції ніяк не відреагував. На вимогу ОСОБА_1 про надання відеофіксації порушення, працівником патрульної поліції було на особистому телефоні показано якийсь відеозапис, не зрозуміло коли і ким зроблений, що нібито проїжджає перехрестя вулиць Каховська і Гребельна автомобіль, з неможливістю його ідентифікувати.

Позивач стверджує, що інкриміноване йому адміністративне правопорушення не скоював та матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних та допустимих доказів його винуватості в інкримінованому адміністративному правопорушенні. При цьому вказана постанова не відповідає вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП. Таким чином, вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Від представника відповідача 24.12.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву. Вказує, що постанова відносно позивача була винесена правомірно, з дотриманням вимог чинного законодавства, тому у задоволенні позовних вимог просить відмовити. Зазначає, що факт вчинення порушення підтверджується відеозаписом, копія якого надана суду.

Від представника позивача 07.01.2025 надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено наступне. Так, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, в розділі «час та місце вчинення правопорушення, суть і обставини правопорушення» не зазначено, що правопорушення підтверджується відеозаписом. Однак, у вказаній постанові відсутні будь-які посилання на технічний засіб, яким здійснювався відеозапис. В розділі «до постанови додаються» відповідач нічого не зазначив. Таким чином, відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом по справі про адміністративне правопорушення. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, інших доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем до суду надано не було.

У судове засідання сторони не з`явилися, надали заяви з проханням розглянути позов за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, в тому числі відеозапис, наданий відповідачем, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Положення ст. 5 КАС України є реалізацією ч. 1 ст. 55 Конституції України, що, визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Статтею 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Як встановлено у судовому засіданні та вбачається з копії оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення від 30.11.2024 року поліцейським 1 взводу 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Глухеньким В.С. винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3573700 від 30.11.2024 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , у виді 510 гривень штрафу за порушення п. 8.7.3.ґ Правил дорожнього руху України у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП України).

Відповідно до ст.251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган(посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення,винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, доказом того, що позивач скоїв адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких посадова особа, особисто спостерігаючи порушення ПДР, встановлює наявність адміністративного правопорушення.

Положеннями ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 8.7.3.ґ Правил дорожнього руху, сигнали світлофора мають такі значення, зокрема, жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за проїзд на заборонений сигнал світлофора.

Позивач у позові зазначає, що не згоден з винесеною постановою, правила дорожнього руху не порушував, доказів порушення ним правил дорожнього руху немає.

Така позиція позивача не відповідає дійсності з огляду на наступне. На оптичному диску, оглянутому в судовому засіданні, який було долучено до відзиву відповідача, зафіксовано вчинення позивачем порушень правил дорожнього руху, а саме вбачається, як автомобіль CHERY ТIGGO чорного кольору проїжджає на жовтий колір світлофору, одразу за ним починає рухатись патрульне авто. Так, на відеозаписі не чітко видно номер автомобілю, але послідовність відеороликів дає підстави стверджувати, що саме це авто під керуванням позивача було зупинено поліцейськими після скоєння порушення ПДР. Крім того, позивач не заперечував факту керування ним даним ТЗ в даному місці та в даний час. Позивач стверджує, що проїхав два світлофори на зелене світло, однак це спростовується відеозаписом.

Отже, суд знаходить відеозапис, що міститься на оптичному диску допустимим та належним доказом у справі.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язані з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності і ін.

Проаналізувавши в сукупності здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ч.2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень 00 копійок

За таких підстав, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки підтвердився факт вчинення ним правопорушення і правомірність накладення стягнення, в той час як процесуальних порушень при розгляді справи суд не встановив, тому позов є необґрунтованим, а постанова по справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є такою, що відповідає вимогам ст.ст. 283-284 КУпАП і дії відповідача є правомірними.

Керуючись ст.ст. 5, 8, 9, 10, 12, 13, 77, 194, 205, 211, 229, 230, 241, 242, 271 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Швайковський Анатолій Анатолійович до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, третя особа: поліцейський 1 взводу 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції сержант поліції Глухенький Владислав Сергійович відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: Ю.В. Ковальова