Справа № 389/2947/24
Суддя: Савельєва О. В.
Дата ухвалення: 2025-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/389/32/24
Рішення

іменем України

09 січня 2025 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Савельєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Чернявської І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в місті Знам`янка Кіровоградської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Колоши Максима Михайловича, управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №2871666 від 20.08.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Постановою інспектора взводу №1 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Чернігівській області лейтенанта поліції Колоші М.М. серія ЕНА №2871666 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 20 серпня 2024 року, його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень. Постанову отримав на місці зупинки 20 серпня 2024 року. Вважає оскаржувану постанову необґрунтованою, такою, що не відповідає нормам КУпАП, оскільки винесена з порушенням вимог ст.ст.245, 276, 280. Вказує, що 20 серпня 2024 року приблизно о 09 год 10 хв він на вимогу працівників поліції зупинив транспортний засіб «Skoda octavia», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , на 71 км с.Сираї Чернігівського району Чернігівської область. До нього підійшов інспектор та представився, а також повідомив, що нібито він рухався на своєму автомобілі «Skoda octavia» зі швидкістю 121 км/год, чим перевищив допустиму швидкість більше ніж на 50 км/год. Він не погодився з цим та пояснив що, контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70), оскільки вказане обумовлено ч.2 ст.40 Закону «Про Національну поліцію», згідно з якою інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відео техніку, що здійснює фіксацію, повинна бути розміщена на видному місці. А під час руху дорожнього знаку 5.70 не було. Крім того, звернув увагу на те, що під час заміру швидкості транспортного засобу - лазерний LTI 20/20 ТгuСаm II, перебував у руках поліцейського не на штативі, що є порушенням ЗУ «Про Національну поліції України».

Представник відповідача подала суду відзив, в якому заперечувала щодо заявлених позовних вимог, з огляду на наступне. Так, 20 серпня 2024 року о 09 год 05 хв, в с.Сараї, а/д М 01 Київ-Чернігів- Нові Яроловичі, 71 кв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Skoda octavia», номерний знак НОМЕР_1 , в населеному пункті с.Сираї, позначеному дорожнім знаком 5.49 на білому фоні, рухався зі швидкістю 121 км/год., чим перевищив встановлення обмеження швидкості руху більше ніж на 50 км/год. Швидкість вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості ТЗ TRUCAM II LTI 20/20, серійний номер TC008431. Виявивши порушення ПДР України інспектор взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Колоша М.М. вжив заходів для притягнення винної особи до відповідальності та як наслідок, виніс стосовно ОСОБА_1 постанову серії ЕНА №2871666 від 20.08.2024, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, наклавши на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 700 грн.

Крім того, зазначила, що лазерний вимірювач швидкості TruCAM відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Окрім того, прилад TruCAM вимірює швидкість за допомогою лазера, що дозволяє уникнути неточностей, робоча дистанція пристроїв контролю швидкості TruCAM сягає 1від 15 м до 1200 м. Прилад TruCam LTI 20/20 № TC008431 пройшов необхідну повірку і відповідає всім вимогам законодавства, тому відсутні будь-які підстави ставити під сумнів результати вимірювання швидкості даним приладом.

Щодо доказів вчинення адміністративного правопорушення зазначила, що в пункті 7 оскаржуваної постанови зазначено, що до постанови додаються: відео з портативного відеореєстратора №471217, що і є технічним засобом, за допомогою якого було здійснено фіксацію розгляду справи та відео з приладу TRUCAM II LTI 20/20, серійний номер TC008431, що є технічним засобом, за допомогою якого здійснювалося вимірювання швидкості транспортного засобу. При цьому, зважаючи на те, що судову повістку про виклик до Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області з матеріалами адміністративного позову отримано ними лише 01.10.2024, через більше ніж 1 місяць після винесення оскаржуваної постанови, то в силу вимог чинного законодавства, 30-ти денний строк зберігання відеозапису з портативного відео реєстратора №471217 пройшов, у зв`язку з чим такий відеозапис був видалений автоматично. З огляду на викладене, у відповідача відсутня об`єктивна можливість надати суду відеозапис з фіксацією розгляду справи.

Як вбачається з відеозапису та фото з приладу TRUCAM II LTI 20/20, серійний номер TC008431, автомобіль марки «Skoda octavia», номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 121 км/год, що є перевищенням дозволеної швидкості руху. На відео та фото видно, як червона позначка фіксується на автомобілі ОСОБА_1 на відстані 417,1 м, тобто вимірює швидкість руху саме його автомобіля, що і є підтвердженням факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Вказує, що поліцейським дотримана передбачена законодавством процедура розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Вважає, що ОСОБА_1 до адміністративного позову не додано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, його незгода з оскаржуваною постановою не є підставою для її скасування, а тому всі зауваження ОСОБА_1 , як підстави для скасування оскаржуваної постанови мають суто суб`єктивний характер та свідчать про намагання уникнути адміністративної відповідальності.

Крім того зазначила, що заявлений позивачем розмір судових витрат є явно завищеним та неспівмірним з наданими адвокатом обсягом послуг.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак його представник адвокат Солонько О.С. подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, а справу слухати за його та позивача відсутності.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомленні належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Дослідивши письмові матеріали справи судом встановлено наступне.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, 20 серпня 2024 року о 09 год 05 хв, ОСОБА_1 керував транспортним засобом в населеному пункті с.Сираї, 71 км позначений дорожнім знаком 5.49 на білому фоні, рухався зі швидкістю 121 км/год., чим перевищив встановлення обмеження швидкості руху більше ніж на 50 км/год, чим порушив вимоги п.12.4 Правила дорожнього руху України. Зафіксовано приладом TRUCAM II LTI 20/20 TC008431.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Зі змісту ст.9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ст. 7 КУпАП).

Як передбачено ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.ст. 268, 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.

Відповідно до ст.ст.72-74 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування та одержані в порядку встановленому законом.

При цьому, ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, суд зазначає, що склад правопорушення повинен в собі містити: суб`єкт правопорушення, суб`єктивну сторону правопорушення, об`єкт правопорушення та об`єктивну сторону правопорушення. Відсутність одного із вищезазначених елементів в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не містить складу адміністративного правопорушення.

Матеріали справи не містять, а відповідачем не надано належних доказів порушення позивачем ПДР України, а саме, рух ОСОБА_1 на транспортному засобі «Skoda octavia», номерний знак НОМЕР_1 , в межах населеного пункту.

П.п. 12.4 ПДР України визначено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно п.1.10 ПДР України, населений пункт - забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45.

Відповідачем на підтвердження своєї позиції по справі надано відеозаписи з приладу TruCam LTІ 20/20, на якому зафіксовано рух транспортного засобу «Skoda octavia», номерний знак НОМЕР_1 , при цьому забудови на секундному відео, які б свідчили про рух транспортного засобу в межах населеного пункту на відео відсутні. Інших доказів порушення ОСОБА_1 ПДР відповідачем не надано. Відео з нагрудної камери поліцейського суду надано не було, у зв`язку з його знищенням через перевищення строку зберігання.

Відзняті поліцією фото і відео на ділянці місцевості, які відповідно до посилання сторони відповідача підтверджують знаходження екіпажу поліції в населеному пункті с.Сираї, викликають обґрунтовані сумніви. Так, відеозапис з приладу TruCam LTІ 20/20 зафіксував рух транспортного засобу на фоні якого не було жодних будинків чи споруд. Отже, вчинення правопорушення на вказаній поліцією ділянці дороги в межах населеного пункту Сираї, доведено не було.

Крім того, відповідачем не надано доказів на підтвердження, що транспортним засобом «Skoda octavia», номерний знак НОМЕР_2 , керував саме ОСОБА_1 . З наданого відео взагалі не можна встановити хто саме керував транспортним засобом «Skoda octavia», номерний знак НОМЕР_2 , оскільки на ньому видно лише особу, яка сиділа поруч з водієм на передньому пасажирському сидінні автомобілю. Наданий відповідачем відеозапис не містять фіксації розгляду адміністративної справи відносно позивача, зокрема встановлення особи, яка керувала транспортним засобом, її пояснення відносно події адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення і, як наслідок, протиправність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч.4 ст.122 КУпАП, у зв`язку із відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених в постанові серія ЕНА №2871666 від 20.08.2024 року.

Тобто, в порушення вказаних норм КУпАП відповідач при винесенні оскаржуваної постанови керувався виключно власними припущеннями щодо вчинення позивачем вказаного правопорушення, що є неприпустимим та свідчить про протиправність спірної постанови відповідача.

Отже, для того, щоб притягнути особу до адміністративної відповідальності, необхідна наявність вини відповідної особи у вчиненому правопорушенні, яка підтверджена належними доказами. Одними з таких доказів відповідно до статті 251 КУпАП є, зокрема, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки.

Однак, Департаментом патрульної поліції чи самим інспектором не подано до суду доказів фото і кінозйомки порушення ОСОБА_1 ПДР.

Отже в матеріалах справи відсутні будь-які об`єктивні і беззаперечні докази наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, крім оскаржуваної постанови.

Так, відповідач під час винесення оскаржуваної постанови в порушення вимог статей 245, 247, 251, 252 КУпАП розглянув справу про адміністративне правопорушення без дотримання принципу законності та повного і всебічного розгляду, не перевіривши наявності складу правопорушення, не здійснив технічний огляд транспортного засобу, не надав можливість скористатися юридичною допомогою адвоката, у зв`язку з чим за наслідками розгляду вказаної справи прийняв постанову, яка суперечить чинному законодавству та підлягає скасуванню.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти, встановлені судом у сукупності, викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови, не надано, зокрема, відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови фото, відео-фіксації порушення позивачем правил дорожнього руху. Оскаржувана постанова не містить доказової бази вчинення правопорушення. Єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові. Зазначені правові позиції викладені у постановах №524/5536/17 від 15.11.2018 року, №338/855/17 від 26.04.2018 року, №338/1/17 від 26.04.2018 року Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Таким чином, з огляду на те, що належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП матеріали справи не містять, оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною та підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Разом з цим, заявлена позовна вимога про визнання дій інспектора взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Колоши М.М. щодо притягнення до адміністративної відповідальності протиправними задоволенню не підлягає, оскільки стаття 286 КАС України, яка регулює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, не містить положень щодо визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними. Скасування оскаржуваної постанови охоплює собою і визнання протиправними дій відповідача по її складенню.

Крім того, позивачем пред`явлено позов до двох відповідачів, а саме інспектора взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Колоши М.М. та Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Суд зазначає, що частиною третьою статті 288 КУпАП передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбаченого статтею ч.4 ст.122 КУпАП поліцейські відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Отже, відповідні поліцейські не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені в тому числі ч.4 ст.122 КУпАП.

Використання у зазначених вище нормах формулювань від імені центрального органу виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі №724/716/16-а від 26.12.2019. Тобто, інспектор УПП в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Колоша М.М. не може бути належним відповідачем у даній справі.

Щодо відшкодування понесених позивачем судових витрат суд, зазначає наступне.

Згідно з ч.1 та ч.3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, які не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем під час звернення до суду сплачено судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп., що підтверджується відповідною квитанцією.

З урахуванням зазначених процесуальних норм сплачений позивачем судовий збір у вказаній сумі підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Щодо питання про розподіл судових витрат, а саме правничої допомоги, суд зазначає наступне.

За змістом частини 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з пунктами 6, 7 статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Приписами ч.5 ст. 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, до позовної заяви в якості доказів витрат на правничу допомогу представником позивача адвокатом Солоньком О.С. додано: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, видане 15 листопада 2023 року; ордер від 21 серпня 2024 року; копію договору про надання правничої допомоги №77 від 21 серпня 2024 року; додаток до договору №1 від 21 серпня 2024 року; акт приймання передачі правничої допомоги до договору про надання правничої допомоги від 21 серпня 2024 року з детальним описом виконаних робіт; квитанцію від 21 серпня 2024 року на суму 2000 грн.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що заявлені позивачем до відшкодування судові витрати в сумі 2000 грн є співмірними зі складністю цієї справи і наданим адвокатом обсягом послуг.

Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2000 грн.

На підставі викладеного ст.ст.122, 247, 251, 280, 288, 293 КУпАП, керуючись ст.ст. 72, 73, 75, 76 ,77, 139, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №2871666 від 20.08.2024, винесену інспектором взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Колошою Максимом Михайловичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 700 грн.

Закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.4 ст.122 КУпАП.

В задоволенні решти позовних вимогвідмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2000 (дві тисячі) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: інспектор взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Колоша Максим Михайлович, місце знаходження: Громадська,66, м.Чернігів Чернінівської області, 14037.

Відповідач: Департамент патрульної поліції, місце знаходження: вул.Федора Ернста,3, м.Київ, 03048, .

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області О.В. Савельєва