Справа № 600/3906/24-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2025-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/3906/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 26.06.2024 №13 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 »;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести ОСОБА_1 , перерахунок пенсії у зв`язку із втратою годувальника з 01.06.2024 на підставі частини 2 статті 37 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", включаючи до розміру пенсії частку пенсії покійної матері - ОСОБА_2 ;

- стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач є інвалідом з дитинства 3 групи та отримує пенсію у зв`язку із втратою годувальника (свого померлого батька ОСОБА_3 ), призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV.

Враховуючи смерть своєї матері ОСОБА_2 , позивач звертався до пенсійного органу із заявою, в якій просив провести перерахунок його пенсії (стосовно зміни стану утриманця - додавання другого годувальника).

Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 26.06.2024 №13 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 » позивачу відмовлено у зміні стану утриманця (додавання годувальника), у зв`язку із відсутністю законних підстав, оскільки під час розгляду наданих документів встановлена невідповідність дівочого прізвища померлої годувальниці ОСОБА_2 , а саме: в свідоцтві про шлюб № НОМЕР_1 дівоче прізвище вказано « ОСОБА_4 », в трудовій книжці, виданій 09.01.1962, дівоче прізвище « ОСОБА_4 », яке змінено на « ОСОБА_5 » згідно свідоцтва про шлюб № НОМЕР_1 .

Позивач не погоджується із такими висновками пенсійного органу, оскільки на момент смерті діюче прізвище його матері було « ОСОБА_5 », набуте внаслідок укладеного шлюбу, а тому виявлені пенсійним органом невідповідності у свідоцтві про шлюб та в трудовій книжці жодним чином не могли вплинути на вирішення питання щодо перерахунку його пенсії у зв`язку із втратою годувальника (додавання другого годувальника), оскільки по всіх документах фігурувало прізвище матері « ОСОБА_5 ».

Також позивач звертав увагу суду, що подані ним документи належним чином підтверджували той факт, що ОСОБА_2 є його матір`ю, а тому у відповідача було достатньо правових підстав для проведення перерахунку його пенсії із врахуванням частки пенсії померлої матері (додаванням другого годувальника).

За таких обставин позивач звернувся до суду з даним позовом.

2. Відповідач (Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві) подав до суду відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого зазначив, що під час розгляду документів встановлена невідповідність дівочого прізвища померлої годувальниці ( ОСОБА_2 ), а саме: в свідоцтві про шлюб № НОМЕР_1 дівоче прізвище вказано « ОСОБА_4 », в трудовій книжці, виданій 09.01.1962, дівоче прізвище « ОСОБА_4 », яке змінено на « ОСОБА_5 » згідно свідоцтва про шлюб № НОМЕР_1 .

З огляду на викладене, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

3. Відповідач (Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області) подав до суду відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого заперечив щодо задоволення позову з аналогічних підстав.

Окремо, покликаючись на рішення Верховного суду у справі №500/1216/23, звертав увагу суду на те, що дії зобов`язального характеру по призначенню пенсії має вчиняти територіальний орган Пенсійного фонду, який визначений за принципом екстериторіальності.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ В СПРАВІ.

1. Ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

2. Ухвалою суду залучено до участі у справі Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області як другого відповідача.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ ТА ВІДПОВІДНІ ПРАВОВІДНОСИНИ.

1. Позивач є інвалідом 3 групи з дитинства та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області як отримувач пенсії у зв`язку із втратою годувальника (свого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV.

2. Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 06.12.1978 ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ) є матір`ю позивача.

3. ОСОБА_2 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області як отримувач пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV.

4. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 20.05.2024.

5. 18.06.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про перерахунок пенсії стосовно зміни стану утриманця (додавання частки пенсії за віком другого годувальника - ОСОБА_2 ), долучивши до заяви підтверджуючі документи. Вказана заява та документи за принципом екстериторіальності були направлені на розгляд Головному управлінню Пенсійного фонду України у м. Києві.

6. Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві рішенням від 26.06.2024 №13 відмовило позивачу у зміні стану утриманця (додавання годувальника) у зв`язку з відсутністю законних підстав, оскільки під час розгляду наданих документів встановлена невідповідність дівочого прізвища померлої годувальниці ( ОСОБА_2 ), а саме: в свідоцтві про шлюб № НОМЕР_1 дівоче прізвище вказано « ОСОБА_4 », в трудовій книжці, виданій 09.01.1962, дівоче прізвище « ОСОБА_4 », яке змінено на « ОСОБА_5 » згідно свідоцтва про шлюб № НОМЕР_1 .

7. Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області листом від 12.07.2024 №3266-2995/Л-17/8-2400/24 повідомило позивача про прийняте рішення щодо відмови у задоволенні заяви від 18.06.2024, а також зазначило, що за результатом розгляду документів до страхового стажу матері не зараховані періоди роботи за даними трудової книжки б/н від 09.01.1962, оскільки зміну прізвища внесено на підставі свідоцтва про шлюб, в якому дошлюбне прізвище не відповідає даним в свідоцтві про народження ( ОСОБА_6 ). Таким чином, пенсійний орган зазначив, що для зарахування до стажу, зазначених у трудовій книжці періодів роботи, необхідно надати уточнюючі довідки та повторно звернутися із заявою про перерахунок пенсії.

8. Не погоджуючись із прийнятим рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві від 26.06.2024 №13 щодо відмови у зміні стану утриманця (додавання годувальника), позивач звернувся до суду із цим позовом.

ДО ВКАЗАНИХ ПРАВОВІДНОСИН СУД ЗАСТОСОВУЄ НАСТУПНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНОДАВСТВА ТА РОБИТЬ ВИСНОВКИ ПО СУТІ СПОРУ.

1. Законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі-Закон №1058-IV).

2. Розділ V Закону №1058-IV передбачає умови, розмір та порядок отримання пенсії у зв`язку із втратою годувальника в солідарній системі.

Згідно частини 1 статті 36 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 36 Закону №1058-IV непрацездатними членами сім`ї вважаються діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Частиною 1 статті 37 Закону №1058-IV визначено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Згідно частини 2 статті 37 Закону №1058-IV дітям-сиротам пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірах, визначених частиною першою цієї статті, виходячи з розміру пенсії за віком кожного з батьків.

Згідно статті 38 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.

3. За змістом частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно обставин цієї справи, між сторонами виник спір щодо правомірності відмови позивачу у проведенні перерахунку пенсії у зв`язку із втратою годувальника, включаючи до основного розміру пенсії позивача частку пенсії за віком другого годувальника.

4. Надаючи оцінку наведеним доводам та аргументам сторін, суд зазначає наступне.

Позивач є інвалідом 3 групи з дитинства та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області як отримувач пенсії у зв`язку із втратою годувальника (свого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), призначеної відповідно до Закону №1058-IV.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір позивача ОСОБА_2 , яка отримувала пенсію за віком, а тому позивач 18.06.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про перерахунок пенсії стосовно зміни стану утриманця (додавання частки пенсії за віком другого годувальника - ОСОБА_2 ), при цьому долучивши до заяви підтверджуючі документи. Вказана заява та документи за принципом екстериторіальності були направлені на розгляд Головному управлінню Пенсійного фонду України у м. Києві.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві від 26.06.2024 №13 позивачу відмовлено у зміні стану утриманця (додавання годувальника) у зв`язку з відсутністю законних підстав, оскільки під час розгляду наданих документів встановлена невідповідність дівочого прізвища померлої годувальниці ( ОСОБА_2 ), а саме: в свідоцтві про шлюб № НОМЕР_1 дівоче прізвище вказано « ОСОБА_4 », в трудовій книжці, виданій 09.01.1962, дівоче прізвище « ОСОБА_4 », яке змінено на « ОСОБА_5 » згідно свідоцтва про шлюб № НОМЕР_1 .

5. Суд не погоджується із такими висновками пенсійного органу, оскільки прізвищем матері позивача на момент її смерті є « ОСОБА_5 », набуте внаслідок укладеного шлюбу, а тому виявлені пенсійним органом розбіжності в частині зазначення дівочого прізвища ( ОСОБА_6 ) жодним чином не могли вплинути на вирішення питання щодо проведення перерахунку пенсії позивача із додаванням частки пенсії за віком другого годувальника, адже у долучених до заяви документах зазначалось діюче на момент смерті прізвище померлої матері позивача - « ОСОБА_5 »

6. Крім того, у оскаржуваному рішенні та у поданому відзиві пенсійним органом взагалі не обґрунтовано, яким чином виявлені розбіжності в частині зазначення дівочого прізвища матері позивача унеможливлюють проведення перерахунку пенсії позивача із додаванням частки пенсії за віком його матері.

7. Суд наголошує, що долучені до заяви про перерахунок пенсії документи належним чином підтверджували той факт, що померла ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 , а тому позивач має право на отримання пенсії у зв`язку із втратою годувальника, виходячи із розміру пенсії за віком кожного з батьків - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

8. При вирішенні даного спору суд також враховує, що згідно з позицією Конституційного Суду України, яка висловлена у рішенні від 4 червня 2019 року № 2-р/2019 (пункти 3.1 та 3.2 мотивувальної частини) до основних обов`язків держави належить забезпечення реалізації громадянами соціальних, культурних та економічних прав; гарантування державою конституційного права на соціальний захист є однією з необхідних умов існування особи і суспільства; рівень соціального забезпечення в державі має відповідати потребам громадян, що сприятиме соціальній стабільності, забезпечуватиме соціальну справедливість та довіру до держави; гарантування державою цих прав, у тому числі права на пенсійне забезпечення як складової конституційного права на соціальний захист, має здійснюватися на основі Конституції України та у спосіб, що відповідає їй.

Основними завданнями соціальної держави є створення умов для реалізації соціальних, культурних та економічних прав людини, сприяння самостійності і відповідальності кожної особи за свої дії, надання соціальної допомоги тим громадянам, які з незалежних від них обставин не можуть забезпечити достатній рівень життя для себе і своєї сім`ї (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012).

За будь-яких обставин сутність права на пенсійне забезпечення як складової частини конституційного права на соціальний захист не може бути порушена, а законодавче регулювання у цій сфері має відповідати принципам соціальної держави. Конституційний Суд України наголошував на необхідності дотримання вказаних принципів, зокрема, у Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011.

Питання ефективності правового захисту аналізувалося і у рішеннях національних судів, зокрема у постанові від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 Верховний Суд України дійшов висновку, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Верховний Суд у своїй практиці також неодноразово посилався на те, що ефективний засіб правового захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації не відповідає положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №705/552/15-а та Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №826/14016/16, від 11.02.2019 року у справі №2а-204/12).

9. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що пенсійний орган безпідставно відмовив позивачу у перерахунку пенсії, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві від 26.06.2024 №13 є протиправним та підлягає скасуванню. При цьому, суд погоджується з аргументами Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про те, що дії зобовязального характеру мають виконуватись саме Головним управлінням Пенсійного фонду України у м. Києві, що також відповідає правовій позиції Верховного суду висловленій у справі №500/1216/23. Зокрема, у п.28 вказаного рішення суд зазначив, що дії зобов`язального характеру щодо проведення позивачу нарахування призначеної пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що призначив позивачу пенсію, що відповідатиме вимогам пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, згідно із яким, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. (п.26 рішення ВС)

10. Відповідно до частини 2 статті 38 Закону №1058-IV зміна розміру пенсії або припинення її виплати членам сім`ї здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому склалися обставини, що спричинили зміну розміру або припинення виплати пенсії.

За таких обставин, суд зобов`язує Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести позивачу перерахунок пенсії у зв`язку із втратою годувальника з 01.06.2024 (перше число місяця, що настає за місяцем, у якому склалися обставини, що спричинили зміну розміру пенсії) на підставі частини 2 статті 37 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", включаючи до розміру пенсії частку пенсії за віком покійної матері - ОСОБА_2 .

Решта доводів учасників справи не спростовують наведених вище висновків суду.

11. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 90 КАС України).

12. Відповідно до норм статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

13. Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів учасників справи, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази надані позивачем - суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

1. Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

2. Враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі, суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір у сумі 1211.20 грн.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 26.06.2024 №13 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії у зв`язку із втратою годувальника з 01.06.2024 на підставі частини 2 статті 37 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", включаючи до розміру пенсії ОСОБА_1 частку пенсії за віком його покійної матері ОСОБА_2 .

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві судовий збір у сумі 1211,20 грн.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП: НОМЕР_4 );

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (пл. Центральна, 3, м. Чернівці, Чернівецька обл., Чернівецький р-н, 58002, ).

Суддя О.В. Боднарюк