Справа № 420/16251/24
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2025-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/16251/24

Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г.В. Дата і місце ухвалення: 06.11.2024р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненадання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , як військовозобов`язаному, який має батька, інваліда 2 групи;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 11 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як військовозобов`язаному, який має батька, інваліда 2 групи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що його батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є особою з інвалідністю 2 групи, а тому, на підставі абзацу 11 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ОСОБА_1 не підлягає призову на військову службу під час мобілізації. З метою реалізації відповідного права ОСОБА_1 21.03.2023р. засобами поштового зв`язку звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Однак, відповідне письмове звернення відповідач проігнорував, питання щодо надання позивачу відстрочки не вирішив, що є протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення від 06.11.2024р. з ухваленням у справі нового судового рішення про задоволення його позову у повному обсязі.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням позивача на те, що заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ним направлено 21.03.2023р. засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення, кур`єром, на адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вміст рекомендованого листа перед відправкою перевірено оператором відділення поштового зв`язку 65123, підтвердженням чого слугують підпис та відтиск печатки АТ «Укрпошта». Таким чином, ОСОБА_1 у березні 2023 року вжив усіх заходів щодо реалізації свого права на відстрочку від призову на військову службу, однак, у зв`язку з протиправною бездіяльністю відповідача, процес реалізації відповідного права не завершено. У спірних правовідносинах суб`єкт владних повноважень не може утриматися від прийняття рішення, що входить до його компетенції.

Також, апелянт посилається на необґрунтованість висновку суду першої інстанції про недоведеність матеріалами справи отримання ІНФОРМАЦІЯ_5 заяви ОСОБА_1 від 21.03.2023р. про надання відстрочки. Судом не вжито заходів щодо витребування доказів з власної ініціативи, як це передбачено статтею 80 КАС України, а також щодо отримання відповідних пояснень від відповідача. Крім того, судом залишено поза увагою, що у своїх скаргах, адресованих ІНФОРМАЦІЯ_6 , Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини та Міністерству оборони України, позивач щоразу на підтвердження своїх доводів додавав у вигляді додатку заяву від 21.03.2023р. Весь пакет документів було отримано ІНФОРМАЦІЯ_7 повторно під час відправлення 29.04.2024р. адвокатського запиту. Про результати розгляду заяви від 21.03.2023р. позивача належним чином не повідомлено по теперішній час.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 20.02.2018р. взятий на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_8 .

21.03.2023р. позивачем підготовлено на адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 11 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як військовозобов`язаному, який має батька, інваліда 2 групи.

Згідно опису вкладення у цінний лист за №806 від 21.03.2023р. до заяви ОСОБА_1 долучив: нотаріально завірену копія паспорту ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , сторінки якого прошиті, скріплені підписом та печаткою нотаріуса; нотаріально завірену копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 № НОМЕР_2 ; нотаріально завірену копію паспорту ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 , сторінки якого прошиті, скріплені підписом та печаткою нотаріуса; нотаріально завірену копію пенсійного посвідчення ОСОБА_2 № НОМЕР_4 ; нотаріально завірену копію довідки МСЕК групи інвалідності ОСОБА_2 серії 10ААВ за № НОМЕР_5 .

Не отримавши відповіді за результатами розгляду вказаної заяви 23.07.2023р. позивачем підготовлено та направлено на адресу ІНФОРМАЦІЯ_9 заяву, в якій він просив повідомити про результати розгляду та прийняте рішення за його заявою від 21.03.2023р. про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

02.02.2024р. ОСОБА_1 звернувся до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та до Міністерства оборони України зі скаргами на бездіяльність окремих службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_4 , що виразилася у залишенні без розгляду заяви, неповідомлення заявника про прийняте рішення та ненадання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, та службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_9 , що виразилася у залишенні без розгляду заяви, неповідомлення заявника про прийняте рішення та ненадання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Листом №10998.4/С-5493.3/24/42.2.2 від 22.02.2024р. Уповноважений Верховної Ради України з прав людини повідомив позивача про надіслання його скарги для розгляду до Генерального штабу Збройних Сил України.

16.04.2024р. ОСОБА_1 звернувся до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини із заявою, в якій просив повідомити чи інформував Генеральний штаб Збройних Сил України Секретаріат Уповноваженого щодо розгляду його скарги від 02.02.2024р. та вжиті заходи.

Листом №26138.4/С-14828.3/24/42.2.2 від 30.04.2024р. Уповноважений Верховної Ради України з прав людини повідомив позивача про повторне надіслання його скарги до Генерального штабу Збройних Сил України.

29.04.2024р. представник позивача звернувся з адвокатським запитом до ІНФОРМАЦІЯ_9 , в якому просив надати: копію постанови ІНФОРМАЦІЯ_4 (відмова або задоволення скарги від 21.03.2023р. про надання відстрочки від призову на службу) та відповідну копію відповіді на дану скаргу; копію відповіді на заяву ОСОБА_1 від 23.07.2023р., що була адресована до ІНФОРМАЦІЯ_9 ; копію відповіді Генерального Штабу Збройних Сил України, які отримали від Уповноваженого з прав людини Верховної Ради України скаргу ОСОБА_1 від 02.02.2024р.

Листом №943/9344 від 03.05.2024р. на вказаний адвокатський запит ІНФОРМАЦІЯ_7 направив представнику позивача копію відповіді т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 стосовно громадянина ОСОБА_1 .

Згідно відповіді т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 30.04.2024р. перевіркою реєстраційних обліків вхідної кореспонденції не підтверджено факт надходження заяви ОСОБА_1 від 21.03.2023р. про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Зазначено, що згідно з наданої до адвокатського запиту копії накладної Укрпошти №806 заяву ОСОБА_1 від 21.03.2023р. з доданими документами було направлено на адресу Суворовського районного суду за адресою: АДРЕСА_1 . Перевіркою на сайті Укрпошти поштового відправлення за трек-номером 806 встановлено, що дані про це відправленні відсутні, тому що не зареєстровані в системі.

Вважаючи протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , виходив з того, що позивачем до позовної заяви не надано належних доказів направлення заяви від 21.03.2023р. про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та документів, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», саме на адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 , як і не надано доказів отримання останнім зазначених документів. За таких обставин, за висновками суду, відсутні підстави для висновку про допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 21.03.2023р. про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації як військовозобов`язаному, який має батька, інваліда 2 групи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992р. захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022р., у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Строк дії воєнного часу неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України і діє на теперішній час.

Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993р. №3543-XII (далі - Закон №3543-XII) встановлено правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні.

Відповідно до ст.1 Закону №3543-XII мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Статтею 23 Закону №3543-XII передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Згідно абз.11 ч.1 ст.23 Закону №3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, а саме: які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати.

Норми статті 23 Закону №3543-ХІІ мають імперативний характер і не передбачають, що право на відстрочку повинно підтверджуватись рішенням будь-якого органу владу.

Тобто військовозобов`язані, які мають правовий статус осіб, зазначених у статті 23 Закону №3543-ХІІ, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації (мають відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації) на підставі Закону, а тому підтвердження такого їх статусу не потребує прийняття додаткового рішення органом державної влади чи органом місцевого самоврядування.

Такий статус військовослужбовця підлягає лише відповідному оформленню.

Відповідно до частини восьмої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» положення про ТЦК та СП затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абзацом дев`ятим пункту 11 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою КМУ від 23.02.2022р. №154, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

Отже, до повноважень відповідача належить оформлення відстрочок від призову під час мобілізації для військовозобов`язаних, які проживають на території відповідного району.

Оскільки позивач проживає на території Суворовського району міста Одеси, тому відповідач після отримання заяви ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову зобов`язаний був перевірити підстави щодо надання відстрочки позивачу та оформити її при їх підтвердженні або відмовити в оформленні з відповідним обґрунтуванням такого рішення.

Спірним у правовідносинах, що виникли між сторонами у даній справі, є факт отримання ІНФОРМАЦІЯ_5 заяви ОСОБА_1 від 21.03.2023р., лише після чого у відповідача виникає обов`язок щодо її розгляду.

Як стверджує позивач, відповідну заяву ним надіслано до ІНФОРМАЦІЯ_4 засобами поштового зв`язку.

В свою чергу, відповідач заперечує факт отримання цієї заяви.

В підтвердження надіслання заяви відповідачу позивачем надано суду накладну АТ «Укрпошта» від 21.03.2023р. №806 (кур`єрська доставка), в якій одержувачем вказано «СУВОРОВ РАЙОННИЙ СУД ТЕРИТОРІАЛЬНИ ЛІНІЯ 43-А. 1. Одеса. 65069», в той час як поштовою адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 є: 65069, м.Одеса, 43-Лінія, 17а.

Доказів вручення поштового відправлення згідно накладної від 21.03.2023р. №806 матеріали справи не містять.

У своїх скаргах, адресованих на адресу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та Міністерства оборони України, позивач вказує, що згідно даних трекінгу відправлень Укрпошти, відправлення 806 особисто вручено 24.03.2023р.

Однак, позивачем роздруківки вказаного трекінгу не надано ні суду, а ні було долучено до відповідних скарг.

Перевірити вказану обставину за допомогою відстеження за трекінгом відправлення не являється за можливе, враховуючи, що відповідна інформація в автоматизованій системі АТ «Укрпошта» зберігається лише 6 місяців.

Та обставина, що, як стверджує позивач, вміст рекомендованого листа перед відправкою перевірено оператором відділення поштового зв`язку 65123, підтвердженням чого слугують підпис та відтиск печатки Укрпошти, не спростовує висновків суду про відсутність доказів отримання ІНФОРМАЦІЯ_5 заяви ОСОБА_1 від 21.03.2023р.

Також, відповідну обставину не спростовують посилання апелянта на те, що про надіслання 21.03.2023р. до відповідача заяви про надання відстрочки він зазначав у скаргах, адресованих ІНФОРМАЦІЯ_6 , Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини та Міністерству оборони України, та надавав копію такої заяви.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оскільки ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанцій ОСОБА_1 не надано жодного належного доказу отримання ІНФОРМАЦІЯ_5 його заяви від 21.03.2023р. про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для висновку про наявність у діях позивача протиправної бездіяльності щодо розгляду відповідної заяви позивача та, як наслідок, для зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_4 в судовому порядку надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 11 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як військовозобов`язаному, який має батька, інваліда 2 групи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують правильність висновку суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову. Підстав для задоволення апеляційної скарги позивача та скасування рішення від 06.11.2024р. колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що з метою реалізації свого права на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації він не позбавлений можливості повторно звернутися з відповідною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 15 січня 2025 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук