Справа № 2а-10278/09/1570
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2025-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

15 січня 2025 року м. Одеса
Постанова Одеського окружного адміністративного суду від 24.07.2014 року у справі № 2а-10278/09/1570 набрало законної сили 19.08.2014р.

22.09.2014 року видано виконавчий лист.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21.01.2020 у справі №2а-10278/09/1570 замінено сторону виконавчого провадження з управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси на на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області .

18.12.2024 року до суду надійшла заява Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про видачу дублікату виконавчого документа по справі №2а-10278/09/1570 за позовом Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси з адміністративним позовом до Державного підприємства Енергомонтажний поїзд №754про стягнення заборгованості на покриття витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком №2 у розмірі 7681 грн. 64 коп.

В останнє виконавчий лист направлявся на примусове виконання 29.01.2021, та було відкрито виконавче провадження, що підтверджується роздруківкою з Автоманизованої системи виконавчих проваджень

Станом на 24.10.2024 оригінал виконавчого документа разом з постановою державного виконавця на адресу Головного управління Фонду не надходили.

Відповідно до п.18.4 Перехідних положень КАС України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України, ст. 6 КАС України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Якщо йдеться саме про справи стосовно тривалості проваджень, найефективнішим рішенням є запровадження засобу, який би прискорював провадження і не допускав би надмірно тривалого провадження у справі (див. рішення у справі "Скордіно проти Італії" (N 1) (Scordino v. Italy) (no. 1) [GC], N 36813/97, п. 183, ECHR 2006-...). Так само й у справах про невиконання судових рішень будь-який засіб юридичного захисту, який дозволяє запобігти порушенню шляхом забезпечення вчасного виконання рішення, є в принципі найціннішим. Однак, якщо судове рішення винесене проти держави і на користь фізичної особи, від такої особи в принципі не слід вимагати використання таких засобів (див. згадане вище рішення у справі "Метаксас проти Греції", п. 19): тягар виконання такого рішення покладається головним чином на органи влади, яким слід використати всі засоби, передбачені в національній правовій системі, щоб прискорити процес виконання рішення і не допустити таким чином порушення Конвенції ( 995_004 ) (див. згадане вище рішення у справі Акашева, пп. 21-22).

Згідно рішення ЄСПЛ у справі Войтенко проти України від 29 червня 2004 року, заява 18966/02, зокрема п.п. 30, 31 якого уряд посилався на існування у заявника можливості оскаржити бездіяльність або помилку виконавчої служби чи Державного казначейства, а також вимагати компенсацію завданої йому майнової і немайнової шкоди. Проте у цій справі боржником є державний орган, і виконання щодо нього, як свідчать матеріали справи, може бути здійснене лише в тому випадку, якщо державою передбачені та визначені асигнування на відповідні видатки Державного бюджету України шляхом здійснення відповідних законодавчих заходів. Факти справи свідчать про те, що протягом періоду, що розглядається, виконанню відповідного судового рішення перешкоджала саме відсутність законодавчих заходів, а не неналежне виконання своїх обов`язків державними виконавцями. Тому заявнику не можна докорити за те, що він не ініціював провадження проти державного виконавця (див. "Шестаков проти Росії", ухвала від 18 червня 2002 року, заява N 48757/99). Більше того, Суд зазначає, що Уряд наполягав на тому, що Державною виконавчою службою та Державним казначейством не було допущено помилок при виконанні рішення.

Відтак, суд дійшов висновку, що заява Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про видачу дубліката виконавчого листа підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 295, 297, п.18.4 Перехідних положень КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання по справі №2а-10278/09/1570 за позовом Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси з адміністративним позовом до Державного підприємства Енергомонтажний поїзд №754про стягнення заборгованості на покриття витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком №2 у розмірі 7681 грн. 64 коп. задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області на підставі постанови Одеського окружного адміністративного суду від 24.07.2014 року по адміністративній справі № 2а-10278/09/1570 за позовом Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси з адміністративним позовом до Державного підприємства Енергомонтажний поїзд №754про стягнення заборгованості на покриття витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком №2 у розмірі 7681 грн. 64 коп.

Ухвала набирає законної сили у строки, визначені ст. 256 КАС України, та може бути оскаржена у відповідності до ст. 295, 297 КАС України.

Повний текст ухвали складено та підписано 15.01.2025 р.

Суддя О.М. Тарасишина