Справа № 538/2525/24
Суддя: Цімбота Л. Г.
Дата ухвалення: 2025-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 538/2525/24
Провадження № 2-а/538/14/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2025 року

Лохвицький районний суд Полтавської області у складі головуючої судді Цімботи Л.Г., з участю секретаря Петрової С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Лохвиця адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Шабас Геннадій Вікторович до поліцейського ВП № 2 (м.Лохвиця) Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Малиги Руслана Григоровича, Головного управління Національної поліції у Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи тим, що 03.12.2024 поліцейським ВП № 2 (м.Лохвиця) Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Малигою Р.Г. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3596166, якою притягнуто його, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн. У вказаній постанові зазначено, що 03 грудня 2024 року о 13:25 год. в м. Заводське по вул. Київській, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 213100 НОМЕР_1 , не маючи права керування даним транспортним засобом здійснив обгін попутного транспортного засобу ближче 50 м до пішохідного переходу, чим порушив п. 14.6.в ПДР та п. 2.1.а ПДР керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, вказані правопорушення об`єднані на підставі ст. 36 КУпАП. Винесена 03.12.2024 постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3596166 щодо ОСОБА_1 є незаконною, так як в діянні останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 126 КУпАП, що виключає підставу притягнення до адміністративної відповідальності, а тому вказана постанова підлягає скасуванню з огляду на наступне. Диспозиція ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачає склад адміністративного правопорушення, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом. Однак 03 грудня 2024 року о 13:25 год. в м. Заводське по вул. Київській, він керував автомобілем ВАЗ 213100 НОМЕР_1 , маючи при собі посвідчення водія серії НОМЕР_2 . Проте під час перевірки його посвідчення працівниками поліції були начебто виявлені ознаки підробки, у результаті чого посвідчення водія серії НОМЕР_2 було надане ним начальнику СД ВП № 2 МРВП ГУНП в Полтавській області майору поліції Кравченку В.В. та відповідно до відомостей з протоколу огляду від 03.12.2024 направлене до Полтавського НДЕКЦ. За вказаним фактом було відкрите кримінальне провадження №0000160 від 04.12.2024. Як вбачається з висновку експерта Полтавського НДЕКЦ МВС України від 10.12.2024 № СЕ-19/117-24/21467-ДД бланк посвідчення водія серії НОМЕР_2 , з вихідними типографськими даними «Держзнак. ПК «Україна». Зам. 9-3755.2000», заповнений на ім`я ОСОБА_1 , відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу. Отже, він, ОСОБА_1 , як водій 03 грудня 2024 року керував автомобілем ВАЗ 213100 НОМЕР_1 , маючи при собі дійсне посвідчення водія серії НОМЕР_2 , у зв`язку із чим складення відносно нього поліцейським відділення поліції № 2 (м.Лохвиця) Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Малигою Р.Г. постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3596166 від 03.12.2024 було незаконним та необгрунтованим. З огляду на зазначене просив скасувати вищевказану постанову, а провадження у справі закрити.

Ухвалою суду від 18.12.2024 провадження у вказаній справі відкрито, ухвалено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судове засідання позивач та його представник - адвокат Шабас Г.В. не з`явилися, через систему "Електронний суд" надійшла заява про розгляд справи без їх участі (а.с. 34).

Від відповідача ГУНП в Полтавській області надійшов відзив на позов, в якому просили в задоволенні позову відмовити мотивуючи тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обгрунтованість заявлених позовних вимог.

В судове засідання з`явився поліцейський ВП № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Малига Р.Г., який пояснив обставини зупинення позивача та те, що в базі при перевірці наданого ним посвідчення водія висвітилася інформація про особу з такими саме прізвищем, ім`ям та по батькові, проте з іншою датою, місяцем та роком народження, та надав копії документів.

Суд, дослідивши докази у справі, вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення частково.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи , опитування особи, зупинення транспортного засобу, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно до ч. 1 ст. 40 цього ж Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом встановлено, що 03.12.2024 поліцейський ВП № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Малига Р.Г. виніс постанову серії ЕНА № 3596166 відносно ОСОБА_1 , в якій зазначено, що він як водій 03.12.2024 о 14 год 00 хв в м. Заводське вул. Київська (Ватутіна), 115 керував тз ВАЗ 213100 НОМЕР_1 не маючи права керування даним транспортним засобом та здійснив обгін попутного транспортного засобу ближче 50 м до пішохідного переходу п.14.6 в ПДР та п. 2.1 а ПДР, об`єднано згідно ст. 36 КУпАП. Прийняте по справі рішення: сума штрафу 3400 грн. (а.с. 12).

Як вбачається з витягу з ЄРДР 04.12.2024 р. була зареєстроване кримінальне провадження 0000160, при цьому в графі "Короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення" зазначено таке: "03.12.2024 близько 14.00 год на автодорозі вулиці Київська в м. Заводське Миргородського району, за порушення ПДР працівниками поліції ВП 2 Миргородського РВП був зупинений легковий автомобіль марки "ВАЗ 213100" реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якого під час перевірки посвідчення водія серії НОМЕР_2 виявлені ознаки підробки, яке останній завідомо використовував та надавав працівникам поліції" (а.с. 16) .

Згідно висновку експерта від 10.12.2024 р. № СЕ-19/117-24/21467-ДД, шо був наданий на виконання постанови про призначення технічної експертизи документів по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР № 0000160, бланк посвідчення водія серії НОМЕР_2 , з вихідними типографськими даними «Держзнак. ПК «Україна». Зам. 9-3755.2000», заповнений на ім`я ОСОБА_1 , відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу (а.с. 17-20).

Під час розгляду справи судом були досліджені відеозаписи, надані відповідачем, де зафіксовано 03.12.2024 о 14 год 13 хв рух автомобіля та здійснення ним обгону автомобіля працівників поліції на пішоходному переході та спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В п. 2.1 а ПДР України зазначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; а в п. 14.6 в ПДР України - що обгін заборонено ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті та 100 м поза населеним пунктом.

Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, -, а саме накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за .... порушення правил обгону, тобто такі порушення тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно статті 36 КУПАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо; якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

У силу п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У Постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року, у справі № 357/10134/17 Верховний Суд звернув увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Крім того, згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, враховуючи висновок експерта, що наданий позивачем, судом встановлено відсутність події та складу одного з адміністративних правопорушень, зазначених в оскаржуваній постанові, а саме передбаченого ч. 2 ст. 126 КУАП.

Проте з досліджених відеозаписів та оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 порушив також і п. 14.6в, що є об`єктивною стороною іншого правопорушення, визначеного КУпАП, а саме ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зі змісту ст. 7 КУпАП вбачається, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 72 - 76, 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Таким чином, обставини, що вказані посадовою особою в оскаржуваній постанові, повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (Постанова ВАС КАС від 30 травня 2018 року у справі №175/1982/16-а (2а/175/10/16).

Згідно до постанови Касаційного адміністративного суду Верховного суду від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Тобто, посадова особа відповідача при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача не врахувала вимоги статті 35, 280, 289, 291 КУпАП зокрема щодо встановлення всіх обставин, які мали значення для вирішення справи, в тому числі при призначенні стягнення за вчинення адміністративного правопорушення згідно ст. 36 КУпАП.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування аргумента позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

За таких обставин суд зазначає, що відповідач в порушення ч.2 ст.77 КАС України не надав суду доказів, що розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбувався відповідно до вказаних вище вимог КУпАП.

І матеріали справи не містять належних доказів, що оскаржувана постанова прийнята в спосіб, який передбачений нормами КУпАП.

Зокрема, оскаржувана постанова прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є, на думку суду, підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи враховуючи викладене вище, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, а саме постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 03.12.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП та призначення стягнення з застосуванням ст. 36 КУпАП., слід скасувати , а справу направити на новий розгляд до ВП № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області. При цьому суд не вбачає підстав для прийняття рішення, передбаченого п. 4 ч. 3 ст. 286 КАС України, оскільки, як зазначено вище, суд дійшов висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та про неправильність накладення до нього адміністративного стягнення із застосуванням ст. 36 КУпАП , що в цілому не відповідає вимогам ст. 280 КУпАП.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 73-76, 77, 79, 229, 243, 244, 245, 246, 257, 286 КАС України, суд,

у х в ла л и в :

Позов ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Шабас Геннадій Вікторович до поліцейського ВП № 2 (м.Лохвиця) Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Малиги Руслана Григоровича, Головного управління Національної поліції у Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 3 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та направити справу на новий розгляд до ВП № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адмініст-ративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Лохвицький районний суд Полтавської області.

Суддя Лохвицького

районного суду Людмила ЦІМБОТА