Справа № 545/5387/24
Суддя: Зуб Т. О.
Дата ухвалення: 2025-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 545/5387/24
Провадження № 2-а/545/13/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2025 р. м. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді Зуб Т.О.,

за участю секретаря судового засідання Пінчук З.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Полтава адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з вищевказаним адміністративним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 26.11.2024 року ним була отримана копія постанови № 11/125 від 07.11.2024 року, складена тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) підполковником ОСОБА_2 за результатами розгляду матеріалів справи про адміністративнеправопорушення за ч. 1 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого вищевказаною статтею та накладене стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Зазначає, що 22.10.2024 року в районі м. Коростень, Житомирської, близько 17 год. 00 хв. працівниками Національної поліції України спільно з працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , було зупинено транспортний засіб в якому ОСОБА_1 перебував в якості пасажира. За результатами перевірки його персональних даних, було повідомлено про необхідність його доставки до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення облікових даних. ОСОБА_1 повідомив працівників Національної поліції України та ІНФОРМАЦІЯ_3 , що в цьому немає законної необхідності і попрохав видати йому повістку згідно чинного законодавства для з`явлення до ІНФОРМАЦІЯ_4 (по місцю реєстрації та перебування на військовому обліку) або ІНФОРМАЦІЯ_3 , але вказане прохання було проігнороване. В подальшому, приблизно о 18-30 год. його під примусовим супроводом працівників Національної поліції України спільно з працівниками ІНФОРМАЦІЯ_5 , проти його волі було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_1 . Приблизно о 21-30 год. працівниками ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 було повідомлено, що зараз його повезуть до м. Житомир для проходження огляду військово-лікарською комісією для визначення придатності до військової служби, при цьому жодних документів про направлення на ВЛК чи повісток йому не надавалось. Приблизно о 22-30 год. в супроводі працівників ІНФОРМАЦІЯ_5 його проти волі привезли в м. Житомир, точної адреси зазначити не може, але за словами працівників ІНФОРМАЦІЯ_5 це була центральна лікарня м. Житомир. В приміщенні лікарні його повідомили про необхідність проходження медичного огляду військово-лікарською комісією для визначення придатності до військової служби. ОСОБА_1 повідомив присутніх осіб, що в жодному разі не відмовляється від проходження ВЛК, а лише просить відтермінувати огляд на інший зручний для них час, та/або надати йому направлення або повістку на проходження ВЛК по місцю знаходження на військовому обліку, тобто в ІНФОРМАЦІЯ_6 , зважаючи на той факт, що вже пізня година доби (23 год. 00 хв.), та що він фактично зараз знаходить понад 600 км. від місця реєстрації та проживання і при собі не має жодних документів які повинні надатись комісії та могли б вплинути на висновки комісії щодо його непридатності або придатності до військової служби. Крім того, ОСОБА_1 неодноразово наголошував, що законодавством України заборонено примусове медичне дослідження, та просив надати йому час для збору всіх необхідних документів для об`єктивного встановлення проходження огляду, або надати повістку на проходження ВЛК по місцю знаходження на військовому обліку, та реєстрації і фактичного проживання. Після його прохань та аргументації, працівники Житомирського ВЛК та ІНФОРМАЦІЯ_5 повідомили, що ОСОБА_1 ВЛК проходити не буде. В подальшому, приблизно о 01 год 20 хв. 23.10.2024 року працівники ІНФОРМАЦІЯ_5 привезли його з м. Житомир назад до ІНФОРМАЦІЯ_5 в АДРЕСА_1 , де в подальшому приблизно о 02 год 00 хв. (23.10.2024р.) начальником групи документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_3 був складений протокол про адміністративне правопорушення № 11/215 від 22.10.2024 року та ОСОБА_1 було випущено з приміщення ІНФОРМАЦІЯ_5 . Звертає увагу, протокол фактично було складено не 22.10.2024 року, а 23.10.2024 року та не м. Житомир, а в м. Коростень. Розгляд справи про адміністративне правопорушення було призначено на 11 год. 00 хв. 29.10.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 . У зв`язку необхідністю додаткового часу для підготування документів, щодо розгляду протоколу, 29.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 за допомогою кур`єра було ОСОБА_1 було надано заяву про перенесення розгляду справи. Проте, позивач не був належно сповіщений відповідачем про дату, час і місце розгляду справи на 07.11.2024 року.

Враховуючи, що відповідач належно не повідомив його про розгляд справи та не виконав вимоги щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, не дотримався процедури розгляду справи та фактично не надав можливості скористатися правом на правову допомогу, вважає, що постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення- закриттю.

Враховуючи вищенаведене, просить визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову, закрити провадження в адміністративній справі про притягнення його до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на його користь судові витрати.

Ухвалою судді від 09.12.2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників процесу.

Позивач ОСОБА_1 надіслав заву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача- ІНФОРМАЦІЯ_1 також надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність..

Оцінивши докази, які є у справі, відповідно до ст. 90 КАС України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов до наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Положеннями ч. 1 ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно до п. 7 ч. 1ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень- орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Аналізуючи вищевикладене, суд зазначає, що умовою надання адміністративним судом захисту прав є встановлення їх порушення відповідачем, який перебуває у відповідних публічних правовідносинах із позивачем, проте своїми протиправними рішеннями, діями (бездіяльністю) впливає на його обов`язки, права чи інтереси.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі протоколу № 11/215 22.10.2024 року (а.с. 19-21) була винесена постанова № 11/215 від 07.11.2024 року тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 за результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого вищевказаною статтею та накладене стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн. (а.с. 14-16).

Відповідно до п. 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.

Згідно п. 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено загальну мобілізацію.

Відповідно до ч.ч. 1-3, 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, зокрема, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

Згідно п. 21, пп. 1 п. 27 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (далі - Порядок №560) за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Під час мобілізації громадяни викликаються до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів, зокрема, для: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби

Згідно ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію під час особливого періоду тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, згідно абз. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період- період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Аналогічне визначення та строки дій особливого періоду зазначені й в абз. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Таким чином, відмова військовозобов`язаного від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби без наявності для цього поважних причин в особливий період має своїм наслідком відповідальність, передбачену ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підтвердив свою відмову від проходження медичного огляду та лікування в закладах охорони здоров`я ВЛК.

Твердження позивача про те, що він знаходиться на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , а тому підлягав проходженню медогляду за місцем свого постійного проживання та обліку, а не за місцем тимчасового перебування, не може бути прийняте судом до уваги, оскільки згідно п. 9 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи призову громадян на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Відсутність у позивача на час вручення йому документів для проходження медогляду необхідної медичної документації не є передбаченою законом поважною причиною для відмови від проходження медогляду.

Разом з тим, відповідно до п.п. 70, 74 Порядку № 560 порядок проведення медичного огляду резервістів та військовозобов`язаних, персональний склад військово-лікарських комісій, порядок їх роботи визначаються у порядку, встановленому Міноборони.

Резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Аналогічні положення викладені в п. 3.1 глави 3 розділу ІІ «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року №402 (далі - Положення №402).

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач жодного направлення на проходження медичного огляду ВЛК позивачу не надавав, доказів оформлення направлення позивача на медогляд, реєстрації цього документа в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію, видачі такого направлення ОСОБА_1 під особистий підпис, а такок попередження позивача щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації відповідачем не надано та матеріали справи не містять.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, відповідачем порушено вимоги п. 74 Порядку № 560, п. 3.1 глави 3 розділу ІІ Положення № 402, а саме позивачу не надано направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11, тобто, порушено процедуру направлення військовозобов`язаного на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.

З огляду на те, що саме видача та вручення військовозобов`язаному направлення на військово-лікарську комісію є підставою для з`явлення останнього для проходження медогляду, а тому суд констатує, що у позивача не виник обов`язок щодо проходження медичного огляду та як наслідок - відповідальності за його невиконання.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів направлення позивача на проходження медичного огляду ВЛК та відмови ОСОБА_1 від проходження військово-лікарської комісії, тому відповідачем не доведено скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а тому постанова на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП підлягає визнанню протиправною та скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення- закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 139 КАС України понесені судові витрати підлягають стягненню на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 2, 9, 77, 90, 99, 241-246, 255, 257, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про адміністративне правопорушення- задовольнити.

Постанову тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 від 07.11.2024 року № 11/215, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладений штраф в сумі 17000,00 грн.- скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , витрати по оплаті судового збору в розмірі 605,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т. О. Зуб