Справа № 520/32346/24
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2025-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

16 січня 2025 року Справа № 520/32346/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Полях Н.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022), Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (, вул. Морехідна, буд. 1, м. Миколаїв, 54020) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022), Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (, вул. Морехідна, буд. 1, м. Миколаїв, 54020) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №86 від 21.06.2024 про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання за заявою від 14.06.2024.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 на підставі довідки Територіального управляння Державної судової адміністрації України у Харківській області №04-49/305 від 29.05.2024 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічної грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.01.2021.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Через канцелярію суду від позивача надійшла заява, в якій він просив:

- винести ухвалу про звернення рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року (№520/31346/2024 р. суддя Полях Н.А.), про перерахунок довічного грошового утримання до негайного виконання з часу її призначення;

- стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані з наданням правової допомоги в розмірі 3000 (трьох тисяч) гривен за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ).

В обґрунтування заяви зазначено, що в резолютивній частині судового рішення суд не вказав, що перерахунок довічного грошового утримання підлягає негайному виконанню, хоча позивач про це просив в позовній заяві. Крім того, судових не вирішено питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 3 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд наголошує, що оскільки судове рішення по справі було ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, то й заява про ухвалення додаткового судового рішення розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши подану заяву про ухвалення додаткового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями ст. 139 КАС України передбачено стягнення судових витрат стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 КАС України).

Згідно з ч. 2 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. 6 ст. 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постанові Верховного Суду від 31.07.2018 року по справі № 820/4263/17.

Згідно з пунктом 2 частини 3 статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження витрат на правничу допомогу, позивачем до заяви від 06.01.2025 надано копії: договору про надання правничої допомоги від 10.04.2024, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №938, акту виконаних робіт від 17.04.2024, платіжної інструкції №P24AD8363 від 17.04.2024.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 26 закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 27 зазначеного закону договір про надання правничої допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Відповідно до вимог ст. 30 закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

З наданих позивачем до заяви копій документів вбачається, що у договорі від 10.04.2024 сторонами перелік послуг визначено в узагальненому вигляді, з вказаного договору не встановлено, що правова допомога позивачу надавалася в рамках справи №520/31346/2024.

Акт виконаних робіт (наданих послуг) від 17.04.2024 також не містить даних про те, що правова допомога позивачу надана саме по справі №520/31346/2024.

Так, у вказаному акті лише зазначено про надання адвокатом послуги зі складання документів (заява до ПФУ про видачу посвідчення людини з інвалідністю, позовна заява), консультації у загальній сумі 3000 грн.

Разом з тим, платіжна інструкція №P24AD8363 від 17.04.2024 містить відомості про здійснення ОСОБА_1 переказу власних коштів у розмірі 3000 грн., проте у призначенні платежу не зазначено, що вказаний переказ було здійснено саме на виконання умов договору про надання правової допомоги.

Суд зауважує, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Зміст наведених положень КАС України щодо розподілу судових витрат свідчить про те, що вони стосуються загального правила компенсації судових витрат стороні, на користь якої ухвалено рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. 6 ст. 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постанові Верховного Суду від 31.07.2018 року по справі № 820/4263/17.

Згідно з пунктом 2 частини 3 статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Проте, позивачем до матеріалів справи не надано доказів підтвердження витрат на правову допомогу, які б були надані йому у рамках даної адміністративної справи.

Так, у додатках до адміністративного позову позивачем були зазначені копії платіжної інструкції про сплату послуг адвоката, договору про надання правової допомоги, акту виконаних робіт, свідоцтва про надання адвокатських послуг. Проте вказані документи не надано ані під час пред`явлення позовної заяви, ані до ухвалення судового рішення по суті заявлених позовних вимог.

Також, позивачем не було заявлено і відповідне клопотання про намір подати докази про розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи відповідно до положень ч.7 ст.139 КАС України.

Крім того, у додатках до адміністративного позову позивачем власноруч зазначено, що вказані додатки (копії платіжної інструкції про сплату послуг адвоката, договору про надання правової допомоги, акту виконаних робіт, свідоцтва про надання адвокатських послуг) знаходяться у іншій справі - №520/20923/24.

Разом з тим, згідно заяви позивача від 26.12.2024, яка подана у справі №520/20923/2024, ОСОБА_1 просив повернути документи (договір з адвокатом, акт виконаних робіт, свідоцтво адвоката, платіжний документ) на понесені витрати на послуги адвоката або копії з цих документів по адміністративній справі 520/20923/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управляння Пенсійного фонду в Харківській області про визнання неправомірними та скасування рішення ОСОБА_1 . Пенсійного фонду про відмову в перерахунку довічного утримання.

Отже, з викладеного вбачається, що позивачем до матеріалів справи №520/32346/24 під час розгляду адміністративного позову, не було надано доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, або заяви про намір подати такі докази відповідно до положень ч.7 ст.139 КАС України. А надані ОСОБА_1 до заяви про ухвалення додаткового рішення копії документів не підтверджуються понесення ним витрат на правничу допомогу у рамках справи №520/32346/24.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача про відшкодування таких витрат.

Щодо заяви позивача в частині прийняття ухвали про звернення рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року (№520/31346/2024 р. суддя Полях Н.А.), про перерахунок довічного грошового утримання до негайного виконання з часу її призначення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду, зокрема про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Враховуючи, що судом під час ухвалення рішення у справі не було здійснено стягнення сум пенсійних виплат, підстави для застосування вказаної норми права та задоволення вимог заяви в цій частині відсутні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 248, ст. 252, ст. 256, ст. 293, ст. 295, ст.297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022), Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (, вул. Морехідна, буд. 1, м. Миколаїв, 54020) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Полях Н.А.