Справа № 560/9522/24
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2025-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/9522/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Михайлов О.О.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

14 січня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області, в якій просив визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області вчинити дії щодо поновлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідки на постійне проживання № НОМЕР_1 (орган видачі 6801) з терміном дії 03.10.2029, шляхом видалення із відповідних реєстрів (баз даних) відомостей про скасування даної посвідки на постійне проживання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач формально поставився до його заяви про поновлення посвідки на постійне проживання, не надав оцінку обставинам, які підтверджують скасування підстави для прийняття рішення про скасування посвідки на постійне проживання, та як наслідок не використав надані йому повноваження з метою ухвалення рішення чи вчинення дій, які б відповідали критеріям, наведеним у частині другій статті 2 КАС України, натомість відповідач обмежився лише констатацією факту скасування лише рішення про скасування дозволу на імміграцію, як достатньої підстави для вчинення дій щодо поновлення йому посвідки на постійне проживання.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

02 грудня 2024 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідача, в якому останній вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

10 грудня 2024 року до суду надійшли додаткові пояснення у справі від позивача.

16 грудня 2024 року відповідачем подано заперечення на надіслані позивачем додаткові пояснення.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Громадянин російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув в Україну з метою постійного проживання та, 07.06.2019, звернувся до УДМС України в Хмельницькій області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну як особі, яка має право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

27.09.2019 громадянину російської федерації ОСОБА_1 надано дозвіл на імміграцію в Україну на підставі пункту 3 частини 3 статті 4 Закону України "Про імміграцію" та 04.10.2019 документовано посвідкою на постійне проживання серії № НОМЕР_1 (орган видачі 6801) з терміном дії 03.10.2029.

ОСОБА_1 04.05.2020 набув громадянство України відповідно до ч.1 ст.8 Закону України "Про громадянство України" (лист ВПГПРЕ УДМС в Хмельницькій області від 20.03.2023 №6801.2.1/3683-23). Відповідно до вказаного листа позивач, на момент та після прийняття рішення про оформлення набуття громадянства України, проживав на території України на підставі посвідки на постійне проживання.

З`ясування факту перебування позивача в громадянстві України стало підставою для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне проживання.

Відповідачем 22.03.2023 прийнято рішення №0230 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину російської федерації ОСОБА_1 на підставі п.6 ч.1 ст.12 Закону України "Про імміграцію". 22.03.2023 рішенням Управління №4716, на підставі пп.1 п.64 Порядку оформлення, видачі, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №321, скасовано посвідку на постійне проживання № НОМЕР_1 громадянина російської федерації ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з такими рішеннями позивач звернувся до суду з позовом в якому просив: визнати протиправними та такими, що прийняті з порушеннями чинного законодавства України, а також скасувати рішення Управління ДМС України в Хмельницькій області: від 22.03.2023 №0230 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину російської федерації ОСОБА_1 на підставі пункту 6 частини 1 статті 12 Закону України "Про імміграцію"; від 22.03.2023 №4716 про скасування посвідки на постійне проживання № НОМЕР_1 громадянину російської федерації ОСОБА_1 на підставі на підставі підпункту 1 пункту 64 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 р. №321. Зобов`язати Управління ДМС України в Хмельницькій області повідомити Адміністрацію Державної прикордонної служби України про скасування вищезазначених рішень, а також ввести відповідну Інформацію до інших державних обліків.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.06.2023 по справі №560/5989/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії - задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління ДМС України в Хмельницькій області від 22.03.2023 №0230 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину російської федерації ОСОБА_1 . В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, сторонами подано апеляційні скарги.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.11.2023 по справі №560/5989/23 апеляційні скарги ОСОБА_1 , Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області залишені без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року - без змін.

Позивач 21.05.2024 звернувся до УДМС у Хмельницькій області із зверненням щодо поновлення посвідки на постійне проживання на території України № НОМЕР_1 від 04.10.2019 терміном дії до 03.10.2029.

УДМС України в Хмельницькій області розглянуло звернення ОСОБА_1 та надало йому відповідь від 29.05.2024 №К45/6/6801.4/66-24, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року по справі №560/5989/23, яке постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.11.2023 залишено без змін, позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Управління ДМС України в Хмельницькій області від 22.03.2023 №0230 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину російської федерації ОСОБА_1 ; в задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Також повідомлено, що підстави для поновлення посвідки на постійне проживання на території України № НОМЕР_1 від 04.10.2019 терміном дії до 03.10.2029 (орган, що видав - 6801), яка з 22 березня 2023 року вважається недійсною - відсутні.

Вважаючи протиправною бездіяльність Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з безпідставності заявлених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначає Закону України "Про імміграцію" від 07.06.2001 № 2491-III (далі - Закон №2491).

Згідно зі ст. 3 Закону №2491, правовий статус іммігранта в Україні визначається Конституцією України, цим Законом, іншими законами України та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року № 1983 затверджено Порядок провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок №1983). Вказаний порядок визначає процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну (далі - іммігранти), поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень (далі - провадження у справах з питань імміграції), а також компетенцію міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.06.2023 по справі №560/5989/23 (яке набрало законної сили відповідно до постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.11.2023) встановлено, що 04.05.2020 ОСОБА_1 набув громадянство України за територіальним походженням відповідно до ч.1 ст.8 Закону №2491.

Відповідачем видано довідку про реєстрацію особи громадянином України на підставі якої оформлено останньому тимчасове посвідчення громадянина України № НОМЕР_2 від 05.06.2020 терміном до 04.05.2022.

Отже, позивач з моменту прийняття вказаного рішення набув громадянство України за територіальним походженням та не міг перебувати у двох правових статусах: "громадянина України" та "іноземця".

Крім того, позивач під час подання заяви про набуття громадянства України разом з іншими необхідними документами подав відповідачу зобов`язання протягом двох років з моменту набуття громадянства України припинити своє попереднє громадянство російської федерації.

Позивач на виконання вимог чинного законодавства України зобов`язаний був подати документ про припинення громадянства російської федерації, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до УДМС у Хмельницькій області протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а саме: з 04.05.2020 до 04.05.2022.

Однак, протягом встановленого двохрічного терміну позивач не виконав зобов`язання про припинення іноземного громадянства від 04.05.2020.

Дозвіл на імміграцію в Україну від 27.09.2019 №9109 виданий громадянину російської федерації ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 був дійсний до 27.09.2020 року, а тому з 28.09.2020 втратив свою чинність.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.06.2023 по справі №560/5989/23 встановлено також, що Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області фактично скасувало дозвіл від 27.09.2019 №9109, який станом на момент винесення оскаржуваного рішення втратив свою чинність, а тому у відповідача не було підстав для винесення рішення про скасування дозволу, який втратив дію. Таким чином, у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття рішення від 22.03.2023 №0230, а тому таке рішення судом визнано протиправним та скасовано.

Відповідно до п.17 ч.1 ст.1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" посвідка на постійне проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Згідно із ч.1 ст.13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на:

1) документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України:

а) паспорт громадянина України;

б) паспорт громадянина України для виїзду за кордон;

в) дипломатичний паспорт України;

г) службовий паспорт України;

ґ) посвідчення особи моряка;

д) посвідчення члена екіпажу;

е) посвідчення особи на повернення в Україну;

є) тимчасове посвідчення громадянина України;

2) документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус:

а) посвідчення водія;

б) посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон;

в) посвідка на постійне проживання;

г) посвідка на тимчасове проживання;

ґ) картка мігранта;

д) посвідчення біженця;

е) проїзний документ біженця;

є) посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту;

ж) проїзний документ особи, якій надано додатковий захист.

Пунктом 32 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 р. №322 (далі - Порядок №321) для оформлення посвідки іноземець або особа без громадянства подають:

1) дійсний паспортний документ іноземця (або паспортні документи - у разі, коли іноземець має одночасно громадянство (підданство) кількох держав (множинне громадянство) або документ, що посвідчує особу без громадянства, з візою типу D, якщо інше не передбачено законодавством і міжнародними договорами України;

2) документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника (у разі подання документів законним представником);

3) переклад на українську мову сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку;

4) дійсний поліс медичного страхування на весь строк дії посвідки;

5) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, або документ про звільнення від його сплати;

6) документ, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, з даними про реєстраційний номер облікової картки платника податків (у разі наявності).

Матеріалами справи підтверджено, що 04.10.2019 позивача документовано посвідкою на постійне проживання серії № НОМЕР_1 (орган видачі 6801) з терміном дії 03.10.2029, а відтак останній реалізував своє право на отримання посвідки на постійне проживання.

Дозвіл на імміграцію в Україну від 27.09.2019 №9109 виданий громадянину російської федерації ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 був дійсний до 27.09.2020 року, а тому з 28.09.2020 втратив свою чинність.

Посвідка на постійне проживання № НОМЕР_1 була видана громадянину російської федерації ОСОБА_1 на підставі дозволу на імміграцію в Україну від 27.09.2019 №9109.

Оскільки, вказаний дозвіл був дійсним до 27.09.2020 року, посвідка на постійне проживання № НОМЕР_1 видана громадянину російської федерації ОСОБА_1 є недійсною.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.06.2023 по справі №560/5989/23 встановлено правомірність прийняття рішення від 22.03.2023 №4716 про скасування посвідки на постійне проживання № НОМЕР_1 громадянину російської федерації ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги позивача фактично суперечать принципам правової визначеності.

З даного приводу колегія суддів враховує, що у пунктах 60, 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ющенко та інші проти України" (заяви №№ 73990/01, 7364/02, 15185/02 і 11117/05) констатовано: "… право на справедливий судовий розгляд, яке передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції та розтлумачене в контексті принципів верховенства права та юридичної визначеності, містить вимогу непіддання сумніву рішення суду, коли він остаточно вирішив питання (див. рішення у справі "Брумареску проти Румунії" (Brumarescu v. Romania) [GC], № 28342/95, п. 61)"; за відсутності будь-яких ознак того, що в іншому судовому провадженні мали місце якісь вади, Суд вважає, що нове вирішення тих самих питань може звести нанівець завершене раніше провадження, а це несумісно з принципом юридичної визначеності.

За вказаних обставин колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно із п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Курко О. П.