Справа № 240/20993/23
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2025-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року м. Житомир справа №240/20993/23

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) по виконанню виконавчого провадження від 08.05.2023 № 71741751 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити з 05.11.2021 нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік;

- зобов`язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) по виконанню виконавчого провадження від 08.05.2023 №71741751 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити з 05.11.2021 нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік, здійснити дії передбачені статтями 10, 13, 18, 48 Закону України "Про виконавче провадження" до повного фактичного виконання.

На обгрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначили, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавчий лист Житомирського окружного адміністративного суду від 03.03.2023 №9541 2023 р. по справі №240/1585/22 про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити їй із 05 листопада 2021 року нарахування та виплату підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік). Однак, позивач вказує, що станом на дату її звернення з даним позовом до суду, судове рішення у справі справі №240/1585/22 залишається не виконаним, а державний виконавець після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження не контролює виконання цього судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області та здійснює заходи щодо притягнення посадових осіб управління до відповідальності за невиконання рішення суду. З огляду на вказане ОСОБА_1 вважає, що державним виконавцем допущено протиправну бездіяльність з приводу не вчинення ним у межах виконавчого провадження всіх необхідних дій для забезпечення виконання рішення суду у справі №240/1585/22, а тому вона звернулась з даним позовом до суду.

Ухвалою суду провадження в адміністративній справі №240/20993/23 за позовом ОСОБА_2 було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.

Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти заявлених позовних вимог, у зв`язку з їх безпідставністю. Аргументуючи свою позицію відповідач зазначив, що згідно із статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Так, відповідач повідомив, що 08.05.2023 державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №71741751, а 15.05.2023 вказана постанова про відкриття виконавчого провадження була надіслана боржнику до виконання рекомендованим листом 859), а стягувачу до відома простою кореспонденцією. У відповідь на постанову про відкриття виконавчого провадження на адресу відділу надійшов лист Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому боржник повідомив, що рішення суду в частині нарахування підвищення до пенсії виконано. Зокрема, в результаті перерахунку на виконання рішення суду розмір пенсії ОСОБА_1 становить 6919,20 гривень, в тому числі 4540,00 грн - підвищення за проживання на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному на виконання рішення (2270,00 грн х 2). Крім того, в цьому листі боржник вказав, що з 01.07.2022 виплата пенсії ОСОБА_1 здійснюється у розмірі, визначеному на виконання рішення суду, а за період з 05.11.2021 по 30.06.2022 їй нарахована доплата в розмірі 34947,71 гривень. Інформацію про виконання рішення суду у справі №240/1585/21 та про суму нарахованих, але невиплачених коштів в розмірі 34947,71 гривень (потребу) надано Пенсійному фонду України шляхом включення до реєстру судових рішень, фінансування здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України підсистеми "Реєстр судових рішень" Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України (ІКІС ПФУ). В подальшому, державним виконавцем було винесено вимогу від 17.07.2023, якою зобов`язано останнього виконати рішення суду та надати підтверджуючі документи про таке виконання. З огляду на вказане, Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) просив відмовити позивачу у задоволені заявлених позовних вимог, адже бездіяльності щодо не вжиття заходів примусового виконання рішення суду у справі №240/1585/21 державним виконавцем допущено не було.

Враховуючи, що сторони в судове засідання не з`явились, однак подали до суду заяви, в яких просили здійснювати розгляд справи без їх участі, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у матеріали справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 06 травня 2022 року у справі №240/1585/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити із 05 листопада 2021 року нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

Для забезпечення примусового виконання вказаного судового рішення, Житомирський окружний адміністративний суд видав ОСОБА_1 виконавчий лист від 03.03.2023 №9541 2023 р.

Матеріалами справи підтверджується, що 04.05.2023 за вх.№13363 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) надійшла заява ОСОБА_1 від 25.04.2023 про прийняття до виконання примусового виконавчого листа Житомирського окружного адміністративного суду від 03.03.2023 №9541 2023 р., виданого по справі №240/1585/22.

08 травня 2023 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №71741751 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа, якою надано боржнику - Головному управлінню Пенсійного фонду України в Житомирській області строк тривалістю 10 робочих днів для добровільного виконання рішення суду.

Згідно наявної у матеріалах справи квитанції, 15.05.2023 постанова про відкриття виконавчого провадження №71741751 була надіслана рекомендованим листом на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

У відповідь на постанову про відкриття виконавчого провадження Головне управлінню Пенсійного фонду України в Житомирській області надіслало до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) листа (вих.№0600-0302-8/53998 від 18.05.2023), в якому повідомило, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/1585/22 управління, врахувавши при цьому правові норми п. 3 розділу ІІ "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України №1774 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", нарахувало ОСОБА_1 з 05.11.2021 підвищення за проживання на території радіоактивного забруднення в розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Відтак, в результаті перерахунку на виконання рішення рішення суду розмір пенсії ОСОБА_1 склав 6919,20 гривень, в тому числі 4540,00 грн - підвищення за проживання на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному на виконання рішення (2270,00 грн х 2). З 01.07.2022 виплата пенсії ОСОБА_1 здійснюється у розмірі, визначеному на виконання рішення суду, а за період з 05.11.2021 по 30.06.2022 їй нарахована доплата в розмірі 34947,71 гривень.

Крім того, у вказаному листі вих.№0600-0302-8/53998 від 18.05.2023 управління повідомило, що інформацію про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/1585/22 та про суму нарахованих, але невиплачених коштів (потребу) надано Пенсійному фонду України, шляхом включення до реєстру судових рішень, фінансування, яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України підсистеми "Реєстр судових рішень" Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України (ІКІС ПФУ), обов`язок ведення та заповнення якої (повнота та коректність) покладено на територіальні органи Пенсійного фонду України. При цьому, фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, що здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачено у складі бюджетної програми за КПКВК 2506080 «Фінансування пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду». Видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду плануються в межах коштів Державного бюджету України, передбачених у Державному бюджеті України на фінансування пенсійних програм, а черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили. Починаючи з квітня 2021 року, фінансування виплат здійснюється централізовано Пенсійним фондом України, а не його територіальними органами. В контексті вказаного, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернуло увагу на те, що розмір бюджетних асигнувань, виділених управлінню на виконання судових рішень у 2022 році був використаний в повному обсязі, а бюджет Пенсійного фонду України на 2023 рік ще не затверджено. Сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду буде визначена у бюджеті Пенсійного фонду України на 2023 рік після рік після його затвердження. У зв`язку з чим, виплата заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування пенсійних виплат за судовим рішенням у справі №240/1585/22 може бути проведена за умови надходження відповідного бюджетного фінансування Пенсійному фонду України.

До вказаного листа Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області долучило розрахунок суми, що підлягає виплаті ОСОБА_1 на виконання рішення суду у справі №240/1585/22.

За наслідками перевірки виконання боржником рішення суду, головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Васильєва Ю.О. прийняла та направила на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вимогу від 17.07.2023 №65763 про виконання рішення суду у справі №240/1585/22, якою зобов`язав боржника в 3-денний строк з дня отримання цієї вимоги виконати рішення суду та здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату підвищення до пенсії у розмірі, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік) з урахуванням її зміни на відповідний календарний рік.

При цьому, на обґрунтування підстав для прийняття цієї вимоги в її тексті державний виконавець зазначив, що на даний час рішення суду боржником не виконане в повному обсязі. Розмір щомісячного підвищення до пенсії, на який має право стягувач, становить дві мінімальні заробітні плати, встановлені законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Відповідним роком є календарний рік, у якому здійснюється нарахування та виплата коштів, тобто ця величина повинна відповідати таким показникам заробітної плати: з 01.01.2018 - 3723,00 грн, з 01.01.2019 - 4173,00 грн, з 01.01.2020 - 4723,00 грн, з 01.09.2020 - 5000,00 грн, з 01.01.2021 - 6000,00 грн, з 01.12.2021 - 6500,00 грн, з 01.10.2020 - 6700,00 грн, з 01.01.2023 - 6700,00 грн.

Вважаючи, що державний виконавець не вчинення усіх необхідних дій для забезпечення примусового виконання рішення суду у справі №240/1585/22, а саме вживає визначених Законом України "Про виконавче провадження" заходів щодо притягнення боржника до відповідальності за невиконання рішення, ОСОБА_1 звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно з частиною 2 статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013, у рішенні від 26 червня 2013 року, звернув увагу, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23 лютого 2006 року №3447-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі Горнсбі проти Греції суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 у справі Юрій Миколайович Іванов проти України (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У справі Сорінг проти Об`єднаного Королівства Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404)

За визначенням наведеним у статті 1 Закону № 1404, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п. 1 ч.1 ст. 3 Закону №1404 ).

Статтею 5 Закону №1404 встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону №1404 закріплено, що державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону №1404 під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтеб 26 Закону №1404 визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.

Відповідно до норм п. 1 та 16 ч. 3 ст. 18 Закону №1404, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону та накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних і посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно з частинами першою та другою статті 63 Закону №1404 за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини першої статті 75 Закону №1404, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до частини 2 статті 75 Закону №1404-VIII у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до змісту положень частини 3 зазначеної правової норми, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, а частина 4 наголошує на тому, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України.

Із аналізу вказаних вище правових норм висновується, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу до боржника є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Водночас така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин.

У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону № 1404-VIII.

При цьому суд зазначає, що застосування державним виконавцем такого заходу забезпечення виконання рішення суду, як винесення постанови про накладення штрафу можуть бути здійснене лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, і боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Таким чином, вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен встановити дві обставини: 1) факт виконання чи невиконання рішення; 2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання. Відповідно, лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти на боржника штраф. Установлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених статтею 18 Закону №1404-VIII.

Поряд з цим Верховний Суд у постанові від 31 травня 2021 року у справі №560/594/20 зауважив, що невиконання пенсійним органом рішення суду дозволяє державному виконавцю вжити заходи реагування у вигляді накладення штрафу, проте необхідно встановити, що послугувало причиною до невиконання рішення суду на момент накладення штрафу. Якщо встановлено, що невиконання відбулось без поважних причин-наявні підстави для накладення штрафу, а у протилежному випадку (наявні реальні обставини, що є перешкодою до виконання), необхідно враховувати їх поважність та у кожному конкретному випадку виходити з цих обставин.

Тобто надаючи оцінку діям/бездіяльності державного виконавця, вчиненим у межах виконавчого провадження, слід з`ясувати чи їх сукупність була спрямована на примусове виконання рішень і проводилася на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом №1404, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону №1404, а також достатність прийнятих рішень, які відповідно до цього Закону №1404 підлягали примусовому виконанню.

Із матеріалів справи вбачається, що за рішення суду у справі №240/1585/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити із 05 листопада 2021 року нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

Суд звертає увагу, що в межах спірних правовідносин суд не надає правову оцінку діям/бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо виконання/невиконання рішення суду у справі №240/1585/22, а лише оцінює повноту дій державного виконавця, вчинених ним в межах виконавчого провадження №71741751 для забезпечення виконання рішення суду у справі №240/1585/22.

Надаючи оцінку діям/бездіяльності державного виконавця, вчиненим у межах виконавчого провадження №71741751, слід з`ясувати чи їх сукупність була спрямована на примусове виконання рішень і проводилася на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом №1404-VIII, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону №1404-VIII, а також достатність вчинених державним виконавцем дій забезпечення примусового виконання рішення суду у справі №240/1585/22.

Як свідчать матеріали справи, після отримання у відповідь на постанову про відкриття виконавчого провадження листа Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вих.№0600-0302-8/53998 від 18.05.2023, в якому боржник повідомив, що на виконання рішення суду у справі №240/1585/22 нарахував ОСОБА_1 з 05.11.2021 підвищення за проживання на території радіоактивного забруднення в розмірі, який становить два прожиткових мінімумів для працездатних осіб, та перевірки виконання боржником рішення суду, державний виконавець виніс вимогу від 17.07.2023 №65763, якою зобов`язав боржника виконати рішення суду та здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату підвищення до пенсії у розмірі, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік) з урахуванням її зміни на відповідний календарний рік, оскільки саме такий розмір визначений резолютивною частиною рішення суду у справі №240/1585/22.

У відповідь на вказану вимогу, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надіслало до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) листа (вих.№0600-0304-8/75625 від 19.07.2023), в якому повідомило, що на виконання рішення суду у справі №240/1585/22 ОСОБА_1 здійснено перерахунок підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік з 05.11.2021 - 6000,00 гpн, з 01.12.2021 - 6500,00 гpн, з 01.10.2022 - 6700,00 гpн. Так, в результаті перерахунку на виконання рішення суду розмір пенсії ОСОБА_1 , який на даний час їй виплачується, становить 15779,20 грн, в тому числі 13400,00 грн - підвищення за проживання на території радіоактивного забруднення у розмірі, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (6700,00 грн х 2). Крім того, за період з 05.11.2021 по 31.07.2023 ОСОБА_1 нарахована доплата пенсії в розмірі 214613,05 гривень. Інформацію про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/1585/22 та про суму нарахованих, але невиплачених коштів (потребу) в розмірі 214613,05 гривень надано Пенсійному фонду України, шляхом включення до реєстру судових рішень, фінансування, яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України підсистеми "Реєстр судових рішень", виплата заборгованості, що утворилася буде проведена після надходження відповідного бюджетного фінансування Пенсійному фонду України. Крім того, до вказаного листа Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області долучило розрахунок суми, що підлягає виплаті ОСОБА_1 на виконання рішення суду у справі №240/1585/22.

Таким чином, на винесену державним виконавцем вимогу, боржником проведено дії щодо виконання рішення суду, повідомлено про здійсненні перерахунки пенсії, нараховану доплату, а також повідомляв державного виконавця про неможливість виконання ним відповідного судового рішення в частині саме виплати заборгованості, яка зумовлена відсутністю відповідного фінансування, що в розумінні вимог чинного законодавства суд вважає поважною причиною для невиконання судового рішення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що станом на момент звернення позивача з даним позовом до суду державним виконавцем не допущено бездіяльності у межах виконавчого провадження ВП №71741751 з примусового виконання виконавчого листа Житомирського окружного адміністративного суду, виданого у справі №240/158520, оскільки ним вжито передбачені законодавством заходи забезпечення його примусового виконання.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задовленні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) (майдан Соборний, 1, м. Житомир, 10014; ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович