Справа № 320/7090/24
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2025-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2025 року м. Київ № 320/7090/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження) адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.08.2023 № .

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки застосування фінансових санкцій за період з 01.06.2021 по 31.12.2021 суперечить п. 52-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та постанові Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS- СоV-2», при цьому, штрафні санкції за порушення вчинені в період, що вказаний в оскаржуваному рішенні з 01.06.2021 по 31.12.2021 не можуть бути застосовані, як такі, шо суперечать вказаним вимогам законодавства, водночас, лише з 01.10.2023 у зв`язку з прийняттям Закону України від 30.06.2023 № 3219-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану» впроваджене відновлення відповідальності за порушення вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» зі скасуванням відповідальності за порушення, вчинені з 01.01.2022 по 30.09.2023 включно. 3 огляду на викладене, позивач вважає, що податкове повідомлення рішення, прийняте контролюючим органом 21.08.2023 на підставі акту фактичної перевірки від 02.06.2022, яким застосовано санкції за порушення допущені у 2021 році, при цьому, санкції застосовані у розмірі, що підлягає застосуванню з

01.10.2023 суперечить принципу «доброго врядування», юридичної визначеності, як складової принципу верховенства права, нормам законодавства та підлягає скасуванню, як протиправне.

Також, позивач вважає, що перевірка РРО за минулий період часу носить характер документальної перевірки, а тому такі дії не можуть вчинятися в рамках фактичної перевірки та слугувати підставою для застосування штрафних санкцій.

Крім того, позивач зауважує, що зміст виявленого порушення зводиться до відсутності з`єднання між РОS-терміналу та РРО, і як наслідок, відсутність фіскального чеку в додаток до чеку з РОS-терміналу. При цьому, згідно наданих позивачем до перевірки документів, а також податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи -підприємця за 2021, 2022 рік, книги обліку доходів за вказаний період вбачається, що вказане порушення є наслідком виключно недостатньої компетенції, оскільки загальна сума доходу за звітний (податковий період) була включена до податкової звітності та книги обліку доходів з врахуванням суми, що була сплачена через РОS-термінал, чек з РОS-термінал видавався без виключення усім покупцям. Вказані порушення не призвели до порушення прав та/або законних інтересів фізичних та/або юридичних осіб, не завдали шкоди суспільним інтересам та не призвели до перевищення граничного обсягу доходу, що встановлений законом для ФОП другої групи. Виявлені порушення того ж дня були усунуті.

Позивач акцентує увагу на тому, що загальна сума доходу за 2021 рік згідно податкової декларації становить 1813202,43 грн, що включає загальну суму надходжень без врахування розміру витрат на придбання слухових апаратів іноземного виробництва, комплектуючих до них та інших витрат, при цьому, застосована штрафна санкція становить 532883,50 грн, що є явно непропорційним виявленому порушенню.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.02.2024 даний позов було залишено без руху у зв`язку з його невідповідністю КАС України, однак недоліки позовної заяви було усунуто.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.02.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження).

До суду від Головного управління ДПС у м. Києві надійшов відзив на позовну заяву, в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача зазначив про те, що у результаті фактичної перевірки було встановлено факт здійснення роздрібної торгівлі медичними і ортопедичними товарами в спеціалізованому магазині та проведення розрахункових операцій без застосування належним чином зареєстрованого, опломбованого у встановеному порядку та переведеного у фіскальний режим роботи РРО за допомогою приймання спеціальних платіжних засобів та без змісту за період з 28.05.2021 по 25.05.2022 на загальну суму 765938,50 грн. За результатами факчтииої перевірки, Головним управлінням ДПС у м. Києві було прийнято податкове повідомления-рішення від 21.08.2023 № , згідно з яким, до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції на загальну суму 532883,50 грн. У даному випадку, у рішенні міститься посилання на положення Закону від 06.07.1995 № 265 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», його пункти 1 та 2 статті 3, які визначають склад встановленого контролюючим органом податкового правопорушення. Разом з тим, в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні наявне посилання на п. п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України (далі - ПК України) та п. 1 ст. 17 Закону № 265, які визначають порядок визначення та застосування штрафних санкцій за вчинення правопорушення передбаченого пунктами 1 та 2 ст. 3 Закону № 265/95-ВР. Окрім того, відповідач звертає увагу на те, що норми ПК України, на які посилається позивач, а саме п. п. 58.1.2 п. 58.1 ст. 58 ПК України, містять вимоги щодо оформлення податкового повідомлення-рішення за результатами проведення документальних перевірок, проте заходом податкового контролю, який застосовувався у межах даної справи, є фактична перевірка. Відповідно, податкове повідомлення-рішення було прийнято за результатами фактичної перевірки, а не документальної.

Головне управління ДПС у м. Києві вважає необгрунтованими міркування представника позивача про відсутність підстав для проведення фактичної перевірки та дію станом на 18.07.2022 мораторію на проведення податкових перевірок у зв`язку із розповсюдженням коронавірусної інфекції. Справді, положеннями Закону України від 17.03.2020 № 591-ІХ «Про внесення змін до ПК України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і розповсюдженню коронавірусної хвороби (СОVID-19) передбачались зміни до приписів пункту 52 підрозділу 10 Розділу XX «Перехідні положення» ПК України. Разом з тим, відповідач наголошує на тому, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-ІХ була зупинена дія пункту 52І підрозділу 10 Розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України на період дії воєнного, надзвичайного стану. З огляду на це, контролюючим органам не було заборонено здійснювати заходи податкового контролю у вигляді податкових перевірок та фактичних перевірок зокрема.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, будучи інвалідом 3-ї групи з дитинства, здійснює господарську діяльність за основним видом господарської діяльності КВЕД 47.74 - роздрібна торгівля медичними й ортопедичними товарами в спеціалізованих магазинах, а саме: слухові апарати та комплектуючі до них.

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 отримано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у місті Києві від 21.08.2023 № про застосування штрафу у розмірі 532883,50 грн за порушення законодавства обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Вказане податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі акта фактичної перевірки № 13015/26/15/07/ від 02.06.2022.

Згідно змісту акта фактичної перевірки від 02.06.2022 було проведено перевірку господарської одиниці - магазину, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , суб`єкта господарської діяльності - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 .

Фактична перевірка позивача здійснена на підставі п. п. 80.2.2 та п. п. 80.2.6 п. 80.2 ст. 80 ПК України, про що зазначено в наказі Головного управління ДПС у м. Києві від 13.05.2022 № 1569-п. Тривалість фактичної перевірки становила 10 діб та розпочалась з 24.05.2023, відповідно до інформації, зазначеної в наказі.

Згідно вказаного акта, перевіркою встановлено факт проведення розрахункових операцій без застосування належним чином зареєстрованого, опломбованого у встановленому порядку та переведеного у фіскальний режим роботи РРО за допомогою приймання спеціальних платіжних засобів (карток) та без видачі відповідних розрахункових документів встановленої форми та змісту за період з 28.05.2021 по 25.05.2022 на загальну суму 765938,50 грн.

Згідно додатку до податкового повідомлення-рішення «Розрахунок фінансових санкцій по акту перевірки № 13015/26/15/05/ від 02.06.2022 ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )», за порушення п. 1 ст. 3 Закону № 4143 за період з 01.06.2021 по 31.12.2021, сума фінансової санкції становить 532883,50 грн, відповідно до п. 1 ст. 17 вказаного Закону.

Позивач вважає податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, що і зумовило на звернення до суду з даним позовом.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені ПК України.

Відповідно до норм п. п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України яка визначає права контролюючих органів, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Пунктом 75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з приписами п. п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підстави проведення фактичної перевірки регламентовано ст. 80 ПК України, відповідно до п. 80.2 якої, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (п. п. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (п. п. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80 ПК України).

Відповідно до норм п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Як зазначено у п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Пунктом 86.8 ст. 86 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому ст. 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами. Тому за відсутності проведеної перевірки, як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.

Так, правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" № 265 від 06.07.1995 (із змінами).

Відповідно до визначень, наведених у ст. 2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" поняття:

розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця;

розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.

Згідно із ст. 3 Закону № 4143 суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:

- проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок (п. 1);

- надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти)

Фізичні особи - підприємці, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість, при продажу товарів (крім підакцизних товарів, технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, лікарських засобів, виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння) або наданні послуг мають право в розрахунковому документі зазначати назву товару (послуги) у вигляді, що відображає споживчі ознаки товару (послуги) та ідентифікує належність такого товару (послуги) до товарної групи чи послуги (п. 2);

- проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями (п. 11).

Згідно з п. 1 ст. 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) за кожне наступне вчинене порушення.

Тож, з наведеного слідує, що п. 1 ст. 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" встановлює відповідальність за невиконання суб`єктом господарювання щонайменше одного з трьох обов`язків: 1) непроведення розрахункової операції через РРО; 2) проведення розрахункової операції через РРО, однак, на неповну суму покупки; 3) невидача відповідного (тобто такого, що відповідає вимогам щодо форми і змісту) розрахункового документа. Перші два обов`язки суб`єкта господарювання випливають зі змісту п. 1 ст. 3 Закону № 265, а третій з п. 2 ст. 3 Закону № 265. Відповідно, наявність будь-якої з таких обставин (у сукупності або окремо) і утворює склад правопорушення.

Наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 року за № 220/28350, затверджено Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, яке розроблено відповідно до Закону № 4143.

Цим Положенням визначено форми і зміст розрахункових документів / електронних розрахункових документів, які в обов`язковому порядку мають надаватися особам, які отримують або повертають товар, отримують послуги або відмовляються від них, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням інтернету, при здійсненні розрахунків суб`єктами господарювання для підтвердження факту: продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів у сфері торгівлі, ресторанного господарства та послуг, мають відповідати його вимогам.

Згідно п. 1 розділу I Положення розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію з розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на надані такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Згідно з п. 1 розділу II Положення фіскальний касовий чек на товари (послуги) (далі - фіскальний чек) - розрахунковий документ / електронний розрахунковий документ, створений у паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ), реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій при проведенні розрахунків за продані товари (надані послуги). Фіскальний касовий чек на товари (послуги) за формою №ФКЧ-1 наведений у додатку 1 до цього Положення.

Як вже зазначалося, за висновками фактичної перевірки встановлено порушення позивачем п. 1 ст. 3 Закону № 4143, а саме, проведення розрахункових операцій без застосування належним чином зареєстрованого, опломбованого у встановленому порядку та переведеного у фіскальний режим роботи РРО за допомогою приймання спеціальних платіжних засобів та без змісту за період з 28.05.2021 по 25.05.2022 на загальну суму 765938,50 грн.

Щодо посилання позивача на положення п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, як на підставу незастосування штрафних санкцій в спірних правовідносинах, слід зазначити, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 № 533-IX, який набрав чинності 18.03.2020, до ПК України внесено зміни. Зокрема, підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України доповнено пунктами 52-1 - 52-5.

В п. 52-1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України (з урахуванням внесених змін згідно із Законами № 540-IX від 30.03.2020, № 591-IX від 13.05.2020), зазначено, що за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за: порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема страхування додаткової пенсії; відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу; порушення вимог законодавства в частині: обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального, спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку;

порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати.

Крім того, тільки в період широкомасштабної агресії російської федерації проти України, законодавцем були внесені зміни до законодавства України, у тому числі до Закону України № 265, допущені в період воєнного стану на території України.

Згідно із Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану» від 03.03.2022 № 2118-IX, який набрав чинності 07.03.2022, розділ II «Прикінцевих положень» Закону № 4143 було доповнено пунктом 12, яким встановлено, що на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, санкції за порушення вимог цього Закону не застосовуються.

У подальшому, до цієї норми були внесені зміни згідно із Законом № 2120-IX від 15.03.2022 та в редакції Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану» № 3219-IX від 30.06.2023, пункт 12 розділу II «Прикінцевих положень» Закону № 265 викладений у наступній редакції: «Суб`єкти господарювання звільняються від відповідальності за порушення вимог цього Закону, вчинені ними у період з 1 січня 2022 року до 1 жовтня 2023 року, крім відповідальності за порушення порядку здійснення розрахункових операцій при продажу підакцизних товарів, здійснення діяльності з купівлі/продажу іноземної валюти, діяльності у сфері організації та проведення азартних ігор».

Суд зазначає, що спірні правовідносини врегульовані Законом № 265 та ПК України.

Крім того, в період широкомасштабної агресії російської федерації проти України, законодавцем були внесені зміни до законодавства України, у тому числі до Закону України № 265/95-ВР за порушення, допущені в період воєнного стану на території України (Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану» від 03.03.2022 № 2118-IX, який набрав чинності 07.03.2022, Закон України № 2120- IX від 15.03.2022 та в редакції Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану» № 3219-ІХ від 30.06.2023.

Слід зазначити, що перевіркою встановлено факт проведення розрахункових операцій без застосування належним чином зареєстрованого, опломбованого у встановленому порядку та переведеного у фіскальний режим роботи РРО за допомогою приймання спеціальних платіжних засобів (карток) та без видачі відповідних розрахункових документів встановленої форми та змісту за період з 28.05.2021 по 25.05.2022 на загальну суму 765938,50 грн.

Тож, є обґрунтованими доводи позивача про те, що застосування фінансових санкцій за вказаний період, суперечить п. 52-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України.

При цьому, згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, воно складено на підставі акта фактичної перевірки, яка проведена у період з 24.05.2022 по 02.06.2022, але штрафні санкції застосовані за період з 28.05.2021 по 25.05.2022.

В постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18 зроблено висновок, що незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Слід зазначити, що перевірка РРО за минулий період часу носить характер документальної перевірки, а тому такі дії не можуть вчинятися в межах фактичної перевірки та слугувати підставою для застосування штрафних санкцій. Використання податкової інформації та документів, зокрема даних РРО за минулі періоди передбачено виключно під час проведення документальних і камеральних перевірок.

Отже, використання податкової інформації та документів, в тому числі даних СОД РРО за минулі періоди передбачено виключно під час проведення документальних і камеральних перевірок. Саме дані за минулі періоди стали підставою прийняття оскарженого рішення та застосування до позивача санкцій.

Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що змістом (особливістю) фактичної перевірки, є перевірка дотримання суб`єктом господарювання вимог закону саме на поточний момент (фактичний момент перевірки), що корелюється із правом прийти на перевірку без попередження.

Однак, перевірка РРО за минулий період часу носить характер документальної перевірки, а тому такі дії не можуть вчинятися в рамках фактичної перевірки та слугувати підставою для застосування штрафних санкцій.

При цьому, отримання інформації з власних програм контролюючого органу (таких як СОД РРО) за попередні періоди, не є предметом фактичної перевірки, що здійснюється за місцем проведення господарської діяльності.

Згідно наказу від 13.05.2022 № 1569-п підставою до проведення перевірки вказана доповідна записка управління контролю за розрахунковими операціями від 12.05.2022 № 413/26-15-07- 07-00-12, які оперують відомостями виключно з програм контролюючого органу. Будь-яких повідомлень від органів державної влади чи місцевого самоврядування щодо допущених позивачем порушень до контролюючого органу не надходило.

Згідно норм п. 86.8 ст. 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому ст. 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному ст. 42 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення, що є предметом оскарження від 21.08.2023, всупереч вказаних вимог було надіслане більше ніж через рік з складення акта від 02.06.2022, водночас, жодних пояснень причин прийняття рішення про накладення штрафних санкцій через рік після проведення перевірки під час розгляду спору в суді представником відповідача не наведено, як і не вказано про наявність чітко передбачених ПК України підстав для можливості прийняття рішень поза межами встановлених строків для прийняття відповідних податкових повідомлень-рішень за наслідком проведення фактичних перевірок. Натомість, додане до відзиву на позовну заяву зворотнє повідмолення про вручення поштової кореспонденції, вказаує на те, що акт перевірки та оскаржуване податкове повідмолення-рішення були направлені позивачу лише 22.08.2023 та отримані 22.09.2023, що не відповідає встановленій процедурі.

Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. Вище викладені неправомірні дії контролюючого органу під час призначення, проведення фактичної перевірки, оформлення її результатів, прийняття оскаржуваного ППР та застосування визначених ним фінансових санкцій, у своїй сукупності, підтверджуют його протиправінсть та є підставою до його скасування.

Крім того, суд звертає увагу і на те, що стороною відповідача не було спростовано доводів позовної заяви щодо того, що зміст виявленого порушення зводиться до відсутності лише з`єднання між РОS-терміналу та РРО, і як наслідок, відсутність фіскального чеку в додаток до чеку з РОS-терміналу. При цьому, згідно наданих позивачем документів під час перевірки, а також поданих податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи -підприємця за 2021, 2022 рік, книги обліку доходів за вказаний період вбачається, що вказане порушення є наслідком виключно помилки, оскільки загальна сума доходу за звітний (податковий період) була включена до податкової звітності та книги обліку доходів з врахуванням суми, що була сплачена через РОS -термінал, чек з РОS -термінал видавався без покупцям (протилежного не встановлено). Вказані порушення не призвели до порушення прав та/або законних інтересів фізичних та/або юридичних осіб, не завдали шкоди суспільним інтересам та не призвели до перевищення граничного обсягу доходу, що встановлений законом для ФОП другої групи.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від от 06.02.2001 (заява № 41205/98) по справі "Tammer v. Estonia" підкреслив, що "в межах своєї наглядової юрисдикції Суд повинен розглянути оскаржуване втручання у світлі всієї справи... Зокрема, Суд має визначити, чи було втручання у цій справі "пропорційним правомірній меті" та чи були підстави, наведені державними органами влади на виправдання даного втручання "відповідними й достатніми"

Таким чином, принцип пропорційності має на меті досягнення балансу між публічним інтересом та індивідуальним інтересом особи, а також між цілями та засобами їх досягнення.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у справі Khristov v. Ukraine (заява № 24465/04) наголошував на необхідності підтримання "справедливої рівноваги" між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе "особистий і надмірний тягар" (рішення у справі Brumarescu v. Romania).

Тож, позивач, будучи інвалідом 3-ї групи з дитинства, здійснюючи господарську діяльність за основним видом господарської діяльності роздрібна торгівля медичними й ортопедичними товарами в спеціалізованих магазинах, а саме: слухові апарати та комплектуючі до них, із загальною сумою доходу за 2021 рік згідно податкової декларації, яка становить 1813202,43 грн, що включає загальну суму надходжень без врахування розміру витрат на придбання слухових апаратів іноземного виробництва, комплектуючих до них та інщих витрат, отримав рішення контролюючого органу про застосування штрафної санкції 532883,50 грн, що вказує на непропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, оскільки розмір штрафних санкцій є надмірним за порушення, яке не змогло призвести до порушення публічного інтересу в розмірах співмірних застосованій санкції. Застосований контролюючим органом підхід за своїм змістом, є непропорційним, адже, розмір відповідальності для суб`єкта господарювання, який всупереч закону не застосовує РРО, був би меншим ніж для осіб, які допустили неумисне відхилення, як в даному випадку, відсутність з`єднання РОS-терміналу з РРО при повному фіксуванні доходів у обліку та звітності, видачі чеку РОS-терміналу і відсутності будь-яких негативних наслідків виявленого порушення, як для приватних так і публічних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідком розгляду даного спору, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, знайшли своє підтвердження під час розгляду спору в суді та підлягають задоволенню, з урахуванням встановлених обставин безпідставності застосування штрафних санкцій до позивача за період мораторію, проведення фактичної перевірки за попередні періоди, прийняття оскаржуваного рішення більш ніж через 1 рік після складення акта перевірки, а також, відсутності доведення наявності в діях позивача вини та складу порушення, за яке останнього притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу на значну суму.

Відповідачем під час розгляду даного спору в суді, не було надано доказів та обґрунтувань доводам, покладеним в основу позовних вимог, які досліджені судом та прийняті, як обґрунтовані. Інші ж доводи та посилання сторін,не спростовують висновку суду по суті спору та не впливають на результат розгляду спору.

Згідно із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судові витрати по сплаті судового збору підлягають розподілу, згідно норм ч. 1 ст. 139 КАС України. Витрати на правничу допомогу адвоката наразі не розподіляються.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 241-247, 255, 293, 295-297 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 21.08.2023 № .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 5328,84 грн (п`ять тисяч триста двадцять вісім гривень 84 коп).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.