Справа № 753/11746/24
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Вівдиченко Т.Р., Мєзєнцева Є.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, в якому просить скасувати постанову від 06.06.2024 Головного управління ДПС у м. Києві про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що Гаражно-будівельний кооператив «Захисник» не є прибутковою організацією, не здійснює продаж товарів та послуг, а виключно приймає членські внески членів кооперативу та згідно статуту може інколи приймати благодійну допомогу, а тому сплата виключно вступних, членських і цільових внесків згідно із Законом №265 не є розрахунковою операцією за товари (послуги). У протоколі про адміністративне правопорушення, так і в оскаржуваній постанові відповідачем не викладено суть правопорушення, оскільки не вказано, які саме протиправні дії ним вчинені, що не узгоджується з положеннями статті 256 та 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Із вказаною постановою позивач не погоджується, з огляду на те, що його не було своєчасно повідомлено про місце і час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 19 вересня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представником Головного управління ДПС у м. Києві подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що позивачем порушено порядок проведення розрахунків з використанням електронних платіжних засобів, а саме не забезпечено можливість здійснення безготівкових розрахунків за продані товари (надані послуги).

Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року та від 13 січня 2025 року відкрито провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Від представника позивача - адвоката Федоренко А.А. 25.12.2024 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник зазначає, що у кооперативі не проводяться розрахункові операції, оскільки ведеться виключно прийняття головним бухгалтером членських, благодійних внесків. Сплата виключно вступних, членських і цільових внесків згідно із Законом №265 не є розрахунковою операцією за товари (послуги), а тому зазначені операції можуть здійснюватися у касі без застосування РРО.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, з урахуванням чого судова колегія вирішила продовжувати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Від представника Головного управління ДПС у м. Києві 15.01.2025 о 11:21 надійшла заява про розгляд справи без участі представника за наявними в матеріалах справи документами, яка передана судді-доповідачу 15.01.2025 о 16:28.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, аргументи та доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, відповідно до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 24.04.2024 № 2695-п «Про проведення фактичних перевірок», направлень на перевірку від 16.05.2024 № 11047/26-15-07-07-01, від 13.05.2024 № 10805/26-15-07-07-01, № 10804/26-15-07-07-01 проведено в період з 13.05.2024 по 17.05.2024 фактичну перевірку ГБК «Захисник» за адресою: м. Київ, вул. Поліська, буд. 7

За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки від 17.05.2024 реєстраційний № 49309/26/15/07/22862423 від 20.05.2024 (бланк акту № 009468), яким встановлено порушення 1. п. 1, п. 2 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» із змінами та доповненнями (далі - Закон № 265), а саме: не проведення розрахункових операцій в готівковій формі через ПРРО/РРО; п. 1 Постанови КМУ від 29.07.2022 № 894 «Про встановлення строків, до настання яких торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані ними товари (надані послуги)» (далі - Постанова № 894), а саме: підприємством не забезпечено можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за надані послуги; ст. 44, п. 63.3 ст. 63, п. 85.2 ст. 85 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями (далі - ПКУ), а саме: підприємством не надані документи відповідно запиту про надання документів та не подані до контролюючих органів відомості про об`єкти оподаткування за місцем фактичного провадження господарської діяльності.

Посадовою особою ГУ ДПС у м. Києві Вихором І.В. 03.06.2024 складено протокол № 2495 про адміністративне правопорушення, відповідно до якого при проведенні фактичної перевірки ГБК «Захисник» за адресою: м. Київ, вул. Поліська, 7, де здійснює діяльність ГБК «Захисник» встановлено порушення порядку проведення готівкових розрахунків з використанням електронних платіжних засобів (за товари, послуги), а саме: забезпечено можливість здійснення безготівкових розрахунків за продані товари (надані послуги). Платіжний засіб відсутній, чим порушено п. 1 Постанови КМУ №894 від 29.07.2022 «Про встановлення строків, до настання яких торгівці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані ними товари (надані послуги)», за що передбачена адміністративна відповідальність за статтею 163-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Заступником начальника Головного управління ДПС у м. Києві Якушко І.В. 06.06.2024 за наслідками розгляду протоколу від 03.06.2024 №2495 та доданих до нього матеріалів справи про адміністративні правопорушення, акту фактичної перевірки №49309/26/15/07/22862423 від 20.05.2024, щодо голови ГБК «Захисник» ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до постанови від 06.06.2024 встановлено порушення порядку проведення розрахунків з використанням електронних платіжних засобів за товари (послуги), а саме: недотримання встановлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, чим порушено п. 1 Постанови КМУ №894 від 29.07.2022 «Про встановлення строків, до настання яких торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних за стосунків або платіжних пристроїв) за продані ними товари (надані послуги)», у зв`язку з чим ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді накладення штрафу в розмірі 3 400 грн. за порушення частини 1 статті 163-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 234-2 КУпАП податкові органи розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням порядку приймання готівки для подальшого її переказу (стаття 163-13), порушенням порядку проведення готівкових розрахунків та розрахунків з використанням електронних платіжних засобів за товари (послуги) (стаття 163-15), ухиленням від подання декларації про доходи (стаття 164-1), порушенням законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (стаття 165-1), порушенням порядку припинення юридичної особи (частини третя - шоста статті 166-6), перешкоджанням уповноваженим особам податкових органів у проведенні перевірок (стаття 188-23).

Від імені податкових органів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники податкових органів та їх заступники, уповноважені ними посадові (службові) особи.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини першої статті 163-15 КУпАП (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) порушення порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), у тому числі перевищення граничних сум розрахунків готівкою, недотримання установлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів тягне за собою накладення штрафу на фізичну особу - підприємця, посадових осіб юридичної особи від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Колегією суддів встановлено, що відповідно до п. 1 статуту Гаражно-будівельного кооперативу «Захисник», Гаражно-будівельний кооператив «Захисник» є невиробничою, некомерційною, неприбутковою кооперативною організацією, створеною на основі інтересів громадян - автовласників м. Києва з метою спільної реалізації своїх потреб організованого зберігання транспортних засобів шляхом спорудження гаражних боксів. Організаційно правова форма: Обслуговуючий кооператив.

Разом з тим, представник Головного управління ДПС у м. Києві в апеляційній скарзі зазначає, що позивач здійснює допоміжне обслуговування наземного транспорту та надає послуги в готівковій формі «гостьового в`їзду на територію ГБК, без застосування належним чином зареєстрованого РРО/ПРРО та без застосування банківського терміналу. При проведенні контрольної розрахункової операції, а саме: послуги «гостьовий в`їзд на територію ГБК» на загальну суму 10,00 грн, охоронець отримав готівку та видав решту, при цьому, реєстрацію розрахункової операції по РРО/ПРРО не провів, розрахунковий документ не видав (РРО/ПРРО відсутні)».

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про кооперацію», основними обов`язками членів кооперативу є, зокрема, сплата визначених статутом кооперативу внесків.

Згідно зі ст. 2 Закону «Про кооперацію» членський внесок - це грошовий неповоротний внесок, який періодично сплачується членом кооперативного об`єднання для забезпечення поточної діяльності кооперативного об`єднання; цільовий внесок - грошовий чи інший майновий внесок члена кооперативу, що вноситься понад пай до спеціального фонду кооперативу для забезпечення виконання конкретних завдань кооперативу.

Відповідно до ч. 1 ст. 163-15 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), у тому числі перевищення граничних сум розрахунків готівкою, недотримання установлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Згідно п.1 Постанови КМУ №894 від 29.07.2022 «Про встановлення строків, до настання яких торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані ними товари (надані послуги)» установлено, що торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані ними товари (надані послуги), включаючи товари (послуги), реалізація (надання) яких здійснюється дистанційно.

Відповідно до п.1 ст. 24 Закону України «Про громадські об`єднання», громадське об`єднання зі статусом юридичної особи для виконання своєї статутної мети (цілей) має право володіти, користуватися і розпоряджатися коштами та іншим майном, яке відповідно до закону передане такому громадському об`єднанню його членами (учасниками) або державою, набуте як членські внески, пожертвуване громадянами, підприємствами, установами та організаціями, набуте в результаті підприємницької діяльності такого об`єднання, підприємницької діяльності створених ним юридичних осіб (товариств, підприємств), а також майном, придбаним за рахунок власних коштів, тимчасово наданим у користування (крім розпорядження) чи на інших підставах, не заборонених законом.

Таким чином, одним із видів забезпечення діяльності громадських об`єднань є членські внески їх учасників.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон № 265).

Згідно зі ст. 2 Закону №265 визначено, розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Пунктами 1, 2 ст. 3 Закону № 265 визначено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють продаж товарів (послуг), зобов`язані проводити такі операції із застосування реєстраторів розрахункових операцій або програмних реєстраторів розрахункових операцій (далі - РРО/ПРРО) та наданням споживачу розрахункового документу встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції.

Водночас, за своєю суттю внесення членських внесків учасниками не підпадає під зазначені вище вимоги Закону № 265, оскільки вони не є платою за товари (послуги) і як результат не потребує обов`язкового застосування РРО/ПРРО.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України юридичними особами (крім банків) та їх відокремленими підрозділами незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, органами державної влади та органами місцевого самоврядування під час здійснення ними діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності, фізичними особами, які здійснюють підприємницьку діяльність, фізичними особами, визначається Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджене постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 р. № 148 (далі - Положення № 148, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до вимог пп.5 п.3 Розділу І Положення № 148, готівкові розрахунки/розрахунки готівкою - платежі готівкою суб`єктів господарювання і фізичних осіб за реалізовану продукцію (товари, виконані роботи, надані послуги), а також за операціями, які безпосередньо не пов`язані з реалізацією продукції (товарів, робіт, послуг) та іншого майна.

Підпунктом 8 п.3 Розділу І Положення № 148, визначено, що каса - приміщення або місце здійснення готівкових розрахунків, а також приймання, видачі, зберігання готівки, інших цінностей, касових документів.

Відповідно до абз. 1 та 2 п. 11 Розділу ІІ Положення № 148, готівка, що надходить до кас, оприбутковується в день одержання готівки в повній сумі.

Оприбуткуванням готівки в касах установ/підприємств та їх відокремлених підрозділів, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням РРО та з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

З аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що сплата виключно членських внесків згідно із Законом №265, не є розрахунковою операцією за товари (послуги), таким чином зазначені операції можуть здійснюватись у касі підприємства без застосування РРО.

Отже, приймання членських внесків є операціями, які безпосередньо не пов`язані з реалізацією продукції (товарів, робіт, послуг) та іншого майна, а тому повинні оприбутковуватись, відповідно до вимог Положення № 148.

Виходячи із зазначеного, суд апеляційної інстанції критично оцінює доводи апелянта про те, що позивачем порушено порядок проведення розрахунків з використанням електронних платіжних засобів.

Більше того, відповідачем протиправно не враховано під час винесення оскаржуваної постанови вищевказаних обставин та наведених правових положень.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідачем у ході розгляду даної справи не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину позивача у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-15 КУпАП, за викладених у оскаржуваній постанові про притягнення до відповідальності обставин.

Щодо доводів апелянта про те, що останній направив позивачу повідомлення від 29.05.2024 про те, що розгляд справи відбудеться 03.06.2024, суд апеляційної інстанції зазначає, що чинне законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи саме на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим.

Для інформування особи про час та місце розгляду справи можуть використовуватися різні способи: рекомендований лист, телеграма, телефакс, телефонограма, особисте вручення повідомлення представникам. Множинність способів повідомлення дозволяє уповноваженій посадовій особі обрати один або декілька способів, які забезпечують поінформованість особи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідачем ні до суду першої та апеляційної інстанції не надано жодних доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 був належним чином та завчасно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відтак, несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення такою, що винесена з порушенням встановленої процедури.

Щодо посилання представника Головного управління ДПС у м. Києві в апеляційній скарзі на рішення Дарницького районного суду м. Києва по справі №753/10218/24, яким ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, колегія суддів зазначає, що воно не має преюдиційного значення, а позивачку у справі №753/10218/24 притягнуто до відповідальності відповідно до частини першої статті 155-1 КУпАП, а у даній справі оскаржується постанова про накладення адміністративного стягнення, якою притягнуто до відповідальності за частиною першою статті 163-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відтак, враховуючи, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог позивача, а тому позовні вимоги про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Згідно з приписами частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи та обґрунтування апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 вересня 2024 року у справі №753/11746/24 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Суддя - доповідач О.М. Кузьмишина

Судді Т.Р.Вівдиченко

Є.І.Мєзєнцев