Справа № 520/28575/24
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2025-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

15 січня 2025 р. справа № 520/28575/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить суд:

1. визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 пов`язану з не нарахуванням та не виплатою ОСОБА_1 :

- додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, яка передбачена пунктами 12 та 13 розділу XXXIV Порядку №260;

- додаткової грошової винагороди у розмірі 20100 гривень за період перебування у розпорядженні командира відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168;

- окладу за військовим званням, надбавка за вислугу років за період перебування у розпорядженні командира по дату звільнення;

- щомісячної надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років згідно рішення Міністра оборони України від 01.02.2023 №2683/з за період перебування у розпорядженні командира та по дату звільнення;

- індексації грошового забезпечення військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 за період з вересня 2022 року по вересень 2024 року;

- компенсації за невикористані 25 діб щорічної відпустки за 2022 рік;

- компенсації за невикористані 25 діб щорічної відпустки за 2023 рік;

- компенсації за невикористані 30 діб щорічної відпустки за 2024 рік;

- грошової компенсації за невикористані 36 календарних днів додаткової відпустки (як учаснику бойових дій) за минулі роки згідно з пунктом 3 розділу 31 (порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам) затвердженого наказом Міністра Оборони України від 07 червня 2018 року №260;

- грошової матеріальної допомоги за 2024 рік для вирішення соціально-побутових потреб, передбачена наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260;

- одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, відповідно до окремого доручення Департаменту соціального забезпечення Міністерства Оборони України №423 розділу 1 пункту 1.3 на підставі Додатку 10 до інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (пункт 3.20 розділу III) з 01 вересня 2022 року по 24 вересня 2024 року;

- добових витрат за час перебування військовослужбовця у відрядженні за кордоном у розмірі 193 009 грн.

2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 :

- додаткову винагороду в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, яка передбачена пунктами 12 та 13 розділу XXXIV Порядку №260;

- додаткову грошової винагороди у розмірі 20100 гривень за період перебування у розпорядженні командира відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168;

- оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років за період перебування у розпорядженні командира по дату звільнення;

- щомісячну надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років згідно рішення Міністра оборони України від 01.02.2023 №2683/з за період перебування у розпорядженні командира по дату звільнення;

- індексацію грошового забезпечення військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 за період з вересня 2022 року по вересень2024 року;

- компенсацію за невикористані 25 діб щорічної відпустки за 2022 рік;

- компенсацію за невикористані 25 діб щорічної відпустки за 2023 рік;

- компенсацію за невикористані 30 діб щорічної відпустки за 2024 рік;

- грошову компенсацію за невикористані 36 календарних днів додаткової відпустки (як учаснику бойових дій) за минулі роки Згідно з пунктом 3 розділу 31 (порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам) затвердженого наказом Міністра Оборони України від 07 червня 2018 року №260;

- грошову матеріальну допомогу за 2024 рік для вирішення соціально-побутових погреб, передбачена наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260;

- одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби. відповідно до окремого доручення Департаменту соціального забезпечення Міністерства Оборони України №423 розділу 1 пункту 1.3 на підставі Додатку 10 до інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (пункт 3.20 розділу III) з 01 вересня 2022 року по 24 вересня 2024 року;

- добові витрати за час перебування військовослужбовця у відрядженні за кордоном у розмірі 193 009 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито спрощене провадження в адміністративній справі згідно з положеннями п. 1, п. 10 ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 257 КАС України, якими унормовано що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

У період з 30.12.2024 по 14.01.2025 суддя Біленський О.О. перебував у відпустці.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч. 2, 3, 4, 5 ст. 262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач до 24.09.2024 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , яка не в повному обсязі провела розрахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 . На звернення представника позивача до військової частини щодо проведення повного розрахунку, а саме проведення перерахунку та виплати позивачу спірних виплат, військова частина НОМЕР_2 не надала жодної відповіді та не провела належних виплат. Позивач вважає вказану бездіяльність протиправною та такою що безпосередньо порушує його права, пов`язані з мирним володінням майном.

Представник відповідача надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначив, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.11.2024 №7383 призначено службове розслідування з метою встановлення обставин, пов`язаних із причинами невиплати позивачу додаткової винагороди, грошового забезпечення, матеріальної допомоги, добових витрат, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористані дні відпусток, нездійснення індексації грошового забезпечення. Відомості про результати службового розслідування будуть направлені до Харківського окружного адміністративного суду. У відзиві відповідач зазнчає, що на момент подання цього відзиву у військової частини НОМЕР_2 відсутні відомості, які б підтверджували обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 . З цієї причини військова частина НОМЕР_2 не визнає позовні вимоги у повному обсязі.

У відповіді на відзив представник позивача вказує на те, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Однак, на думку позивача, в даному випадку відповідач в розумінні вимог ч. 2 ст. 77 КАС України фактично самоусунувся від доказування правомірності свого рішення про відмову в нарахуванні та виплаті позивачу належного грошового забезпечення, одноразової допомоги та компенсацій.

03.12.2024 до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення, згідно яких за результатами службового розслідування встановлено, що солдатові ОСОБА_2 під час проходження служби не була нарахована та виплачена додаткова винагорода з розрахунку 100000 (сто тисяч) гривень на місяць за час перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку із пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини та у відпустці по лікуванню після тяжкого поранення в період часу з 14.11.2023 по 13.12.2023; з 14.12.2023 по 15.01.2024; з 20.01.2024 по 08.02.2024. Щодо виплати додаткової винагороди у розмірі 20100 гривень на місяць (за час перебування у розпорядженні понад 2 місяці) встановлено, що рапорт на вказану винагороду не подавався і відповідні виплати не здійснювалися. Обґрунтованість інших позовних вимог службовим розслідуванням підтверджена не була. Зокрема, розрахунок по окладу за військовим званням; за вислугу років; індексацію грошового забезпечення; компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2022-2024 роки; вихідну допомогу; компенсацію за невикористану відпустку УБД за 2023-2024 роки було проведено на загальну суму 89 630 (вісімдесят дев`ять тисяч шістсот тридцять) гривень 95 копійок. У службові відрядження, які передбачають виплату добових, військовослужбовець не направлявся.

У додаткових поясненнях відповідача також зазначено, що Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 22.11.2024 №5264 «Про результати проведення службового розслідування за фактом невиплати коштів солдату ОСОБА_3 » надано вказівку щодо внесення змін до наказів командира військової частини про виплату додаткової винагороди та включення солдата ОСОБА_4 до таких наказів. Крім того, надано вказівку щодо подання відповідного рапорту, щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 додаткової винагороди у розмірі 20100 гривень на місяць, у зв`язку із перебуванням у розпорядженні понад два місяці. Отже, обґрунтовані вимоги позивача будуть вирішені в межах процедур передбачених статутами Збройних Сил України та законодавством, пов`язаним із нарахуванням та виплатою грошового забезпечення.

З огляду на викладене, військова частина НОМЕР_2 просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Від представника позивача до суду також надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що станом на 29.12.2024 військовою частиною НОМЕР_2 не проведено жодних виплат, про які було зазначено представником відповідача у своїх поясненнях. Таким чином, відповідачем не вжито належних заходів щодо поновлення порушених прав позивача.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

Згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 01.12.2023 №335, ОСОБА_1 зарахований в розпорядження командира Військової частини НОМЕР_2 з 01.12.2023, зі встановлення окладу згідно останньої займаної посади 3260 грн. на місяць, щомісячної премії у розмірі 486% та надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65% від посадового окладу.

Згідно наданих разом із позовною заявою медичних документів, ОСОБА_5 отримав травму під час бойових дій, яка є тяжкою, та проходив лікування.

21.11.2023 позивачу видано посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_4 .

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 17.09.2024 ОСОБА_1 звільнено з військової служби на підставі підпункту "б" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) ВЛК про непридатність до військової служби.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 24.09.2024 №353 позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 24.09.2024.

У вказаному наказі зазначено про наступні виплати, які належить виплатити ОСОБА_1 :

- грошова компенсація за 2 дні невикористаної щорічної відпуски за 2022 рік;

- грошова компенсація за 25 днів невикористаної щорічної відпуски за 2023 рік;

- грошова компенсація за 30 днів невикористаної щорічної відпуски за 2024 рік;

- грошова компенсація за невикористані 28 днів додаткової відпустки (як учаснику бойових дій) за минулі роки, починаючи з 2023 рік - 14 діб, 2024 рік - 14 діб;

- оклад за військовим званням та надбавку за вислугу років за період з 01 по 24.09.2024, згідно рішення Міністра оборони України від 01.02.2023 №2683/з;

- одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, відповідно до окремого доручення Департаменту соціального забезпечення Міністерства Оборони України №423 розділу 1 пункту 1.3 на підставі Додатку 10 до інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (пункт 3.20 розділу III) з 01.09.2022 по 24.09.2024.

Також, згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 24.09.2024 №353, ОСОБА_1 грошова допомога на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за 2024 рік виплачена; грошова матеріальна допомога за 2024 рік для вирішення соціально-побутових потреб, передбачена наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, та щомісячна надбавка за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу за період з 01 по 24.09.2024, згідно рішення Міністра оборони України від 01.02.2023 №2683/з не виплачувались.

Як вбачається за карток особового рахунку позивача за 2022, 2023 та 2024 роки, ОСОБА_1 нараховувались та виплачувались наступні види грошового забезпечення:

Жовтень 2022 року: посадовий оклад - 2813,00 грн., оклад за військовим званням - 512,33 грн., винагорода 30% - 29000,00 грн., надбавка за особливості проходження військової служби 65% - 2161,46 грн., премія - 7426,32 грн., індексація - 1239,07 грн., всього до виплати з урахування податків та зборів - 42504,90 грн.

Листопад 2023 року: посадовий оклад - 3260,00 грн., оклад за військовим званням - 530,00 грн., винагорода 30% - 30000,00 грн., надбавка за особливості проходження військової служби 65% - 2463,50 грн., премія - 7269,80 грн., індексація - 1281,80 грн., всього до виплати з урахування податків та зборів - 44133,02 грн.

Грудень 2023 року: посадовий оклад - 3260,00 грн., оклад за військовим званням - 530,00 грн., винагорода 30% - 30000,00 грн., надбавка за особливості проходження військової служби 65% - 2463,50 грн., грошова допомога на оздоровлення - 15600,90 грн., грошова допомога для вирішення соціально-побутових питань - 5928,32 грн., премія - 7269,80 грн., індексація - 1281,80 грн., всього до виплати з урахування податків та зборів - 65339,31 грн.

Січень 2023 року: посадовий оклад - 3260,00 грн., оклад за військовим званням - 530,00 грн., додаткова винагорода - 30000,00 грн., надбавка за особливості проходження військової служби 65% - 2463,50 грн., премія - 7269,80 грн., індексація - 1470,83 грн., всього до виплати з урахування податків та зборів - 44319,22 грн.

Лютий 2023 року: посадовий оклад - 3260,00 грн., оклад за військовим званням - 530,00 грн., надбавка за вислугу років - 947,50 грн., додаткова винагорода - 30000,00 грн., надбавка за особливості проходження військової служби 65% - 3079,38 грн., премія - 7041,60 грн., всього до виплати з урахування податків та зборів - 44185,60 грн.

Березень 2023 року: посадовий оклад - 3260,00 грн., оклад за військовим званням - 530,00 грн., додаткова винагорода - 2142,86 грн., надбавка за вислугу років - 947,50 грн., надбавка за особливості проходження військової служби 65% - 3079,38 грн., премія - 15843,60 грн., всього до виплати з урахування податків та зборів - 25416,29 грн.

Квітень 2023 року: посадовий оклад - 3260,00 грн., оклад за військовим званням - 530,00 грн., надбавка за вислугу років - 947,50 грн., надбавка за особливості проходження військової служби 65% - 3079,38 грн., премія - 15843,60 грн., всього до виплати з урахування податків та зборів - 23305,57 грн.

Травень 2023 року: посадовий оклад - 3260,00 грн., оклад за військовим званням - 530,00 грн., надбавка за вислугу років - 947,50 грн., додаткова винагорода - 45483,87 грн., надбавка за особливості проходження військової служби 65% - 3079,38 грн., премія - 15843,60 грн., всього до виплати з урахування податків та зборів - 68107,18 грн.

Червень 2023 року: посадовий оклад - 3260,00 грн., оклад за військовим званням - 530,00 грн., надбавка за вислугу років - 947,50 грн., додаткова винагорода - 28064,52 грн., надбавка за особливості проходження військової служби 65% - 3079,38 грн., премія - 15843,60 грн., всього до виплати з урахування податків та зборів - 50949,12 грн.

Липень 2023 року: посадовий оклад - 3260,00 грн., оклад за військовим званням - 530,00 грн., надбавка за вислугу років - 947,50 грн., додаткова винагорода - 6000,00 грн., додаткова винагорода (бойові) - 73333,33 грн., надбавка за особливості проходження військової служби 65% - 3079,38 грн., премія - 15843,60 грн., всього до виплати з урахування податків та зборів - 102809,17 грн.

Серпень 2023 року: посадовий оклад - 3260,00 грн., оклад за військовим званням - 530,00 грн., надбавка за вислугу років - 947,50 грн., додаткова винагорода (бойові) - 77419,35 грн., надбавка за особливості проходження військової служби 65% - 3079,38 грн., премія - 15843,60 грн., всього до виплати з урахування податків та зборів - 100999,69 грн.

Вересень 2023 року: посадовий оклад - 3260,00 грн., оклад за військовим званням - 530,00 грн., надбавка за вислугу років - 947,50 грн., додаткова винагорода - 4838,71 грн., лікування по пораненню (01/08 - 14/08) - 45161,29 грн., надбавка за особливості проходження військової служби 65% - 3079,38 грн., премія - 15843,60 грн., одноразова грошова допомога на оздоровлення - 23660,48 грн., всього до виплати з урахування податків та зборів - 95 861,15 грн.

Жовтень 2023 року: посадовий оклад - 3260,00 грн., оклад за військовим званням - 530,00 грн., надбавка за вислугу років - 947,50 грн., додаткова винагорода - 28000,00 грн., надбавка за особливості проходження військової служби 65% - 3079,38 грн., премія - 15843,60 грн., всього до виплати з урахування податків та зборів - 50885,57 грн.

Листопад 2023 року: посадовий оклад - 3260,00 грн., оклад за військовим званням - 530,00 грн., надбавка за вислугу років - 947,50 грн., додаткова винагорода (бойові) - 29032,26 грн., надбавка за особливості проходження військової служби 65% - 3079,38 грн., премія - 15843,60 грн., всього до виплати з урахування податків та зборів - 52440,87 грн.

Грудень 2023 року: посадовий оклад - 6520,00 грн., оклад за військовим званням - 1060,00 грн., надбавка за вислугу років - 1895,00 грн., додаткова винагорода - 14580,65 грн., додаткова винагорода (бойові) - 16666,67 грн., лікування по пораненню (06/11-06/11, 13/11-30/11) - 63333,33 грн., надбавка за особливості проходження військової служби 65% - 6158,76 грн., премія - 15843,60 грн., одноразова грошова допомога на оздоровлення - 23660,48 грн., всього до виплати з урахування податків та зборів - 124476,29 грн.

Січень 2024 року: премія - 15843,60 грн., всього до виплати з урахування податків та зборів - 15605,95 грн.

Лютий 2024 року: посадовий оклад - 3260,00 грн., оклад за військовим званням - 530,00 грн., надбавка за вислугу років - 947,50 грн., надбавка за особливості проходження військової служби 65% - 3079,38 грн., премія - 15843,60 грн., всього до виплати з урахування податків та зборів - 23305,57 грн.

Березень 2024 року: посадовий оклад - 3260,00 грн., оклад за військовим званням - 530,00 грн., надбавка за вислугу років - 947,50 грн., надбавка за особливості проходження військової служби 65% - 3079,38 грн., премія - 15843,60 грн., всього до виплати з урахування податків та зборів - 23305,57 грн.

Квітень 2024 року: посадовий оклад - 3260,00 грн., оклад за військовим званням - 530,00 грн., надбавка за вислугу років - 947,50 грн., надбавка за особливості проходження військової служби 65% - 3079,38 грн., премія - 15843,60 грн., всього до виплати з урахування податків та зборів - 23305,57 грн.

Травень 2024 року: посадовий оклад - 1412,67 грн., оклад за військовим званням - 530,00 грн., надбавка за вислугу років - 485,67 грн., надбавка за особливості проходження військової служби 65% - 1334,40 грн., премія - 6865,58 грн., всього до виплати з урахування податків та зборів - 10468,90 грн.

Червень 2024 року: посадовий оклад - 3214,43 грн., оклад за військовим званням - 530,00 грн., надбавка за вислугу років - 936,11 грн., надбавка за особливості проходження військової служби 65% - 3036,34 грн., премія - 15622,13 грн., всього до виплати з урахування податків та зборів - 22988,92 грн.

Липень 2024 року: оклад за військовим званням - 530,00 грн., надбавка за вислугу років - 132,50 грн., всього до виплати з урахування податків та зборів - 652,56 грн.

Серпень 2024 року: оклад за військовим званням - 530,00 грн., надбавка за вислугу років - 132,50 грн., виплата до Дня Незалежності України - 1000,00 грн., матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань - 23660,48 грн., всього до виплати з урахування податків та зборів - 24958,13 грн.

Вересень 2024 року: вихідна допомога - 22714,06 грн., оклад за військовим званням - 954,00 грн., надбавка за вислугу років - 238,50 грн., індексація - 51,28 грн., компенсація за невикористану відпустку - 44954,92 грн., компенсація за невикористану відпустку УБД - 22083,12 грн., всього до виплати з урахування податків та зборів - 89630,95 грн.

Зарахування саме вказаних у картках особового рахунку позивача за 2022, 2023 та 2024 роки грошових сум у період з жовтня 2022 року по липень 2024 року (включно) підтверджується наданою позивачем банківською випискою по картковому рахунку за період з 01.01.2022 по 26.07.2024.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 «Про призначення службового розслідування за фактом невиплати коштів солдату ОСОБА_3 » (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.11.2024 №7383, наказу командира військової частини НОМЕР_2 «Про продовження терміну проведення службового розслідування визначеного наказом командира військової частини від 03.11.2024 №7383» від 13.11.2024 №7706, військовою частиною НОМЕР_2 проведено службове розслідування за фактом невиплати коштів солдату ОСОБА_2 .

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 22.11.2024 №5264 "Про результати проведення службового розслідування за фактом невиплати коштів солдату ОСОБА_3 " службовим розслідуванням встановлено, що під час проходження служби, солдат ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок дій противника, під час захисту Батьківщини, отримав поранення. Внаслідок отриманого поранення проходив стаціонарне лікування та перебував у відпустках на лікування.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 01.12.2023 №335 солдат ОСОБА_6 був зарахований в розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 з 01.12.2023. Відповідно до свідоцтва про хворобу №4573 ОСОБА_1 на підставі статті 76-6 графи II Розкладу хвороб непридатний до військової служби з переглядом через 6 (шість) місяців. Постановою військово-лікарської комісії солдат ОСОБА_6 визнаний непридатним до військової служби з переоглядом через 6 місяців. 24.09.2024 ОСОБА_6 виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та знятий з усіх видів забезпечення.

ОСОБА_7 подано позов до військової частини НОМЕР_2 , в якому він стверджує, що на момент його звільнення з військової частини НОМЕР_2 з ним не був здійснений повний розрахунок. Зазначає про невиплату додаткової винагороди, грошового забезпечення, матеріальної допомоги, добових витрат, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористані дні відпусток, нездійснення індексації грошового забезпечення.

Службовим розслідуванням встановлено, що солдатові ОСОБА_2 під час проходження служби не була нарахована та виплачена додаткова винагорода з розрахунку 100 000 (сто тисяч) гривень на місяць за час перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку із пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини та у відпустці по лікуванню після тяжкого поранення в період часу з 14.11.2023 по 13.12.2023, з 14.12.2023 по 15.01.2024, з 20.01.2024 по 08.02.2024.

Невключення солдата ОСОБА_4 до відповідних наказів про виплату додаткової винагороди відбулося внаслідок неналежного виконання службових обов`язків капітаном ОСОБА_8 , який у вищевказані періоди перебував на посаді начальника штабу-заступника командира батальйону НОМЕР_5 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 .

Щодо виплати додаткової винагороди у розмірі 20100 (двадцять тисяч сто) гривень на місяць встановлено, що рапорт на вказану винагороду не подавався і відповідна виплата не здійснювалась. Обґрунтованість інших позовних вимог солдата ОСОБА_4 в ході проведення службового розслідування підтверджена не була.

Зокрема, розрахунок по окладу за військовим званням, за вислугу років, індексацію грошового забезпечення, компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2022-2024 роки; вихідну допомогу, компенсацію за невикористану відпустку УБД за 2023-2024 роки було проведено на загальну суму 89630 (вісімдесят дев`ять тисяч шістсот тридцять) гривень 95 копійок. У службові відрядження, які передбачають виплату добових, військовослужбовець не направлявся.

Крім цього, встановлено, що в період часу з 14.12.2023 по 15.01.2024 солдат ОСОБА_6 обліковувався як такий, що перебуває на продовольчому забезпеченні військової частини НОМЕР_2 , хоча фактично перебував на лікуванні. Вказана розбіжність в обліку виникла внаслідок недбалого ставлення до виконання службових обов`язків капітаном ОСОБА_8 , який у вищевказаний період виконував обов`язки начальника штабу-заступника командира батальйону НОМЕР_5 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 . Неправомірною бездіяльністю військовослужбовця державі завдано матеріальну шкоду в сумі 4779 (чотири тисячі сімсот сімдесят дев`ять) гривень 26 копійок. Обставин, що виключають матеріальну відповідальність капітана ОСОБА_9 , не встановлено.

За результатами службового розслідування наказано внести зміни до добових наказів командира військової частини НОМЕР_2 в частині, яка стосується перебування солдата ОСОБА_4 в період часу з 14.12.2023 по 15.01.2024, та встановити, що солдат ОСОБА_6 в зазначений період часу перебував на стаціонарному лікуванні у державній установі «Інститут патології хребта та суглобів ім. проф. М.І. Ситенка Національної Академії медичних наук України». Внести зміни до наказів командира військової частини НОМЕР_2 про виплату додаткової винагороди за грудень 2023 року та січень-лютий 2024 року, а саме включити солдата ОСОБА_4 на виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. за час лікування, у зв`язку із отриманим пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) та в періоди знаходження у відпустці по пораненню з 14.11.2023 по 13.12.2023, з 14.12.2023 по 15.01.2024, з 20.01.2024 по 08.02.2024. Командиру 2 механізованого батальйону, встановленим порядком, подати рапорт, щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 додаткової винагороди у розмірі 20100 гривень у зв`язку із перебуванням у розпорядженні понад два місяці.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XI). Зокрема, вказаний Закон визначає порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення.

Статтею 1 Закону №2011-ХІІ визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (ст. 2 Закону №2011-ХІІ).

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами 2, 3 ст. 9 Закону 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Тобто грошове забезпечення включає в себе усі, встановлені законом, надбавки, доплати та винагороди, передбачені під час проходження служби.

Відповідно до абз. 1 ч. 4 ст. 9 Закону 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Розглядаючи позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_2 щодо з не нарахування та не виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, яка передбачена пунктами 12 та 13 розділу XXXIV Порядку №260, та додаткової грошової винагороди у розмірі 20100 гривень за період перебування у розпорядженні командира відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 Постанови №168 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.10.2022 року №1146 Про внесення змін до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168, яка застосовувалася у період з 01.09.2022 по 20.01.2023) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць премія - 15843,60 грн., всього до виплати з урахування податків та зборів - 50885,57 гр

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення (абзац другий пункту 1 Постанови №168).

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (абзац третій пункту 1 Постанови №168).

Отже, виплата додаткової винагороди в розмірі до 100000,00 грн. пропорційно в розрахунку на місяць, виплачується, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та перебувають під час такої участі у бойових діях чи здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Згідно з пунктом 2-1 Постанови №168 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року №793 Про внесення змін до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168, яка застосовувалася у період з 24 лютого 2022 року по 20 січня 2023 року) установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Окрім цього, військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою у повному обсязі. Після перебування у розпорядженні понад два місяці і до закінчення перебування у розпорядженні таким військовослужбовцям щомісяця виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень.(абзац сьомий пункту 1-1 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 1001 від 15.09.2023 року - застосовується в частині виплати додаткової винагороди з 1 червня 2023 року).

Також, Постанову №168 доповнено пунктом 1-2 згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 09.08.2023 року - у частині виплати додаткової винагороди застосовується з 1 червня 2023 року.

Так, згідно пункту 1-2 Постанови №168 виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (абзац перший пункту 1-2 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 419 від 12.04.2024 року - застосовується з 1 квітня 2024 року).

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

До внесення вказаних змін до Постанови №168 положення про виплату додаткової винагороди у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, передбачалося аналогічними нормами абз. 5-6 пункту 1 Постанови №168 (згідно з Постановою КМ № 400 від 01.04.2022 року застосовується з 24 лютого 2022 року; із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ № 793 від 07.07.2022 року - застосовується з 24 лютого 2022 року, № 43 від 20.01.2023 року).

Окрім цього, Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260), який згідно з Наказом Міністерства оборони №44 від 25.01.2023 року - застосовується з 01 лютого 2023 року, доповнено новим розділом XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану.

Так, згідно пункту 2 розділу XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану Порядку №260 на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода виплачується згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану.

Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин (пункту 8 розділу XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану Порядку №260).

Згідно пункту 10 розділу XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану Порядку №260 визначено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень також включаються військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Аналіз вищеназваних нормативно-правових актів свідчить, що на період дії воєнного стану додаткова винагорода військовослужбовцям Збройних Сил збільшується до 100000,00 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, який перебуває безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.

При цьому, виплата додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень передбачена також особам, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15 вересня 2023 р. №1001, яка набрала чинності з дня її опублікування 20.09.2023 та застосовується в частині виплати додаткової винагороди з 1 червня 2023 року, внесено до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168, зокрема, абзац сьомий пункту 1-1 викладено в такій редакції: «Військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою у повному обсязі. Після перебування у розпорядженні понад два місяці і до закінчення перебування у розпорядженні таким військовослужбовцям щомісяця виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень.

Також, абзац двадцять дев`ятий пункту 2 розділу XXXIV Порядку № 260, який застосовується з 01 червня 2023 року, визначає, що військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою в повному обсязі. Після перебування в розпорядженні понад два місяці і до дня закінчення перебування в розпорядженні таким військовослужбовцям щомісячно виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20 100 гривень (у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування в розпорядженні).

Аналіз викладених норм свідчить, що військовослужбовцям Збройних Сил, які, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, - за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці, щомісячно виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 грн.

Військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою в повному обсязі, а після перебування в розпорядженні понад два місяці і до дня закінчення перебування в розпорядженні таким військовослужбовцям щомісячно виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20 100 гривень (у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування в розпорядженні).

У цій справі судом встановлено, що та визнається відповідачем, що ОСОБА_1 перебував на лікуванні у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини і має право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. за час лікування, у зв`язку із отриманим пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), а також на додаткову винагороду у розмірі 20100 гривень у зв`язку із перебуванням у розпорядженні понад два місяці.

Згідно п. 3.2 наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 22.11.2024 №5264 "Про результати проведення службового розслідування за фактом невиплати коштів солдату ОСОБА_3 ", внесено зміни до наказів командира військової частини НОМЕР_2 про виплату додаткової винагороди за грудень 2023 року та січень-лютий 2024 року, а саме включено солдата ОСОБА_4 на виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. за час лікування, у зв`язку із отриманим пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) та в періоди знаходження у відпустці по пораненню з 14.11.2023 по 13.12.2023, з 14.12.2023 по 15.01.2024, з 20.01.2024 по 08.02.2024.

У пункті 4 вищевказаного наказу наказано командиру НОМЕР_5 механізованого батальйону, встановленим порядком, подати рапорт, щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 додаткової винагороди у розмірі 20100 гривень у зв`язку із перебуванням у розпорядженні понад два місяці.

Однак, військовою частиною не надано суду ані доказів внесення змін у накази командира військової частини НОМЕР_2 про виплату додаткової винагороди за грудень 2023 року та січень-лютий 2024 року щодо позивача та подання рапорту про нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди у розмірі 20100 гривень, ані доказів здійснення нарахування та виплати вказаних додаткових винагород.

Вказане свідчить про дійсну та очевидну бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 гривень, як військовослужбовцю, який у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці, а також додаткової винагороди у розмірі 20100 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування в розпорядженні, передбачених постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" та Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам №260 від 07.06.2018.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що належним захистом прав позивача є зобов`язання військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити позивачу додаткову грошову винагороду у розмірі 100 000 гривень, як військовослужбовцю, який у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці, та додаткову винагороду у розмірі 20100 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування в розпорядженні, передбачені постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" та Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам №260 від 07.06.2018.

Розглядаючи позовні вимоги в частині не нарахування та не виплати окладу за військовим званням, надбавка за вислугу років за період перебування у розпорядженні командира по дату звільнення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (постанова Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №704 від 30.08.2017).

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018.

Грошове забезпечення згідно з Порядком №260 виплачується: військовослужбовцям, які проходять військову службу в апаратах Міністерства оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України, Генеральному штабі Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, військовій частині НОМЕР_6 (далі - військові частини).

Згідно з п. 2 розділу І Порядку №260, грошове забезпечення включає:

щомісячні основні види грошового забезпечення;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Відповідно до п. 3 розділу І Порядку №260, підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є:

штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина);

накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження;

накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення;

накази про присвоєння військових звань;

грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Таким чином, оклад за військовим званням та надбавка за вислугу років належить до щомісячних основних видів грошового забезпечення.

Судовим розглядом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 01.12.2023 №335 солдат ОСОБА_6 був зарахований в розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 з 01.12.2023.

Згідно карток особового рахунку позивача, ОСОБА_1 нараховувались за період з 01.12.2023 до 24.09.2024 (дата виключення зі списків особового складу та усіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_2 ), було нараховано до виплати грошове забезпечення з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

Виплата всіх нарахованих сум, як вже зазначалось судом вище, підтверджується також банківською випискою по картковому рахунку позивача.

Так, позивачу нараховано та виплачено: у грудні 2023 року оклад за військовим званням - 1060,00 грн., надбавка за вислугу років - 1895,00 грн.; у лютому 2024 року: оклад за військовим званням - 530,00 грн., надбавка за вислугу років - 947,50 грн.; у березні 2024 року: оклад за військовим званням - 530,00 грн., надбавка за вислугу років - 947,50 грн.; у квітні 2024 року: оклад за військовим званням - 530,00 грн., надбавка за вислугу років - 947,50 грн.; у травні 2024 року: оклад за військовим званням - 530,00 грн., надбавка за вислугу років - 485,67 грн.; у червні 2024 року: оклад за військовим званням - 530,00 грн., надбавка за вислугу років - 936,11 грн.; у липні 2024 року: оклад за військовим званням - 530,00 грн., надбавка за вислугу років - 132,50 грн.; у серпні 2024 року: оклад за військовим званням - 530,00 грн., надбавка за вислугу років - 132,50 грн.; у вересні 2024 року: оклад за військовим званням - 954,00 грн., надбавка за вислугу років - 238,50 грн.

Як встановлено судом, позивачу лише не було нараховано та виплачено оклад за військовим званням та надбавку за вислугу років у січні 2024 року, оскільки ОСОБА_1 у період з 14.12.2023 по 15.01.2024 та з 20.01.2024 по 08.02.2024 перебував у відпустці по лікуванню тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Враховуючи вищевикладене, судом не встановлено неправомірної бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років за період перебування у розпорядженні командира по дату звільнення з військової частини НОМЕР_2 .

Таким чином, позовні вимоги в частині зобов`язання військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 оклад за військовим званням та надбавку за вислугу років за період перебування у розпорядженні командира по дату звільнення задоволенню не підлягають.

Щодо не позовних вимог про зобов`язання нарахувати та виплатити щомісячну надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років згідно рішення Міністра оборони України від 01.02.2023 №2683/з за період перебування у розпорядженні командира по дату звільнення, суд зазначає, що розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби розраховується від мінімального розміру цієї надбавки, який встановлюється Міністром оборони України, у відсотках для осіб офіцерського складу та окремо для осіб рядового, сержантського та старшинського складу виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

Мінімальний розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби не може перевищувати 65 відсотків.

Рішенням Міністра оборони України від 01.02.2023 №2683/з, з метою виконання завдань Президента України та Кабінету Міністрів України, направлених на забезпечення належного соціального захисту військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, організації виконання Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" і забезпечення виконання поставлених перед Міністерством оборони України завдань щодо своєчасної виплати військовослужбовцям і працівникам належних видів грошового забезпечення та заробітної плати та нагородження особового складу, керуючись вимогами пункту 17 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, пунктом 1.2. іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців Сил спеціальних операцій Збройних Сил України) встановлено: надбавку за особливості проходження служби в мінімальному розмірі - 65 % посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років.

Судовим розглядом встановлено, що позивачу, згідно карток особового рахунку, наданих військовою частиною НОМЕР_2 , нараховано та виплачено надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% за період перебування у розпорядженні командира: у грудні 2023 року - 6158,76 грн., у лютому 2024 року - 3079,38 грн., у березні 2024 року - 3079,38 грн., у квітні 2024 року - 3079,38 грн., у травні 2024 року - 1334,40 грн., у червні 2024 року - 3036,34 грн.

Отже, позивачу не було нараховано та виплачено спірну надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% у січні, липні, серпні та вересні 2024 року.

Відповідачем не надано суду пояснень підстав та відповідних доказів щодо правомірності не нарахування та не виплати позивачу надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65% у січні, липні, серпні та вересні 2024 року. Враховуючи вищевикладене, суд вважає вказану бездіяльність протиправною та доходить висновку про необхідність зобов`язання військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років згідно рішення Міністра оборони України від 01.02.2023 №2683/з за січень, липень, серпень та вересень 2024 року.

Розглядаючи позовні вимоги щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 за період з вересня 2022 року по вересень 2024 року, суд зазначає наступне.

Згідно картки особового рахунку за 2022, 2023 роки ОСОБА_1 нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення у жовтні 2022 року у розмірі 1239,07 грн., у листопаді 2022 року - 1281,80 грн., у грудні 2022 року - 128,33 грн., у січні 2023 року - 1470,83 грн.

Суд зазначає, що розмір нарахованих та виплачених сум індексації не є спірним у даній справі.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення позивача за період проходження служби у 2022 році, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог за вказаний період.

Щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2023 по 24.09.2024, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Частиною 4 цієї ж статті обумовлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року №1282-XII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №1282-XII).

Визначення індексації грошових доходів населення міститься у статті 1 Закону №1282-XII та означає встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до положень частини першої статті 1 закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року №108/95-ВР, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №108/95-ВР) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Структура заробітної плати визначена у статті 2 Закону №108/95-ВР.

Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Статтею 33 Закону №108/95-ВР визначено, що в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

За змістом частини другої статті 2 Закону України «Про оплату праці» до структури заробітної плати входить додаткова заробітна плата, яка включає, в тому числі, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством.

З метою реалізації Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 06 лютого 2003 року №491-IV Кабінет Міністрів України постановою від 17 липня 2003 року №1078 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок №1078).

Відповідно до пункту 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

За змістом пункту 5 Порядку №1078 передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру. До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 11 цього Порядку. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

З аналізу наведених правових норм слідує, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Ураховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, суд дійшов висновку, що механізм індексації має універсальний характер.

Своєю чергою, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

При вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону №2011-XII, Закону №1282-ХІ та Порядку №1078.

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 16.09.2020 у справі №815/2590/18.

Крім того, як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 15.10.2013 №9-рп/2013 індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України (частина друга статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).

За таких обставин та правового врегулювання суд дійшов висновку, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

При цьому, відсутність у відповідачів фінансових ресурсів для покриття витрат з індексації грошового забезпечення, не може впливати на зміст та обсяг права позивача на отримання такої індексації, оскільки відповідне право гарантується законом, а проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін є безумовним обов`язком відповідача.

Судом враховано, що у 2023 році призупинено дію Закону України від 03.07.1991 року №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення».

Так, відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону України від 03.11.2022 №2710-ІХ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» зупинено на 2023 рік дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Аналізуючи вказані норми законодавства, суд дійшов висновку, що роботодавці звільнені від обов`язку індексувати заробітну плату працівників у 2023 році.

Проведення індексації регулюють Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» та «Порядок проведення індексації грошових доходів населення», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, який розроблено Кабінетом Міністрів України на виконання вимог ч. 2 ст. 6 вказаного Закону.

З огляду на зазначене слідує, що якщо дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» призупинено, то відповідно Порядок проведення індексації грошових доходів населення також не діє протягом 2023 року, у зв`язку з чим позовні вимоги за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 задоволенню не підлягають.

Щодо індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2024 по 24.09.2024.

Суд враховує, що відповідно до статті 39 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 1 січня 2024 року.

Індекс росту споживчих цін у січні 2024 року становив 100,4%, а у лютому 2024 року - 100,3%, внаслідок чого підстав для нарахування та виплати позивачу "поточної" індексації грошового забезпечення не було.

Водночас щодо виплати позивачу «фіксованої» індексації (індексації-різниці) суд враховує, що позивач у період з 01.01.2024 по 24.09.2024 продовжував проходити службу та перебував на грошовому забезпеченні відповідача.

Відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 1 грудня 2015 року до 1 квітня 2021 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:

- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3)

- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Аналізуючи вищевказані положення спеціального підзаконного нормативно-правового акта, суд вважає за необхідне зазначити, що підвищення посадового окладу у певному місяці не тягне за собою безумовне припинення виплати індексації у подальших періодах.

У цьому випадку, абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 передбачено спеціальний механізм захисту прав працівника для забезпечення підтримання рівня його платоспроможності, який полягає у тому, що навіть у випадку підвищення посадового окладу та зміни місяця підвищення доходу (базового місяця), роботодавцю необхідно вираховувати розмір підвищення доходу і визначати різницю між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідної особи для того, щоб запобігти зменшенню загального рівня доходу через припинення нарахування індексації.

Отже, для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) необхідно враховувати дві складові: розмір підвищення грошового доходу особи та суму індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу і встановлювати, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу особи суму індексації, що склалася у місяці його підвищення.

Якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, то індексація не нараховується; якщо ж розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. При цьому, до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 Порядку №1078.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.03.2023 року у справі №400/3826/21.

Пунктом 2 Постанови №704 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Величина приросту індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в березні 2018 року розрахована наступним шляхом: Лютий 2008 - 102,7% (Індекс споживчих цін до попереднього місяця згідно даних Держстата) = 1,027; Березень 2008 - 103,8% = 1,038; Квітень 2008 - 103,1% - Г,031; Травень 2008 - 101,3% = 1,013; Вересень 2008 - 101,3% - 100,8% (червень 2008) х 99,5% (липень 2008) X 99,9% (серпень 2008) х 101,1% (вересень 2008) = 1,013; Жовтень 2008 - 1.01,7% == 1,017; Листопад 2008 - 101,5% = 1,015; Грудень 2008 - 102,1% = 1,021; Січень 2009 - 102,9% = 1,029; Лютий 2009 - 101,5% = 1,015; Березень 2009 - 101,4% = 1,014; Травень 2009 - 101,4% = 100,9% (квітень 2009) х 100,5% (травень 2009) = 1,014; Червень 2009 - 101,1% = 1,011; Жовтень 2009 - 101,4% = 99,9% (липень 2009) х 99,8% (серпень 2009) х 100,8 (вересень 2009) х 100,9% (жовтень 2009) = 1,014; Листопад 2009 - 101.1% = 1,011; Січень 2010 - 102,7% = 100,9% (грудень 2009) х 101,8% (січень 2010) = 1,027; Лютий 2010- 101.9% = 1,019; Вересень 2010 - 103,5% = 100.9% (березень 2010) х 99,7% (квітень 2010) х 99,4% (травень 2010) х 99,6% (червень 2010) х 99,8% (липень 2010) х 101,2% (серпень 2010) х 102,9% (вересень 2010) = 1,035; Грудень 2010 -101,6% = 100,5% (жовтень 2010) х 100.3% (листопад 2010) х 100,8% (грудень 2010) = 1,016; Березень 2011 - 103,3% = 101,0% (січень 2011) х 100,9% (лютий 2011) х 101,4% (березень 2011) = 1,033; Квітень 2011 - 101,3% = 1,01.3; Червень 2011 - 101,2% = 100,8% (травень 2011) х 100,4% (червень 2011) = 1,012; Березень 2014 - 101,98% = 98,7% (липень 2011) х 99,6% (серпень 2011) х 100,1% (вересень 2011) х 100,0% (жовтень 2011) х 100,1% (листопад 2011) х 100.2% (грудень 2011) х 100,2% (січень 2012) х 100,2% (лютий 2012) х 100,3% (березень 2012) х 100,0% (квітень 2012) х 99,7% (травень 2012) х 99,7% ( червень 2012) х 99,8% (липень 2012) х 99,7% (серпень 2012) х 100,1% (вересень 2012) х 100,0% (жовтень 2012) х 99,9% (листопад 2012) х 100.2% (грудень 2012) х 100,2% (січень 2013) х 99.9% (лютий 2013) х 100,0% (березень 2013) х служби в мінімальному розмірі - 65 % посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років. 353,3% (наростаючий індекс споживчих цін) - 100% = 253,3% (Величина приросту індексу споживчих цін).

У березні 2018 року прожитковий мінімум складав 1762,00 грн.

Відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку №1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 березня 2018 року помножити на величину приросту індексу споживчих цін і поділити на 100.

Відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума належної позивачу індексації в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Таким чином, починаючи з березня 2018 року сума індексації з урахуванням абз. 3, 4, пункту 5 Порядку №1078 підлягала виплаті позивачеві у розмірі, розрахованому відповідно до абз. 4, 5 , 6 п. 5 Порядку №1078 щомісячно до моменту наступного підвищення посадового окладу чи до дня звільнення з військової частини.

Під час розгляду справи встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази про нарахування та виплати відповідачем суми індексації-різниці у період з 01.012024 по 24.09.2024.

Отже, відповідач зобов`язаний нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення (індексацію-різницю) за період з 01.01.2024 по 24.09.2024 включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації відповідно до абзаців 3-6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Розглядаючи позовні вимоги в частини не нарахування та не виплати компенсації за невикористані 25 діб щорічної відпустки за 2022 рік, компенсації за невикористані 25 діб щорічної відпустки за 2023 рік, компенсації за невикористані 30 діб щорічної відпустки за 2024 рік, грошової компенсації за невикористані 36 календарних днів додаткової відпустки (як учаснику бойових дій) за минулі роки згідно з пунктом 3 розділу 31 (порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам) затвердженого наказом Міністра Оборони України від 07 червня 2018 року №260, та одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби. відповідно до окремого доручення Департаменту соціального забезпечення Міністерства Оборони України №423 розділу 1 пункту 1.3 на підставі Додатку 10 до інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (пункт 3.20 розділу III) з 01.09.2022 по 24.09.2024, суд зазначає наступне.

Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 24.09.2024 №353 позивачу при звільненні належить виплатити: грошову компенсацію за 2 дні невикористаної щорічної відпуски за 2022 рік; грошову компенсацію за 25 днів невикористаної щорічної відпуски за 2023 рік; грошову компенсацію за 30 днів невикористаної щорічної відпуски за 2024 рік; грошову компенсацію за невикористані 28 днів додаткової відпустки (як учаснику бойових дій) за минулі роки, починаючи з 2023 рік - 14 діб, 2024 рік - 14 діб; одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, відповідно до окремого доручення Департаменту соціального забезпечення Міністерства Оборони України №423 розділу 1 пункту 1.3 на підставі Додатку 10 до інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (пункт 3.20 розділу III) з 01.09.2022 по 24.09.2024.

Відповідно до ст. Закону України "Про відпустки" установлено такі види відпусток:1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Статтею 16-2 Закону України "Про відпустки" встановлено, що учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Згідно з п. 12 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", учасникам бойових дій надаються такі пільги, зокрема, використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Разом з тим, ч. 8, 10, 17-19 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки".

Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

У разі якщо Законом України "Про відпустки" або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.

У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Відповідно до пункту 1 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, затвердженого постановою КМУ від 17.09.2014 №460 (далі - Порядок №460) (із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ №58 від 26.01.2022) військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (далі - військовослужбовці) та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 2 Порядку №406 військовослужбовцям виплата допомоги здійснюється за період служби за призовом у зв`язку з мобілізацією з дня їх призову на службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували у мирний час, за винятком тих осіб, які у разі звільнення з військової служби у мирний час не набули права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Пунктами 3-4 Порядку №406 встановлено, що розмір допомоги обчислюється з урахуванням пунктів 1 і 2 постанови КМУ від 17 липня 1992 року №393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей та допомога виплачується з розрахунку місячного грошового забезпечення (без урахування винагород), на яке має право військовослужбовець на день звільнення.

Відповідно до пункту 5 Порядку №406 виплата військовослужбовцям допомоги у разі звільнення з військової служби здійснюється Міноборони, іншими утвореними відповідно до законів військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів державного бюджету, передбачених на їх утримання.

Наказом від 24.09.2024 №353 командиром військової частини НОМЕР_2 наказано виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 - 2024 роки та додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2023, 2024 роки, а також грошову допомогу при звільненні у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, відповідно до окремого доручення Департаменту соціального забезпечення Міністерства Оборони України №423 розділу 1 пункту 1.3 на підставі Додатку 10 до інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (пункт 3.20 розділу III) з 01.09.2022 по 24.09.2024.

Право позивача на вищевказані виплати відповідачем не заперечується.

Більше того, згідно картки особового рахунку за 2024 рік ОСОБА_1 нараховано та виплачено у вересні 2024 року компенсація за невикористану відпустку у розмірі 44954,92 грн.; компенсацію за невикористану відпустку як учасника бойових дій - 11083,12 грн. та грошову допомогу при звільненні - 22714,06 грн.

Отже, судом не встановлено протиправної бездіяльності військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати позивачу компенсації за невикористані 25 діб щорічної відпустки за 2022 рік, компенсації за невикористані 25 діб щорічної відпустки за 2023 рік, компенсації за невикористані 30 діб щорічної відпустки за 2024 рік, грошової компенсації за невикористані 36 календарних днів додаткової відпустки (як учаснику бойових дій) за минулі роки згідно з пунктом 3 розділу 31 (порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам) затвердженого наказом Міністра Оборони України від 07 червня 2018 року №260, та одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби. відповідно до окремого доручення Департаменту соціального забезпечення Міністерства Оборони України №423 розділу 1 пункту 1.3 на підставі Додатку 10 до інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (пункт 3.20 розділу III) з 01.09.2022 по 24.09.2024, а отже позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Посилання ж позивача на те, що військовою частиною безпідставно не враховано, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій з 2022 року, а тому останньому також належно до нарахування компенсація за 14 діб додаткової відпустки за 2022 рік не знайшло свого підтвердження у судовому розгляді, оскільки згідно наявних матеріалів справи, позивачу видано посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_4 - 21.11.2023. Доказів присвоєння позивачу статусу учасника бойових дій з 2022 року суду не надано.

Розглядаючи позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати матеріальної допомоги за 2024 рік для вирішення соціально-побутових потреб, передбаченої наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 9 розділу XXIV Порядку №260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Військовослужбовцям, прийнятим (призваним) на військову службу із запасу, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань виплачується в календарному році, у якому вони призначені та вступили до виконання обов`язків за посадами.

Військовослужбовцям, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в дозволених законодавством випадках - до шести років, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань може надаватися у встановленому порядку.

Військовослужбовцям, які прибули для подальшого проходження військової служби і зараховані до Збройних Сил України з інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, а також інших державних органів, виплачується матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за умови ненадання цієї допомоги за попереднім місцем служби за рік, у якому вони прибули.

Військовослужбовцям, які були призвані (прийняті) на військову службу та до призову (прийняття) працювали в бюджетних організаціях, виплачується матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за умови ненадання за попереднім місцем роботи матеріальної допомоги, встановленої відповідними нормативно-правовими актами України за рік, в якому вони були призвані (прийняті).

Військовослужбовцям, які прибули до Збройних Сил України після відрядження до державних органів, установ та організацій або прикомандирування до Верховної Ради України та органів місцевого самоврядування із залишенням на військовій службі, виплачується матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за умови ненадання цієї допомоги за місцем відрядження (прикомандирування) за рік, в якому вони прибули.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Під час виплати зазначеної допомоги військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні, та тим, які на день підписання наказу про надання цієї допомоги звільнені від посад, усунені або відсторонені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання повноважень на посаді, до місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються оклад за військовим званням, посадовий оклад, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) з урахуванням зміни вислуги років і норм грошового забезпечення, які отримували військовослужбовці за останніми займаними посадами.

Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань військовослужбовцям, накази про звільнення яких підписано минулого року, але не виключеним зі списків військової частини, в поточному році не надається.

Виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Як вбачається за картки особового рахунку позивача за 2024 рій, ОСОБА_1 у серпні 2024 року нараховано та виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі 23660,48 грн.

Враховуючи вищевикладене, судом не встановлено протиправної бездіяльності військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати позивачу матеріальної допомоги за 2024 рік для вирішення соціально-побутових потреб, передбаченої наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, а отже позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Розглядаючи позовні вимоги щодо нарахування та виплати позивачу добових витрат за час перебування військовослужбовця у відрядженні за кордоном у розмірі 193 009 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 14 Закону №2011-ХІІ при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з відрядженням в інші населені пункти, військовослужбовцям відшкодовуються витрати на відрядження в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України, відповідно до підпункту 170.9.1 пункту 170.9 статті 170 Податкового кодексу України (у якому зазначено, що такий порядок визначається Кабінетом Міністрів України) прийнято Постанову від 2 лютого 2011 р. №98, пунктом 1 якої затверджено суми витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів, згідно з додатком 1.

Згідно з п. 2 Постанови №98 установлено, що в разі коли працівники, відряджені за кордон, за умовами запрошення безоплатно забезпечуються харчуванням стороною, яка приймає, або коли працівники, відряджені в межах України для участі у переговорах, конференціях, симпозіумах з питань, що стосуються основної діяльності підприємства, установи та організації, які відряджають працівників, за умовами запрошення безоплатно забезпечуються харчуванням організаторами таких заходів, добові витрати відшкодовуються у розмірах, що визначаються у відсотках сум добових витрат для відповідної держави згідно з додатком 1 до цієї постанови, зокрема 80 відсотків при одноразовому, 55 відсотків - дворазовому, 35 відсотків - триразовому харчуванні.

Згідно із п. 11 Постанови №98 у разі коли сторона, яка приймає, забезпечує працівника, відрядженого за кордон, додатковими коштами в іноземній валюті у вигляді компенсації поточних витрат (крім витрат на проїзд до держави відрядження і назад та на найм житлового приміщення) або добових витрат, сторона, яка направляє, виплату добових витрат зазначеним особам зменшує на суму додатково наданих коштів. Якщо сума, надана стороною, яка приймає, перевищує затверджену суму добових витрат або дорівнює такій сумі, сторона, яка направляє, виплату добових витрат зазначеним особам не проводить.

Згідно з п. 13 Постанови №98 особливості направлення у відрядження військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, які проходять службу в органах і підрозділах цивільного захисту, працівників Національного антикорупційного бюро, працівників Державного бюро розслідувань, працівників Бюро економічної безпеки визначаються за погодженням з Міністерством фінансів відповідно Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Управлінням державної охорони, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Національним антикорупційним бюро, Державним бюро розслідувань, Бюро економічної безпеки.

Наказом Міністерства оборони України від 09.02.2017 №85 затверджено Порядок забезпечення коштами в іноземній валюті в системі Міністерства оборони України.

Згідно з п. 1 розділу ІІ названого Порядку військовослужбовці, державні службовці та працівники Міноборони, Збройних Сил України (далі - військовослужбовці (працівники)), направлені у відрядження за кордон, забезпечуються коштами в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2011 року №98 "Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів".

У пункті 5 розділу V наказу Міністерства оборони України від 09.02.2017 №85 зазначено, що добові за час проїзду від місця служби (роботи) в Україні до місця навчання за кордоном і повернення до місця служби (роботи) в Україні виплачуються з урахуванням розділу II цього Порядку. Добові за час проїзду від місця служби (роботи) в Україні до місця навчання за кордоном і повернення до місця служби (роботи) в Україні виплачуються у порядку, передбаченому законодавством про службові відрядження, якщо сторона, що приймає, не провадить зазначених виплат.

Міністр оборони України може встановлювати обмеження щодо виплати добових коштів військовослужбовцю (працівникові), направленому на навчання за кордон (п.7 розділу V Порядку №85).

З наведеного правового регулювання можна зробити висновок, що військовослужбовцям Збройних Сил України, які відряджаються за кордон для навчання за кожний день (включаючи день вибуття та день прибуття) перебування військовослужбовця (працівника) у відрядженні, враховуючи вихідні, святкові й неробочі дні та час перебування в дорозі (разом з вимушеними зупинками), оплачуються добові витрати. Добові за час проїзду від місця служби (роботи) в Україні до місця навчання за кордоном і повернення до місця служби (роботи) в Україні виплачуються у порядку, передбаченому законодавством про службові відрядження, якщо сторона, що приймає, не провадить зазначених виплат. При цьому, Міністр оборони України може встановити обмеження щодо виплати добових коштів військовослужбовцю (працівникові), направленому на навчання за кордон.

У позовній заяві позивач посилається на те, що у період з 03.02.2023 по 15.03.2023 перебував у службовому відрядження за кордоном, а саме у Німеччині, та у період з 15.10.2022 по 20.11.2022 - у Словаччині. Однак, військовою частиною НОМЕР_2 не проведено належних виплат добових.

При цьому, на підтвердження перебування позивача у вищевказані періоди у відрядженні за кордоном позивачем не надано жодних доказів.

Разом із тим, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 22.11.2024 №5264 "Про результати проведення службового розслідування за фактом невиплати коштів солдату ОСОБА_3 ", ОСОБА_1 у службові відрядження, які передбачають виплату добових, не направлявся.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У ст. 72 КАС України вказано, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 74 КАС України).

Статтями 75 і 76 КАС України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У ч. 1 ст. 77 КАС України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд встановив відсутність належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження факту перебування позивача у закордонному відрядженні у період проходження військової служби та перебування у розпорядженні відповідача (копії наказів про направлення позивача у службове відрядження, копії посвідчень про службове відрядження позивача за кордон, тощо), а отже, і наявності у останнього права на компенсацію добових витрат за час перебування військовослужбовця у відрядженні за кордоном у розмірі 193009 грн.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 19, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" та Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам №260 від 07.06.2018, у розмірі 100 000 гривень, як військовослужбовцю, який у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" та Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам №260 від 07.06.2018, у розмірі 100 000 гривень, як військовослужбовцю, який у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" та Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам №260 від 07.06.2018, у розмірі 20100 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування в розпорядженні.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" та Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам №260 від 07.06.2018, у розмірі 20100 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування в розпорядженні.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років згідно рішення Міністра оборони України від 01.02.2023 №2683/з за січень, липень, серпень та вересень 2024 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років згідно рішення Міністра оборони України від 01.02.2023 №2683/з за січень, липень, серпень та вересень 2024 року.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 24.09.2024 відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 24.09.2024 відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з урахуванням виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Біленський О.О.