Справа № 420/8545/23
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2025-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8545/23
16 січня 2025 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в порядку письмового провадження звіт про виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.06.2023 по справі №420/8545/23, яке набрало законної сили, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести виплату ОСОБА_1 суми пенсії у розмірі 77884,05 грн, що підлягала виплаті її чоловіку ОСОБА_2 на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 року по справі № 420/11049/20 і залишилися недоодержаною ним у зв`язку з його смертю.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2023 встановлено судовий контроль за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.06.2023 шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у місячний строк з дня отримання копії ухвали подати звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.06.2023 по справі № 420/8545/23.

12.01.2024 до Одеського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов звіт про виконання судового рішення у даній справі.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22.01.2024 прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про виконання рішення суду від 21.06.2023 по справі № 420/8545/23.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.03.2024 ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22.01.2024 скасовано та прийнято нове судове рішення, яким зобов`язано відповідача подати до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня отримання цієї постанови звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.06.2023 по справі № 420/8545/23.

23.04.2024 від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов звіт щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.06.2023.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20.05.2024 відмовлено у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 23.04.2024, встановлено новий строк для подання звіту.

20.08.2024 від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов звіт щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.06.2023.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30.08.2024 відмовлено у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 23.04.2024, встановлено новий строк для подання звіту.

07.01.2024 від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов звіт щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.06.2023 року, в якому зазначено, що

20.08.2024 року від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов звіт щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.06.2023 року, в якому зазначено, що Головним управлінням ОСОБА_1 проведено нарахування суми пенсії у розмірі 88474,95 грн., що підлягала виплаті її чоловіку. Сума доплати склала 88474,95 грн. та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації. Крім того, зазначено, що станом на 23.12.2024 за рахунок виділеного Пенсійним фондом України фінансування Головним управлінням здійснено погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду з датою набрання рішеннями законної сили по 20.11.2020 включно. Пенсійний орган вважає, що з огляду на те, що Головним управлінням включено нараховані суми пенсії до реєстру судових рішень та поставлено у відповідну чергу на безпосередню виплату пенсії (станом на 23.12.2024 за №673737), то невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Розглянувши звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про виконання рішення суду по справі, суд зазначає наступне.

Статтею 129-1 Конституції України проголошено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до частини 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року № 1402-VIII, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно з статтею 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

В абзаці 3 пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 № 5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Також у Рішенні від 26.06.2013 Конституційний Суд України врахував практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України", заява № 60750/00, зазначив, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбачений статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

В пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019, на підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку, Конституційний Суд України вказав на те, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" наголосив на тому, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Тому обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безмовному виконанню стороною, на яку покладено відповідний обов`язок.

Це означає, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Приписи статті 382 КАС України не передбачають умови, при настанні яких має бути застосована вказана процесуальна форма судового контролю. А отже, суд має оцінювати та враховувати обставин у кожній конкретній справі окремо.

Судом встановлено, що на виконання рішення суду по справі № 420/8545/23, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області ОСОБА_1 проведено нарахування суми пенсії у розмірі 88474,95 грн., що підлягала виплаті її чоловіку ОСОБА_2 на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 по справі №420/11049/20 і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю. Сума доплати з урахуванням фактично виплачених сум склала 88474,95 грн. та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації.

Як вбачається зі звіту, сума заборгованості, буде виплачена позивачу після надходження коштів з Державного бюджету України, призначених на цю мету.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII виплата пенсії, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Частиною 1 статті 23 Бюджетного кодексу України передбачено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення.

Згідно з частиною 1 статті 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами.

Кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України (частина 2 статті 72 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV).

Відповідно до статті 73 Закону України № 1058 кошти Пенсійного фонду використовуються на: 1) виплату пенсій, передбачених цим Законом; 2) надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; 3) фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; 4) оплату послуг з виплати та доставки пенсій; 5) формування резерву коштів Пенсійного фонду.

Листом №2800-030201-9/74774 від 04.12.2024 Пенсійний фонд України повідомив Головному управлінню Пенсійному фонду України в Одеській області, що виплата заборгованості, обчисленої на виконання судових рішень, здійснюється органами Пенсійного фонду України, визначеними судом боржниками, в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

Так, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зауважує, що станом на 23.12.2024 за рахунок виділеного Пенсійним фондом України фінансування Головним управлінням здійснено погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду з датою набрання рішеннями законної сили по 20.09.2020 року включно, а проведення виплати заборгованості ОСОБА_1 у розмірі 88474,95 грн буде здійснено після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України.

Таким чином, відповідачем не надано до суду доказів на виконання судового рішення по справі №420/8545/23 у повному обсязі.

На підставі викладеного, беручи до уваги невиконання в повному обсязі Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.06.2023 по справі №420/8545/23, суд вважає встановити новий строк для подання звіту, а саме 3 (три) місяці з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Керуючись статтею 248, 382, 294 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 по справі №420/8545/23.

Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області новий строк для подання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.06.2023 року по справі №420/8545/23 - протягом 3 (трьох) місяців з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Ухвала набирає законної сили у строк та порядок визначений статтею 256 КАС України.

Ухвала оскаржується у строк та порядок встановлений статтями 294, 295 КАС України.

Суддя Токмілова Л.М.