Справа № 389/3463/24
Суддя: Савельєва О. В.
Дата ухвалення: 2025-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/389/38/24
Рішення

іменем України

14 січня 2025 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Савельєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Гаврилюк Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в місті Знам`янка Кіровоградської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення у справах про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3057772 від 15.09.2024 та серії ЕНА №3057824 від 15.09.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Він, 15.09.2024, близько 19 год 00 хв, знаходився по вул.В.Чорновола в м.Знам`янка Кропивницького району Кіровоградської області. В цей час, до нього під`їхав наряд поліції та поліцейські почали вимагати від нього документи, а саме посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс цивільно-правової відповідальності на автомобіль, який знаходився неподалік. Оскільки він керував транспортним засобом, він запитав у поліцейських на підставі чого вони вимагають в нього вказані документи, однак поліцейськими не було наведено жодних підстав для їх перевірки. Надалі інспекторами ВП №1 (м.Знам`янка Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Салаванюком А.П. та Літовкою А.О., винесено стосовно нього постанови про накладення адміністративного стягнення у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3057772 від 15.09.2024 та серії ЕНА №3057824 від 15.09.2024. При складанні оскаржуваних постанов поліцейськими не було надано йому доказів, які б підтверджували факт керування ним транспортним засобом та перевезення дітей без використання дитячих утримуючих систем. За вказаних вище обставин, вважає оскаржувані постанови незаконними, які винесені з порушенням чинного законодавства.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому свої заперечення вона обґрунтувала наступним. Так, 15.09.2024 поліцейським відділу поліції № 1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Літовкою А.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3057824, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ч.10 ст.121 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом по вул.В.Чорновола в м.Знам`янка, та здійснення перевезення дітей, зріст яких менше 150 см, без використання дитячих утримуючих систем, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки. Крім того, 15.09.2024 поліцейським відділу поліції № 1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Салаванюком А.П. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3057772, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії. Вказує, що вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, поліцейські оцінили всі обставини справи установлюючи під час розгляду справи, докази вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень. Вважає, що стягнення застосовані без порушення в межах санкцій ч.1 ст.126, ч.10 ст.121 КУпАП, за якими ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності. Постанови винесені уповноваженими особами, які мали право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства. З огляду на викладене просила відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог. Крім того представником ВП № (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області надано суду два диски з відеозаписами оформлення матеріалів по справі про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

Позивач в судове засідання не з`явився, однак його представник адвокат Перемот О.Г. подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином про що свідчить довідка про доставку електронного документу до електронного кабінету Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, про причини своєї неявки суд не повідомила.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови серії ЕНА№3057772 від 15.09.2024, ОСОБА_1 , 15.09.2024 о 18 год 49 хв, в м.Знам`янка по вул.Віктора Голого,104, керував транспортним засобом ВА21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги пп.2.4.а ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП. За вказаним фактом працівником поліції була винесена постанова стосовно ОСОБА_1 та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн 00 коп. Крім того, в постанові зазначено, що велася відеофіксація на нагрудну камеру 70, відеозаписи з якої додаються до постанови.

Згідно з постановою серії ЕНА №3057824 від 15.11.2024, ОСОБА_1 15.09.2024 о 18 год 49 хв, в м.Знам`янка по вул.Віктора Голого,104, керував транспортним засобом ВА21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та здійснював перевезення дітей, зріст яких менше 150 см, без використання дитячих утримуючих систем, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, чим порушив вимоги п.21.11б ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.10 ст.121 КУпАП. За вказаним фактом працівником поліції була винесена постанова стосовно ОСОБА_1 та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн 00 коп. Крім того, в постанові зазначено, що до постанови додаються «бодікам».

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Зі змісту ст.9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ст. 7 КУпАП).

Як передбачено ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ч.3 ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна, зокрема, містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Підтвердженням вчинення адміністративного правопорушення є докази. Відповідно до вимог процесуального закону, докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, компетентними органами та в установленому порядку, а належними, якщо вони підтверджують факт даного адміністративного проступку.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Щодо вимоги позивача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3057772 від 15.09.2024, суд зазначає наступне.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Відповідно вимог ст.14 зазначеного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за №1306.

Відповідно п.1.1. Правил дорожнього руху ці Правила згідно Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно п.1.3 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Диспозиція ч.1 ст.126 КУпАП є банкетною та містить відсилочну норму до Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.2.1.а ПДР України одій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно із п.2.4 а ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Уданому випадку спірним є питання правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП України за непред`явлення позивачем, який керував транспортним засобом, для перевірки посвідчення водія відповідної категорії.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до статті 32 цього Закону поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, зокрема, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Таким чином, право органів Національної поліції перевіряти наявність у водія страхового полісу посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно п.3.5 розділу III Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 №100 після активації нагрудної відеокамери все спілкування повинно бути записане безперервно.

Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відео реєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

На підтвердження правомірності дій поліцейського відповідачем суду надано відеозапис процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Переглянувши вказані відеозаписи, судом встановлено, що вони не містять факту керування ОСОБА_1 автомобілем ВА21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 та зупинки його працівниками поліції, у зв`язку з порушенням останнім ПДР України. Відеозапис починається з того, що ОСОБА_1 іде зі сторони магазину в цей час до нього підходять працівники поліції. В ході спілкування, ОСОБА_1 не погоджується з вимогами поліцейських щодо пред`явлення ним посвідчення водія у зв`язку з порушенням ним ПДР України, а саме керування транспортним засобом будучи не пристебнутим паском безпеки. Він вказує, що транспортним засобом не керував та не був зупинений працівниками поліції, а тому і не зобов`язаний пред`являти їм документи. Надалі, вважаючи дії поліцейських протиправними, ОСОБА_1 зателефонував на лінію «102» та викликав наряд поліції, які прийняли в нього заяву про вчинення інспекторами ВП №1 (м.Знам`янка Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , стосовно нього неправомірних дій.

Таким чином, суд дійшов висновку, що наданий відповідачем відеозапис не може бути доказом порушення ОСОБА_1 ПДР, оскільки він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення постанови.

Аналогічний висновок, викладений в постанові Верховного суду від 18.07.2019 у справі №216/5226/16-а.

Крім того, працівниками поліції стосовно ОСОБА_1 не виносилася постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил ПДР, а саме п.2.3.в ПДР України (керування водієм транспортним засобом, будучи не пристебнутим ременем безпеки), яке пред`являлось ОСОБА_1 перед складанням оскаржуваної постанови. З огляду на викладене, відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт порушення позивачем ПДР України. Враховуючи наведене, вимоги інспектора ВП №1 (м.Знам`янка Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Салаванюка А.П до позивача про пред`явлення документів, в тому числі посвідчення водія відповідної категорії, є неправомірними.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 15.03.2019 у справі №686/11314/17.

Щодо вимоги позивача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3057824 від 15.09.2024, суд зазначає наступне

Пунктом 21.11.б Правил дорожнього руху встановлена заборона перевезення дітей, зріст яких менше 150 см, у транспортних засобах без використання дитячих утримуючих систем, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією цього транспортного засобу; на задньому сидінні мотоцикла та мопеда.

Частиною 10 статті 121 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил перевезення дітей.

Так, в обґрунтування протиправності оскаржуваної постанови позивач посилається на відсутність належних доказів вчинення ним правопорушення, вказуючи, що працівники поліції лише констатували факт перевезення дітей без спеціального спорядження. Будь-які докази керування ним транспортним засобом та порушення ним вказаних вимог ПДР відсутні.

Натомість, як вбачається з доводів відповідача, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.10 ст.121 КУпАП, підтверджується, насамперед, оскаржуваною постановою, в якій викладено опис обставин, установлених при розгляді справи, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, правильно застосовано межі санкції статті щодо притягнення особи порушника до адміністративної відповідальності. Наголошує на наданні матеріалів відеофіксації, які беззаперечно підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Однак, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17.

Так, відповідачем до матеріалів справи долучено відеофіксацію з нагрудної камери поліцейського, що зазначена у п.7 оскаржуваної постанови її додатком.

Слід зазначити, що долучений до матеріалів справи відеодоказ не відтворює факт перевезення позивачем дітей без використання дитячих утримуючих систем, а лише фіксує сам процес складення матеріалів про адміністративне правопорушення щодо позивача, що не може бути беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачене частиною 10 статті 121 КУпАП. Крім того, матеріали справи не містять жодних доказів, що зріст дітей, які перебували у припаркованому автомобілі, складав менше 150 см.

Інших доказів, які б свідчили про наявність у ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності, зокрема пояснень свідків, матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.10 ст.121 КУпАП України.

Згідно зі ст.62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При вирішенні даного спору суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, у разі наявності заперечень щодо адміністративного позову, суб`єкт владних повноважень повинен шляхом надання належних та допустимих доказів довести правомірність своїх дій чи рішень.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Однак, таких доказів, які б свідчили про те, що позивач вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.126 та ч.10 ст.121 КУпАП, відповідачем суду не надано.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене та враховуючи, що відповідачами не надано жодного доказу на підтвердження того, що позивач допустив правопорушення, передбачені ч.1 ст.126 та ч.10 ст.121 КУпАП, а відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, суд дійшов висновку, що постанови у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі серії ЕНА №3057772 від 15.09.2024 та серії ЕНА №3057824 від 15.09.2024 підлягають скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення, а позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч.1 та ч.3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки адміністративний позов задоволено на користь позивача, та враховуючи те, що останнім здійснена сплата судового збору у розмірі 1 211 грн 20 коп, вони підлягають стягненню на користь позивача, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, як юридичної особи та головного розпорядника бюджетних коштів.

На підставі викладеного, керуючисьч.10 ст.121, ч.1 ст.126, ст.ст.247, 251, 280, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 72, 73, 75, 76 ,77, 139, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову інспектора відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Салаванюка Андрія Петровича про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА№3057772 від 15.09.2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП.

Скасувати постанову інспектора відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Літовки Антона Олеговича про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА№3057824 від 15.09.2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.10 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.10 ст.121 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 , сплачений ним судовий збір у розмірі 1 211(одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області, місцезнаходження: вул.В.Чміленка,41, м.Кропивницький, 25006, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 40108709.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області О.В. Савельєва