Справа № 280/10577/24
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2025-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року Справа № 280/10577/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, Запорізька обл., місто Запоріжжя, пр. Соборний, будинок 158-Б, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83,

про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 1), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №08 від 02.10.2024;

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яка полягає у не зарахуванні до трудового стажу ОСОБА_1 , наступних періодів роботи: згідно з Трудовою книжкою НОМЕР_2 , дата заповнення 10 березня 1987 року, у тому числі періоду роботи з 05.12.1986 по 07.03.2000 в колгоспі Запорожець (з 30.03.1993 - колективне сільськогосподарське підприємство Запорожець), згідно з Трудовою книжкою, дата заповнення 07.02.1980, з 17.07.1979 по 17.04.1981 в Гуляйпільському ремонтно-механічному заводі Українського республіканського тресту ремонтних підприємств Укрремтрест;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 25 вересня 2024 року щодо призначення пенсії за віком і зарахувати до його трудового стажу періоди роботи: згідно з Трудовою книжкою НОМЕР_2 , дата заповнення 10 березня 1987 року, у тому числі періоду роботи з 05.12.1986 по 07.03.2000 в колгоспі Запорожець (з 30.03.1993 - колективне сільськогосподарське підприємство Запорожець), згідно з Трудовою книжкою, дата заповнення 07.02.1980, з 17.07.1979 по 17.04.1981 в Гуляйпільському ремонтно-механічному заводі Українського республіканського тресту ремонтних підприємств Укрремтрест.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що звернувся до Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області з заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказує, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №08 від 02.10.2024 відмовлено у призначенні пенсії, загальний страховий стаж позивача неправомірно визначено у розмірі 08 років 01 місяць 16 днів, до страхового стажу позивача не зараховано:· періоди роботи згідно трудової книжки від 10.03.1987 НОМЕР_2 , оскільки на титульній сторінці відсутня повна дата народження власника документу; період роботи в колгоспі з 1986 по 2000 роки згідно довідки від 16.09.2024 №15/М-244-1, оскільки ім`я та по батькові не зазначено повністю; період роботи з 17.07.1979 по 17.04.1981 згідно трудової книжки від 07.02.1980, оскільки наявне необумовлене виправлення дати наказу про прийняття на роботу. Покликається на те, що з рішенням позивач не згоден, вважає його протиправним. Зазначає, що позивач, як найманий працівник, не може нести відповідальність за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, а також за недоліки у порядку ведення та заповнення його трудової книжки з вини адміністрації підприємства. Вказує, що невиконання підприємством правил ведення трудових книжок не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. На підставі чого, просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідачем 1 подано відзив на позовну заяву вх. № 56970 від 11.12.2024, де вказано, що оскільки позивач станом на дату звернення з питання призначення пенсії за віком в порядку, визначеному Законом 1058 не мав підтвердженого необхідними документами у встановленому порядку стажу, то відповідач не мав підстав для зарахування до стажу та призначення пенсії. Стверджує, що відсутність підтвердження вказаних обставин не породжує виникнення права на зарахування стажу. З урахуванням викладеного, вважає, що оскільки органом Пенсійного фонду не допущені порушення при здійсненні владних повноважень щодо позивача, то підстави для задоволення позовних вимог відсутні, отже немає законних підстав для призначення пенсії. Вказує також, що обчислення страхового та пільгового стажу є повноваженнями органів Пенсійного фонду, які реалізовуються виключно в процесі прийняття рішення про призначення пенсії з урахуванням того, що звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах. Тому, вважає, що підстави для задоволення вимог позивача також повністю відсутні.

Відповідачем 2 подано відзив на позовну заяву вх. № 55284 від 02.12.2024. Вказує, що позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутній необхідного страхового стажу роботи. Головним управлінням до страхового стажу не зараховано: періоди роботи згідно трудової книжки від 10.03.1987 НОМЕР_2 , оскільки на титульній сторінці відсутня повна дата народження власника документу, що порушує вимоги Інструкції ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 №58; період роботи в колгоспі з 1986 по 2000 роки згідно довідки від 16.09.2024 № 15/М-244-1, оскільки ім`я та по батькові не зазначено повністю; період роботи з 17.07.1979 по 17.04.1981 згідно трудової книжки від 07.02.1980, оскільки наявне необумовлене виправлення дати наказу про прийняття на роботу. Зазначає, що чинним законодавством України передбачено можливість підтвердження трудового стажу у разі відсутності відповідних записів або неправильних чи неточних записів у трудовій книжці, проте, жодних допустимих доказів, передбачених п. 3 Порядку № 637 позивачем не було надано. Вважає, що орган Пенсійного фонду діяв в межах своїх повноважень та згідно норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, тому підстави для задоволення вимог позивача повністю відсутні.

Ухвалою суду від 18.11.2024 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/10577/24. Призначено розгляд справи без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

25.09.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 02.10.2024 № 08 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи 30 років згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач не погодившись з рішенням відповідача, з вимогою вчинити певні дії, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України громадянам гарантується право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Спеціальним законом, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду є Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV), яким визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно із частинами 1, 2 статті 26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Згідно з ст. 56 Закону № 1788-XII, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Слід зазначити, що до 01.01.2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Згідно з приписами ст. 62 Закону № 1788-ХІІ (які кореспондуються зі змістом ст. 48 Кодексу законів про працю України) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Саме такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993.

Відповідно до п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з вимогами п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.4.7 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Так, у спірному рішенні Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області покликалось на відсутність необхідного страхового стажу. Зазначає, що за результатами розгляду документів наданих до заяви, до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки від 10.03.1987 НОМЕР_2 , оскільки на титульній сторінці відсутня повна дата народження власника документу, що порушує вимоги Інструкції ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 №58; період роботи в колгоспі з 1986 по 2000 роки згідно довідки від 16.09.2024 № 15/М-244-1, оскільки ім`я та по батькові не зазначено повністю; період роботи з 17.07.1979 по 17.04.І981 згідно трудової книжки від 07.02.1980, оскільки наявне необумовлене виправлення дати наказу про прийняття на роботу.

З приводу таких доводів відповідача 1, суд зауважує наступне.

Відповідно до положень Інструкції по порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, яка затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162, що була чинною у спірні періоди, трудова книжка заповнюється адміністрацією підприємства.

Відповідно до п.1.2 вказаної Інструкції прийом на роботу без трудової книжки не допускається.

Згідно пунктів 2.2, 2.3 Інструкції, заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» та даною Інструкцією.

Відповідно до пункту 1 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 13 вказаної постанови «Про трудові книжки робітників та службовців» при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.

При цьому, відповідно до пункту 18 вказано постанови відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

З наведених норм права вбачається, що трудова книжка заповнювалась роботодавцем і на працівника не покладено обов`язок перевірки правильності її заповнення. Працівник не може нести відповідальність за правильність записів у його трудовій книжці.

Певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а, від 04 вересня 2018 року у справі №423/1881/17.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить інформацію про трудовий стаж з відповідними записами про роботу позивача, зокрема: трудова книжка від 10.03.1987 НОМЕР_2 містить записи про періоди роботи позивачки, з покликанням на відповідні накази, записи засвідчені підписами уповноважених осіб та печатками підприємств. В свою чергу, трудова книжка від 07.02.1980 підтверджує періоди роботи позивача з 17.07.1979 по 17.04.1981, записи засвідчені підписами уповноважених осіб та печатками підприємства.

При цьому, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

З аналізу вказаних нормативно-правових актів випливає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з врахуванням такого періоду.

Правова позиція щодо недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, викладена в постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року по справі № 677/277/17.

Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Тому, оскільки трудова книжка позивача містить всі необхідні записи, суд вважає, що відповідачами протиправно не було зараховано до страхового стажу позивача вказані періоди роботи.

Щодо не зарахування періоду роботи в колгоспі з 1986 по 2000 роки, згідно довідки від 16.09.2024 № 15/М-244-1, суд зауважує, що вказані періоди роботи відображені також у трудовій книжці від 10.03.1987 НОМЕР_2 , зокрема, записи про трудову участь позивача у колгоспі у спірні періоди, інформацію про кількість відпрацьованих вихододнів, що свідчить про виконання річного мінімуму трудової участі, засвідчені підписами уповноваженої особи та печатками.

Тому, оскільки, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, суд критично ставиться до доводів відповідача 1 про те, що неможливо зарахувати вказані періоди згідно довідки від 16.09.2024 № 15/М-244-1, оскільки ім`я та по батькові не зазначено повністю є необґрунтованими.

Тож, період роботи в колгоспі з 1986 по 2000 роки підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача згідно трудової книжки від 10.03.1987 НОМЕР_2 .

З огляду на викладене, суд зауважує, що не зарахування відповідачем всіх періодів згідно трудової книжки від 10.03.1987 НОМЕР_2 , та трудової книжки від 07.02.1980, призвело до невірного обрахунку страхового стажу позивача, а відтак є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №08 від 02.10.2024, слід визнати протиправним та скасувати.

Щодо способу захисту прав позивача, суд зазначає, що частиною четвертою статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Водночас, адміністративний суд не може підміняти уповноважений орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо підрахунку стажу та вирішення питань по суті, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Згідно п. 1.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (далі - Порядок № 22-1), заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України

Відповідно до п. 4.2 Порядку № 22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Тож, заяву позивачки подану до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, як територіального органу ПФУ розглядало Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, як орган, що призначає пенсію визначений за принципом екстериторіальності.

Таким чином, питання про наявність підстав для призначення позивачу пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відноситься до повноважень органу Пенсійного фонду, у даному випадку ГУ ПФУ в Одеській області, і, за відсутності всіх вихідних даних, необхідних для вирішення цього питання, не може бути розглянуте по суті судом.

Такі висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 07.03.2018 у справі №233/2084/17.

З цих же підстав не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не зарахування до трудового стажу ОСОБА_1 спірних періодів роботи, оскільки вказане питання Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не вирішувало.

Окрім цього, відсутні підстави для визнання окремо протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо неврахування спірних періодів, оскільки бездіяльність - це пасивна поведінка людини, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку вона зобов`язана була і могла вчинити. В даному ж випадку права позивача порушені саме спірним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

За таких обставин, з метою ефективного поновлення прав позивача, з урахуванням частини 2 статті 9 КАС України, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №08 від 02.10.2024 про відмову у призначенні пенсії та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно трудової книжки від 10.03.1987 НОМЕР_2 , період роботи в колгоспі з 1986 по 2000 роки, період роботи з 17.07.1979 по 17.04.1981 згідно трудової книжки від 07.02.1980 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25 вересня 2024 року про призначення пенсії.

Обраний у справі судом спосіб захисту порушеного права відповідає вимогам справедливості та забезпечить ефективне поновлення порушеного права позивача з урахуванням обставин цієї справи.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ст. 90 КАС України).

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У зв`язку із викладеним, судові витрати у розмірі 908,40 грн. на оплату судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, Запорізька обл., місто Запоріжжя, пр. Соборний, будинок 158-Б, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №08 від 02.10.2024 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно трудової книжки від 10.03.1987 НОМЕР_2 , період роботи в колгоспі з 1986 по 2000 роки, період роботи з 17.07.1979 по 17.04.1981 згідно трудової книжки від 07.02.1980 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25 вересня 2024 року про призначення пенсії.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 16.01.2025.

Суддя Л.Я. Максименко