Справа № 320/1987/25
Суддя: Вісьтак М.Я.
Дата ухвалення: 2025-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення заяви без розгляду

15 січня 2025 року м. Київ № 320/1987/25

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючої судді Вісьтак М.Я., суддів Войтовича І.І., Саса Є.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства освіти та науки України, Кабінету Міністрів України про визнання протиправною та скасування довідки, визнання протиправним та нечинним окремого положення порядку, встановлення наявності або відсутності компетенції,
ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Міністерства освіти та науки України (далі відповідач -1), Кабінету Міністрів України (далі відповідач -2), в якому просить суд (орфографія, пунктуація та стилістика автора збережені):

- довідку про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти № 119307 від 26.06.2024 р. визнати протиправною та скасувати;

- розділ (без номеру) "Надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення", який включає пункти 56-67 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, визнати протиправним та нечинним;

- встановити наявність чи відсутність компетенції (повноважень) у Міністерства освіти і науки України, зокрема, як власника та держателя Єдиної державної електронної база з питань освіти, щодо встановлення (надання оцінки) на підставі даних, що містяться у ЄДЕБО наявності чи відсутності порушення послідовності поточного здобуття освіти, визначеній ч. 2 ст. 10 Закону України "Про освіту" у здобувачів освіти, які є військовозобов`язаними для подальшого надання цієї інформації територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки з метою оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію";

- встановити наявність чи відсутність виключної компетенції (повноважень) у територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки на самостійну перевірку та оцінку, чи військовозобов`язаний здобувач освіти здобуває рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", під час оформлення ним відстрочки у порядку, передбаченому ч. 7 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Одночасно із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом (орфографія, пунктуація та стилістика автора збережені): заборони іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору, а саме: заборонити територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, а також Міністерству оборони України () призивати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на військову службу під час мобілізації до набрання законної сили рішенням суду.

Вирішуючи питання щодо дотримання заявником вимог Кодексу адміністративного судочинства України стосовно змісту та форми заяви про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

В силу положень частин першої та другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

Відповідно до положень частини четвертої статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

За змістом частини другої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так, згідно з приписами частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до частини другої статті 6 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI за подання до адміністративного суду заяви про забезпечення позову ставка судового збору складає 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, з урахуванням положень статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" від 19.11.2024 № 4059-IX, при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову розмір судового збору повинен складати 908,40 грн.

Разом з тим заявником не надано суду доказів сплати судового збору у наведеному вище розмірі.

Позивачем заявлено клопотання про звільнення його від сплати судового збору у зв`язку з відсутністю фінансової спроможності сплати.

Однак, суд не приймає до уваги вище зазначене клопотання позивача з таких підстав.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI, зазначений вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Судом встановлено, що до жодної із визначених категорій осіб позивач не відноситься.

Питання звільнення від сплати судового збору як складової судових витрат, зменшення його розміру, відстрочення чи розстрочення його сплати регулюються частиною першою статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно частини другої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

З аналізу статті 8 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5 цього Закону, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Відтак, частина перша статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України визначає право суду на звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, виходячи із майнового стану сторони, водночас стаття 8 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI конкретизує порядок, умови такого звільнення та коло осіб, які можуть бути звільнені від сплати судового збору.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 року у справі № 0940/2276/18.

З урахуванням наведених норм права, підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору, звільнення від сплати судового збору на підставі частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, є врахування судом майнового стану сторони.

Дослідивши, в повному обсязі, додані до заяви про забезпечення позову документи та матеріали, суд не вбачає обґрунтованих підстав для задоволення клопотання та звільнення позивача від сплати судового збору.

Таким чином, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, доказів, долучених до даної заяви, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

У свою чергу в силу положень частини сьомої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.

З огляду на те, що подана заява не відповідає вимогам наведених вище процесуальних норм, суд, враховуючи приписи частини сьомої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне повернути її заявнику без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 132, 150, 152, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову - повернути заявнику без розгляду.

2. Копію ухвали надіслати (видати) заявнику (його представнику) невідкладно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання (підписання).

Головуюча суддя Вісьтак М.Я.

Судді Войтович І.І.

Сас Є.В.