Справа № 320/29963/23
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2025-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

14 січня 2025 року справа № 320/29963/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянувши у порядку письмового провадження заяву Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправним та скасування розпорядження,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" із позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 23.02.2023 №3р-дск "Про усунення порушень АТ "НАК "Нафтогаз України" в частині вимог НКРЕКП зобов`язати Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Товариство) () усунути порушення вимог законодавства та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 16.02.2017 №201 (далі - Ліцензійні умови), а саме:

пункту 2.1 глави 2 Ліцензійних умов у частині здійснення господарської діяльності з постачання природного газу з дотриманням вимог Правил постачання природного газу, інших нормативно-правових актів та нормативних документів, які регулюють ринок природного газу, а саме:

пункту 7 глави 4 розділу ІV Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493, у частині обов`язку постачальників відповідно до вимог Кодексу ГТС вносити до інформаційної платформи інформацію, зокрема, щодо власних споживачів та періодів постачання їм природного газу,

пункту 19 розділу ІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496, яким визначений обов`язок постачальника дотримуватись вимог цих Правил та забезпечувати відповідно до вимог Кодексу ГТС своєчасну реєстрацію споживача у власному Реєстрі споживачів на інформаційній платформі Оператора ГТС за умови дотримання споживачем укладеного із постачальником договору постачання природного газу;

здійснити реєстрацію ТОВ "ДТЕК "Східенерго" у власному Реєстрі споживачів Товариства на інформаційній платформі Оператора ГТС у лютому-квітні 2020 року;

- вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 23.02.2023 №3р-дск "Про усунення порушень АТ "НАК "Нафтогаз України" в частині, що оскаржується.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2023, визначено склад суду для розгляду вказаної позовної заяви, головуючий суддя Кушнова А.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.09.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позову, протягом якого позивачу слід було надати суду належні докази отримання оскаржуваного Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 23.02.2023 №3р-дск "Про усунення порушень АТ "НАК "Нафтогаз України", а в разі необхідності - заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску; надати належним чином завірену копію рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 у справі №910/1403/20 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2021 з відміткою про набрання судовим рішенням законної сили.

Також, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.09.2023 у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" про забезпечення позову, - відмовлено.

11.09.2023 на адресу суду від позивача надійшли докази усунення недоліків позову, дослідивши які суд дійшов висновку про виконання позивачем вимог ухвали суду від 06.09.2023 та усунення недоліків позовної заяви у повному обсязі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.10.2023 відкрито провадження у справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

16.11.2023 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання від 16.11.2023 №1057/15-23 про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін разом із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного провадження, з огляду на те, що дана категорія справ ще не розглядалась ні Верховним Судом, ні іншими судами, у тому числі судами першої інстанції. Результати розгляду даної справи впливають на вжиття НКРЕКП заходів державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг відповідно до повноважень, наданих Законом України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг", при цьому, впливають на не тільки на НКРЕКП як Регулятора ринку, а й щонайменше на всіх споживачів природного газу.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.11.2023 відмовлено у задоволенні клопотання Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 16.11.2023 №1057/15-23 про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням сторін.

13.01.2025 канцелярією суду зареєстровано заяву представника позивача, подану через підсистему "Електронний Суд" 10.01.2025, про забезпечення позову шляхом зупинення дії Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 23.02.2023 №3р-дск «Про усунення порушень АТ «НАК «Нафтогаз України» в частині вимоги здійснити реєстрацію ТОВ «ДТЕК «Східенерго» у власному реєстрі Товариства на інформаційній платформі Оператора ГТС у лютому-квітні 2020 року.

Розглянувши заяву про забезпечення адміністративного позову від 10.01.2025 та додані до неї матеріали, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1-3 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

Оцінивши зміст заяви про забезпечення позову та наведені в обґрунтування для вжиття відповідних заходів підстави в їх сукупності, суд не вбачає необхідності для повідомлення учасників справи про виклик у судове засідання, отже розгляд такої заяви здійснюється судом без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами частин першої, другої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, процесуальний закон наділяє суд повноваженнями на вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії індивідуального акта.

Однак, передумовою для вжиття таких заходів з урахуванням положень частини другої статті 151 КАС України є існування та встановлення судом обставин, визначених частиною другою статті 150 КАС України.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.11.2018 у справі №826/8556/17 (номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень - 78022699).

При розгляді заяви про забезпечення позову суд повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 24.01.2019 у справі № 826/7496/18, від 14.05.2020 у справі № 640/20626/18.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та наведені в обґрунтування для вжиття відповідних заходів підстави в їх сукупності, провівши аналіз положень чинного законодавства України, що регулює порядок забезпечення позову, суд зазначає таке.

Предметом позову у даній справі є, зокрема, визнання протиправним та скасування розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 23.02.2023 №3р-дск "Про усунення порушень АТ "НАК "Нафтогаз України" в частині зобов`язання АТ "НАК "Нафтогаз України" усунути порушення вимог законодавства та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 16.02.2017 №201, а саме п. 2.1 глави 2 Ліцензійних умов, п. 7 глави 4 розділу ІV Кодексу газотранспортної системи, п. 19 розділу ІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивачем вказано на те, що виконання Розпорядження №3р-дск до вирішення питання його правомірності може мати невідворотні наслідки: відсутність визначеного законом механізму внесення змін у реєстр споживачів за минулі періоди унеможливить виключення Східенерго з реєстру споживачів Нафтогазу, якщо за наслідками цього спору Розпорядження буде визнане протиправним та скасоване судом. Ефективний захист порушених Розпорядженням прав Нафтогазу у такому разі стане неможливим.

Представник позивача вказує, що не зважаючи на те, що законність вимог Регулятора щодо реєстрації Східенерго, наразі, є предметом судового розгляду, Регулятор продовжує приймати Розпорядження про зобов`язання Нафтогазу здійснити таку реєстрацію та застосовує до Компанії майнові санкції, як от Постанова від 24.12.2024 №2349 про накладення 85 952,00 грн штрафу, що в свою чергу, зумовлює необхідність для Нафтогазу нести витрати на оплату штрафу за невчинення тих дій, законність вимог про вчинення яких перевіряється Судом, та/або докладати зусиль, пов`язаних з оскарженням наведених Розпоряджень та Постанови в судовому порядку.

Дія та обов`язковість виконання розпорядження №3р-дск у період розгляду та вирішення Судом питання його законності, нівелює принципи адміністративного судочинства, оскільки за невиконання оскаржуваного Розпорядження Регулятор знову і знову застосовує до Нафтогазу санкції, у тому числі, майнові, а виконання Розпорядження унеможливить захист прав та інтересів Компанії незалежно від прийнятого судом рішення, оскільки законодавчо встановленого механізму виключення з інформаційної платформи внесених даних за минулі періоди - не існує.

З огляду на вказане заявник вважає, що зупинення дії Розпорядження до вирішення спору по суті є співмірним з позовними вимогами про визнання його протиправним та скасування. Жодних негативних та/або невідворотних наслідків у випадку зупинення дії Розпорядження для сторін та інших осіб не вбачається.

До заяви про забезпечення позову від 10.01.2025 заявником додано:

- акт НКРЕКП від 25.01.2024 №38, складений за результатами проведення позапланової виїзної перевірки дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства та ліцензійних умов з постачання природного газу;

- розпорядження НКРЕКП від 20.02.2024 №54-р про усунення порушень;

- постанову НКРЕКП від 20.02.2024 №348 про застереження щодо недопущення надалі невиконання рішення НКРЕКП;

- акт НКРЕКП від 11.12.2024 №443, складений за результатами проведення позапланової виїзної перевірки дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства та ліцензійних умов з постачання природного газу;

- розпорядження НКРЕКП від 24.12.2024 №336-р про усунення порушень;

- постанову НКРЕКП від 24.12.2024 №2349 про накладення штрафу на НАК "Нафтогаз України" за невиконання рішення НКРЕКП у розмірі 85 952,00 грн за невиконання розпорядження НКРЕКП від 20.02.2024 №54-р.

Вирішуючи подану заяву про забезпечення позову, суд виходить із того, що під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на позивача.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" примусовому виконанню підлягають рішення інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Пунктом 2 частини другої статті 22 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" передбачено, що за порушення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у відповідній сфері, Регулятор може застосовувати санкції у вигляді накладення штрафу.

За приписами частин 3, 4 статті 22 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" у разі виявлення порушень законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор у 30-денний строк з дня складення акта перевірки розглядає питання відповідальності суб`єкта господарювання, його посадових осіб на своєму засіданні та приймає рішення про застосування до суб`єкта господарювання санкцій та/або застосування адміністративного стягнення до посадової особи такого суб`єкта господарювання. При застосуванні санкцій Регулятор має дотримуватися принципів пропорційності порушення і покарання та ефективності санкцій, які мають стримуючий вплив.

Регулятор застосовує штрафні санкції до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, у розмірах, встановлених цим Законом, законами України "Про ринок електричної енергії", "Про природні монополії", "Про питну воду та питне водопостачання", "Про ринок природного газу", "Про теплопостачання", "Про енергетичну ефективність".

Частиною 5 статті 22 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" передбачено, що суб`єкти господарювання, на яких накладено штраф, зобов`язані сплатити його у 30-денний строк з дня одержання копії рішення про накладення штрафу, крім випадків, встановлених частиною п`ятою статті 13 цього Закону.

За заявою суб`єкта господарювання, на якого накладено штраф, Регулятор своїм рішенням має право відстрочити або розстрочити сплату накладеного ним штрафу.

За кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі 1,5 відсотка суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням Регулятора.

Суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до Державного бюджету України.

Протягом п`яти робочих днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати Регулятору документи, що підтверджують сплату штрафу.

У разі відмови від сплати штрафу та пені їх примусове стягнення здійснюється на підставі відповідного рішення суду за позовом Регулятора, крім випадків, встановлених частиною п`ятою статті 13 цього Закону.

Відповідно до частини 5 статті 13 цього Закону у разі несплати внеску на регулювання або сплати його не в повному обсязі протягом кварталу, наступного за звітним, Регулятор приймає рішення про накладення на такого платника внеску штрафу у розмірі 5 відсотків несплаченої суми внеску на регулювання та може звернутися до суду про стягнення несплаченого внеску на регулювання.

Рішення про накладення штрафу приймається Регулятором на підставі акта перевірки суб`єкта господарювання або подання відповідного структурного підрозділу Регулятора про несплату внеску на регулювання або сплату його не в повному обсязі протягом кварталу, наступного за звітним, у 15-денний строк з моменту складення акта перевірки або отримання відповідного подання та оформлюється постановою Регулятора.

Штраф може бути накладено протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Кошти, отримані внаслідок стягнення штрафів, зараховуються до доходів Державного бюджету України.

Платники внесків на регулювання не пізніше 15 днів з дня вручення або отримання копії постанови про накладення штрафу зобов`язані сплатити штраф та надати Регулятору копію завіреного банком платіжного документа, що засвідчує факт сплати штрафу.

У разі несплати штрафу та/або ненадання копії платіжного документа, що засвідчує факт сплати штрафу, в зазначений строк, виконання постанови про накладення штрафу здійснюється державною виконавчою службою в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Рішення Регулятора про накладення штрафу може бути оскаржено до суду в порядку, встановленому законом.

Згідно з частинами 8, 9 статті 77 Закону України "Про ринок електричної енергії" рішення про застосування санкцій Регулятором та штрафних санкцій центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики, може бути оскаржено в судовому порядку.

Суми стягнених штрафів зараховуються до Державного бюджету України.

Суми штрафів, у разі їх несплати, стягуються у судовому порядку.

Аналізуючи наведені вище норми, суд дійшов висновку, що постанови про накладення штрафу у разі несплати внеску на регулювання або сплати його не в повному обсязі виконуються державною виконавчою службою в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", водночас постанова про накладення штрафу за порушення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у відповідній сфері, не є виконавчим документом, а у разі відмови від сплати штрафу та пені їх примусове стягнення здійснюється на підставі відповідного рішення суду за позовом Регулятора.

Таким чином, постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.12.2024 №2349 про накладення штрафу на НАК "Нафтогаз України" за невиконання рішення НКРЕКП у розмірі 85 952,00 грн за невиконання розпорядження НКРЕКП від 20.02.2024 №54-р не є виконавчим документом у розумінні Закону України "Про виконавче провадження", оскільки Законом України "Про Національну комісію, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" не визначена таким документом, тому не може бути пред`явлена до примусового виконання у порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

Натомість, у разі відмови від сплати штрафу його примусове стягнення здійснюється на підставі відповідного рішення суду за позовом Регулятора, тобто Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Суд зазначає, що АТ "НАК "Нафтогаз України" не надано суду доказів на підтвердження того, що постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про накладення штрафу на АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" за невиконання рішення НКРЕКП від 24.12.2024 №2349 подана відповідачем до примусового виконання до органу державної виконавчої служби та доказів винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаної постанови, не надано доказів вчинення державним виконавцем заходів, спрямованих на примусове виконання оскаржуваної у даній справі постанови.

Заявником не надано будь-яких доказів щодо вжиття Регулятором заходів із примусового виконання спірної постанови про накладення штрафу.

АТ "НАК "Нафтогаз України" не обґрунтовано того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, тобто не доведено наявності підстав, передбачених частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, які є обов`язковими для постановлення ухвали про забезпечення позову.

Крім того, суд зазначає, що правомірність та оцінка Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 23.02.2023 №3р-дск "Про усунення порушень АТ "НАК "Нафтогаз України" в частині, що оскаржується, підлягає з`ясуванню під час розгляду справи по суті та буде надана судом за результатами розгляду справи. При цьому без надання оцінки правомірності оскаржуваного Розпорядження в частині суд позбавлений можливості оцінити доводи, покладені позивачем в обґрунтування заяви про забезпечення позову.

При вирішенні заяви позивача про забезпечення позову суд зазначає, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях та домислах, оскільки таке рішення суперечитиме законодавчо визначеним принципам і завданням адміністративного судочинства.

При цьому суд зазначає, що позивачем не наведено аргументованих доводів на підтвердження того, чому невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, виходячи з предмету позову. Так само не розкрито у заяві доводів позивача про те, що у випадку забезпечення позову позивач буде вимушений докласти значні зусилля для відновлення своїх прав.

Отже доказів, у розумінні статей 73, 76 Кодексу адміністративного судочинства України, на підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення судового рішення в адміністративній справі, а також, що відновлення прав та інтересів позивача без вжиття заходів забезпечення позову стане неможливим, суду надано не було.

Суд також звертає увагу, що згідно з частинами першою, другою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

У контексті наведеного суд відмічає, що вжиття заходів та забезпечення позову може свідчити про передчасний висновок суду про протиправність рішення суб`єкта владних повноважень, яке заявник оскаржує до суду, що не узгоджується з метою застосування правового інституту забезпечення позову.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що заява про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову є необґрунтованою.

Згідно з ч. 5 ст. 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 8 ст. 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Виходячи з викладених позивачем обставин та вищенаведених положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом зупинення дії Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 23.02.2023 №3р-дск «Про усунення порушень АТ «НАК «Нафтогаз України» в частині вимоги здійснити реєстрацію ТОВ «ДТЕК «Східенерго» у власному реєстрі Товариства на інформаційній платформі Оператора ГТС у лютому-квітні 2020 року, слід відмовити.

Керуючись статтями 150-157, 243, 248, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" від 10.01.2025 про забезпечення позову, - відмовити.

2. Копію ухвали надіслати (вручити, надати) учасникам справи (їх представникам), зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 13.01.2025.

Суддя Кушнова А.О.