Справа № 712/13794/24
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2025-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів: Ганечко О.М., Василенка Я.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Соснівського відділу у місті Черкаси Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби до ОСОБА_1 про продовження строку затримання іноземця в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 листопада 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Соснівський відділ у місті Черкаси Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про продовження строку затримання іноземця в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 листопада 2024 року позов задоволено.

Продовжено строк затримання громадянина Туркменистану ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Миколаївському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, що розташований за адресою за адресою: АДРЕСА_1 - терміном на шість місяців.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Доводи апелянта обґрунтовані тим, що підстави для продовження строку затримання іноземця в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, позаяк особа відповідача ідентифікована позивачем, оскільки у відповідача є оригінал закордонного паспорту, термін дії якого не сплив, і є документом що дає можливість відповідачу залишити територію України. Єдиною підставою для подовження строку, на думку апелянта, була неефективність дій позивача щодо забезпечення примусового видворення відповідача, як то пошук зовнішнього фінансування видворення.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно з положеннями ст. 309 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розгляд справи проведено у порядку письмового провадження на підставі пункту 2 частини 1 статті 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 31.05.2024 р. у справі №712/6768/24 задоволено адміністративний позов Соснівського відділу у місті Черкаси ЦПМУ ДМС до громадянина Туркменістану ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , про затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк 6 (шість) місяців з метою забезпечення видворення за межі території України.

З метою виконання вимог рішення Соснівського районного суду міста Черкаси 31.05.2024 у справі №712/6768/24 Соснівським відділом у місті Черкаси ЦПМУ ДМС громадянина Туркменістану ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано для вирішення питання про поміщення останнього до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - ПТПІ), про що складено протокол від 31.05.2024 № МЧК 000044 про адміністративне затримання.

31.05.2024 Соснівським відділом у місті Черкаси ЦПМУ ДМС було прийнято рішення про поміщення громадянина Туркменістану ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 у Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, за адресою: АДРЕСА_1 .

31.05.2024 згідно Акта приймання-передавання іноземця або особи без громадянства, відповідача було передано в Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, для забезпечення виконання рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 31.05.2024 р. у справі №712/6768/24 про затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, терміном на шість місяців.

Шестимісячний строк, на який було затримано та поміщено громадянина Туркменістану ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України спливає 30.11.2024 року.

Під час затримання гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , йому було роз`яснено про порядок придбання авіаквитка ним, приймаючою стороною та близькими родичами. Окрім того, доведено статтю 32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», про порядок відшкодування витрат, пов`язаних із примусовим видворенням або реадмісією іноземців та осіб без громадянства.

Іноземець повідомив, що не має бажання залишати територію України, також повідомив про відсутність коштів самостійно придбати авіаквиток.

На території Соснівського району Туркменська діаспора, недержавні громадські організації та міжнародні організації, в компетенціях яких є сприяння органам ДМС в проведенні процедури примусового видворення та придбання авіаквитків іноземцям відсутні. Окрім того, в Законі України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та в інструкції «Про примусове повернення і видворення з України іноземців та осіб без громадянства» відсутні правові підстави та порядок залучення третіх осіб для фінансування проведення процедури примусового видворення.

Також, зазначений іноземець на території України не має постійного місця проживання, приймаюча сторона, яка запрошувала іноземця в Україну, з якої в порядку п.8 ст. 32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» може бути стягнено в судовому порядку відшкодування витрат, пов`язаних з примусовим видворенням відсутня. Також в іноземця відсутні грошові кошти для придбання авіаквитка.

Під час перебування вказаного іноземця в ПТПІ, його було документовано свідоцтвом про повернення від 24.07.2024 строком дії до 23.07.2025 серії НОМЕР_1 Посольством Туркменістану в Україні, оскільки він не мав документів, які дають право для перетину кордону країни. Для забезпечення виконання рішення про примусове видворення громадянина Туркменістану, необхідна наявність транзитної візи.

16.08.2024 на адресу Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби був надісланий лист №7111.2/2490-24 від 16.08.2024 року, з метою сприяння у відкритті відповідної транзитної візи громадянину Туркменістану ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

07.10.2024 на адресу Посольства Республіки Молдова був відправлений лист №3501.6.1-8843/35.3-24 щодо відкриття транзитної візи.

09.10.2024 на адресу ЦПМУ ДМС отримана відповідь Посольства Республіки Молдова щодо відкриття транзитної візи, в якій зазначається що запити про транзит повинні розглядатися з точки зору дотримання умов, передбачених Угодою між Урядом Республіки Молдова та Кабінетом Міністрів України про реадмісію осіб, підписаною 06 жовтня 2017 року.

Відтак, вирішується питання щодо відкриття транзитної візи громадянину Туркменістану ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також спосіб транспортування вказаного громадянина згідно вищезазначеної Угоди.

Станом на 15.11.2024 у іноземця відсутні підстави та документи, що дають право законно перебувати на території України, постійне місце проживання, приймаюча сторона та законні засоби існування для забезпечення перебування в Україні відсутні. Відповідно до статті 21 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці повинні мати достатнє фінансове забезпечення для перебування на території України, яке на 1 січня 2024 року становить 11680 грн на першу добу перебування та + 1946 гривень 60 копійок, на кожну наступну добу. Також відсутня співпраця з органами Державної міграційної служби зі сторони зазначеного іноземця.

Враховуючи вище викладене та складність відкриття транзитної візи позивач вважає, що термін затримання громадянина Туркменістану ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні потрібно продовжити для забезпечення виконання рішення від 31.05.2024 Соснівського відділу у місті Черкаси ЦПМУ ДМС про примусове видворення за межі території України та рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 31.05.2024 у справі №712/6768/24, та придбання авіаційного квитка для повернення до Туркменістану.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив строки перебування в Україні, ухиляється від виконання рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни та виїзду за межі України, документи, що дають йому право на виїзд з України у нього відсутні, є обґрунтовані підстави вважати, що він й надалі ухилятиметься від виконання рішення про примусове видворення за межі України та перешкоджатиме проведенню процедури видворення.

Аналізуючи обставини справи, доводи апеляційної скарги та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Пунктом 14 вказаної статті визначено, що нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України

Згідно ч. 3 ст. 9 Закону строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 вказаного Закону в`їзд в Україну та виїзд іноземців та осіб без громадянства з України здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України. За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 16 цього Закону, реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній за участю картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

Приписи ч. 1 ст. 26 Закону визначають, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

При цьому в силу положень ч. 5 ст. 26 Закону іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Згідно ст. 30 Закону, передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію.

Прийняття Україною іноземця або особи без громадянства відповідно до міжнародного договору про реадмісію не змінює підстав для перебування на території України, що існували до такого прийняття.

Іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно абз. 1 ч. 4 ст. 30 Закону іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Порядок дій посадових осіб Державної міграційної служби України, її територіальних органів і територіальних підрозділів, органів охорони державного кордону та органів Служби безпеки України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення іноземців та осіб без громадянства (далі - іноземці), їх ідентифікації і вжиття заходів з безпосереднього примусового повернення, поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - ПТПІ), а також під час прийняття рішень про продовження строку затримання визнаний в Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 року № 353/271/150 (далі - Інструкція).

У відповідності до п. 3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці або особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства, відсутній договір про реадмісію.

Пунктом 26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 1 від 25.06.2009 року передбачено, що іноземець та особа без громадянства, можуть бути примусово видворені за межі України з підстав та в порядку, визначеному Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; нормативно-правовий акт № 3773-VI від 22.09.2011" ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. 13 Закону України «Про імміграцію».

Колегія суддів зазначає, що підстав для застосування щодо відповідача положень Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", ані в суді першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Станом на момент розгляду справи у відповідача відсутні документи, які б давали йому право законно перебувати на території України. Документи про продовження терміну перебування в Україні або документи, які дають право на законне проживання в Україні відповідач не оформив та не звертався до компетентних органів України із заявою про визнання його біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту, а тому відповідач перебуває в Україні без достатніх правових підстав.

Крім того, відсутні дані, що у країні походження відповідач піддавався переслідуванням за расовими або етнічними ознаками, за політичні або релігійні переконання.

Згідно з ч.ч. 11, 12 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Відтак, колегія суддів погоджується з тим, що у Соснівського відділу у місті Черкаси Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби наявні достатні підстав вважати, що відповідач порушив строки перебування в Україні, ухиляється від виконання рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни та виїзду за межі України, документи, що дають йому право на виїзд з України у нього відсутні, є обґрунтовані підстави вважати, що він й надалі ухилятиметься від виконання рішення про примусове видворення за межі України та перешкоджатиме проведенню процедури видворення.

Належних обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить.

Доказів, які б відповідали вимогам ст.ст. 73 - 76 КАС України, та спростовували зазначені вище мотиви або підтверджували відсутність підстав для задоволення позову апелянтом до суду апеляційної інстанції не надано.

При цьому, інші доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, позаяк апеляційна скарга не містить суттєво інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені при розгляді справи в суді першої інстанції, з урахуванням яких, суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом Соснівського відділу у місті Черкаси Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби до ОСОБА_1 про продовження строку затримання іноземця в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України - залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 листопада 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В. В. Кузьменко

Судді: О. М. Ганечко

Я. М. Василенко