Справа № 200/6136/23
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2025-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року справа №200/6136/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Блохіна А.А., суддів: Сіваченка І.В., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2024 року у справі № 200/6136/23 (суддя в І інстанції Тарасенко І.М.) за заявою ОСОБА_1 про зобов`язання подати до суду звіт про виконання рішення та накладення штрафу за невиконання судового рішення,-

УСТАНОВИВ:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2023 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю: 1) визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не обчислення ОСОБА_1 розміру пенсії з 11.04.2023 року у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря згідно зі ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 обчислення розміру пенсії з дати її призначення (11.04.2023 року) відповідно до вимог ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці (у розмірі 80 відсотків заробітної плати позивача (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність), та виплатити різницю між сумою перерахованої та сумою раніше виплаченої пенсії.

Позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із заявою, в якій просить: 1) накласти на керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області ОСОБА_2 штраф у розмірі 60560 грн. 00 коп.; 2) половину штрафу у розмірі 30280 грн. 00 коп. стягнути з керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області Недзельської Галини Всеволодівни на користь ОСОБА_1 ; 3) половину штрафу у розмірі 30280 грн. 00 коп. стягнути з керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України; 4) попередити керівника суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області Недзельську Галину Всеволодівну про те, що за правилами ч. 6 ст. 382 КАС України з наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня в розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції; 5) встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області новий строк для подання звіту про виконання судового рішення протягом 10 днів з дня набрання ухвалою суду законної сили.

Вказана заява вмотивована тим, що Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2024 року у справі № 200/6136/23 було застосовано судовий контроль за виконанням судового рішення у справі № 200/6136/23 шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області подати в місячний строк з дня отримання копії постанови до Донецького окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 06 грудня 2023 року.

13 травня 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало до суду звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.12.2023 року у справі № 200/6136/23 за позовом ОСОБА_1 , але поданий звіт не містить доказів про виконання рішення суду у повному обсязі, а саме Відповідач виконав рішення суду лише в частині зобов`язання здійснити ОСОБА_1 обчислення розміру пенсії з дати її призначення (11.04.2023 року) відповідно до вимог ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці (у розмірі 80 відсотків заробітної плати позивача (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність), але рішення суду в частині зобов`язання виплатити різницю між сумою перерахованої та сумою раніше виплаченої пенсії Відповідачем не виконано, тобто порушені права Позивача не поновлені у повному обсязі.

Позивач зазначає, що як станом на 13.05.2024 року так і станом на час подання цієї заяви відповідач виконав рішення суду лише в частині зобов`язання здійснити ОСОБА_1 обчислення розміру пенсії з дати її призначення (11.04.2023 року) відповідно до вимог ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці (у розмірі 80 відсотків заробітної плати позивача (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність), але рішення суду в частині зобов`язання виплатити різницю між сумою перерахованої та сумою раніше виплаченої пенсії Відповідачем не виконано, тобто порушені права Позивача не поновлені у повному обсязі.

Позивач отримує лише поточні пенсійні виплати, різницю між сумою перерахованої та сумою раніше виплаченої пенсії Позивачу не виплачено, що свідчить про невиконання рішення суду у повному обсязі.

Позивач підкреслює, що саме з вини відповідача виникла заборгованість з виплати позивачу різниці пенсії починаючи з 11.04.2023 року та відповідач не виконав рішення суду в частині виплати різниці пенсії.

Матеріали справи не містять відомостей щодо виплати ОСОБА_1 різниці між сумою перерахованої та сумою раніше виплаченої пенсії.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2024 року у справі № 200/6136/23 накладено на керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області ОСОБА_2 штраф у розмірі 60460 Половину штрафу у розмірі 30230 грн. 00 коп. стягнути з керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 . Половину штрафу у розмірі 30230 грн стягнути з керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України. Попереджено керівника суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області Недзельської Галини Всеволодівни про те, що за правилами ч. 6 ст. 382 КАС України з наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня в розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції. Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області новий строк для подання звіту про виконання судового рішення протягом 60 днів з дня набрання даною ухвалою суду законної сили. Стягувачами за даною ухвалою є ОСОБА_1 та Держава Україна. Боржником за даною ухвалою є керівник Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області Недзельська Галина Всеволодівна.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання про накладення штрафу на керівника Управління. Скасувати новий строк для подання звіту щодо виконання судового рішення у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що доплата за період з 11.04.2023 по 30.04.2024, яка нарахована ОСОБА_1 на виконання рішення суду, обліковується в автоматизованій системі обробки пенсійних документів Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (в електронній пенсійній справі) та буде виплачена за наявності відповідного цільового фінансування з Державного бюджету України, та не залежить від Головного управління.

В порушення вимог ч. 4 ст. 382 КАС України рішення про накладання на керівника штрафу у розмірі 60460 грн, було прийнято судом першої інстанції шляхом розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, що є порушенням вимог ст. 382 КАС України.

У відзиві на апеляційну скаргу представником позивача висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, у пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Схожі висновки Конституційний Суд України зробив у рішеннях від 1 березня 2023 року у справі № 2-р(ІІ)/2023 (щодо рівноправності сторін під час судового контролю за виконанням судового рішення) та від 19 квітня 2023 року у справі № 4-р(ІІ)/2023 (щодо особових даних у судовому рішенні).

Відповідно до частини першої, другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19, від 1 лютого 2022 року у справі 420/177/20 та від 18 травня 2022 року у справа №140/279/21.

Подібний підхід був застосований Верховним Судом у постанові від 26 січня 2021 року у справі №611/26/17, у якій Суд зазначив, що обов`язковість судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантовано статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтями 129, 129-1 Конституції України, статтями 2, 14, 370 КАС України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).

Також суд зазначає, що в адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

Вищенаведені висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 1 лютого 2022 року у справі №420/177/20 та ухвалах від 26 січня 2021 року у справі №611/26/17, від 7 лютого 2022 року у справі №200/3958/19-а, від 24 липня 2023 року у справі №420/6671/18 та від 1 травня 2023 року у справі № 520/926/21.

Як зазначено в пункті 1 розділу ІІ Рекомендацій Rec(2003)16, Комітету Міністрів Ради Європи (КМРЄ) «Щодо виконання рішень адміністративних і судових органів у сфері адміністративного права», держави-члени мають забезпечити виконання судових рішень в межах розумного строку; вони мають уживати всіх необхідних заходів згідно з законом з метою надання цим рішенням повної сили; у разі, якщо адміністративний орган не виконує судового рішення, слід передбачити відповідну процедуру, що дозволяє домагатися виконання такого рішення, зокрема за допомогою судової заборони або пені.

Відповідно до пункту 55 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (КРЄС) «Щодо якості судових рішень» з метою забезпечення ефективності правосуддя, усі країни повинні мати процедури забезпечення виконання рішень.

Відповідно до приписів частин 1 3 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Отже, судом можуть бути вжиті заходи реагування у зв`язку із невиконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу, відповідальну за виконання рішення суду. При цьому, для прийняття судом звіту суб`єкта владних повноважень необхідним є встановлення виконання відповідним суб`єктом судового рішення у повному обсязі та у спосіб, визначений таким рішенням.

Наведене відповідає висновкам Верховного Суду, які викладені у постанові від 8 вересня 2023 року у справі № 640/21223/20.

Суд першої інстанції накладаючи штраф на керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, дійшов наступного висновку.

Приймаючи до уваги тривалу бездіяльність ГУ ПФУ у Львівській області із виконання судового рішення, суд дійшов висновку про необхідність накладення штрафу у розмірі двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60460,00 грн. (3023,00 грн. х 20), оскільки на переконання суду такий розмір буде достатнім для відповідача та спонукає його виконати рішення суду, яке не виконується протягом 6 місяців.

Як вже було вказано вище, половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне накласти на керівника суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області штраф за невиконання рішення суду у справі № 200/6136/23 у розмірі 60460,00 грн, з яких половину штрафу у розмірі 30230,00 грн. стягнути з керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області Недзельської Галини Всеволодівни на користь позивача ОСОБА_1 та половину штрафу у розмірі 30230,00 грн стягнути з керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області Недзельської Галини Всеволодівни на користь Державного бюджету України.

Проте, з цими висновками суду першої інстанції не може погодитись судова колегія апеляційного суду.

По-перше, відповідач в апеляційній скарзі зауважував, що в порушення вимог ч.4 ст. 382 КАС України рішення про накладання штрафу на керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, було прийнято судом першої інстанції шляхом розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, що є порушенням вимог ст. 382 КАС України.

Практика Верховного Суду щодо застосування положень КАС України, які зобов`язують суд вирішувати певні питання виключно у судовому засіданні з повідомленням сторін сформована, зокрема, у постановах від 20 березня 2018 року у справі № 161/6125/17 та від 15 серпня 2019 року у справі № 2а-4641/11/2670.

Водночас, у матеріалах справи відсутні докази того, що окружний суд призначав до розгляду у судовому засіданні із повідомленням сторін питання про накладення штрафу на начальника Управління або сторони подавали до суду клопотання про розгляд вказаного питання без їх участі.

Таким чином, розглянувши питання про накладення штрафу на начальника Управління у письмовому порядку без повідомлення сторін, місцевий суд порушив імперативні вимоги частини четвертої статті 382 КАС України та позбавив начальника Управління права подати усні та письмові пояснення щодо наявності підстав накладення штрафу, а також відповідні докази, які могли бути враховані вказаним судом під час вирішення питання про наявність підстав для накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень.

Колегія суддів зазначає, що порушення норм процесуального права, вчинені судом першої інстанції, не мають формального характеру, оскільки позбавили учасників справи можливості взяти участь у розгляді питання про виконання рішення суду та у вирішенні питання щодо ступеня вини начальника Управління у невиконанні вказаного судового рішення.

З огляду на вищезазначене, враховуючи критерії Європейського суду з прав людини, що встановлюють, чи має звинувачення кримінальний характер, широко відомі як, «критерії Енгеля» (Engel and оthers v. Netherlands, заява № 5100/71) (передбачають необхідність суду врахування: кваліфікації правопорушення згідно з національним законодавством, характеру правопорушення та суворості покарання, якому обвинувачений ризикує бути підданий), а також вид та суворість покарання стосовно фізичної особи та, відповідно, необхідність застосування судом у цій справі при визначенні такого виду адміністративної відповідальності максимальних стандартів доказування, гарантуючи конституційні принципи рівності та змагальності, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанцій статті 382 КАС України та про незаконність оскаржуваного судового рішення у частині накладення штрафу на начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 08.09.2023 у справі № 640/21223/20.

По-друге, відповідно до приписів статті 382 КАС України накладення штрафу є правом суду, а не його обов`язком.

Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Разом з тим, застосовуючи штрафні санкції до керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, суд його особисто не викликав у судове засідання, та не встановив причини невиконання виконання судового рішення.

Також, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно зі ст.23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

За своїм змістом накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення суду, є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду, за результатами розгляду звіту про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту.

Разом з тим, виділення коштів із Державного бюджету для фінансування даної бюджетної програми не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України і вимагати від нього дій, які виходять за межі його повноважень, не має правових підстав.

Тобто, виконання рішення суду з моменту набрання законної сили, залежала від Пенсійного фонду України, а не від начальника, а тому вказані обставини не можуть слугувати правовою підставою для притягнення його до відповідальності.

За результатами розгляду звіту суб`єкта владних повноважень судове рішення у цій справі виконане частково. Також слід враховувати залежність здійснення виплати доплати на виконання рішення суду позивачу від виділення необхідних коштів із Державного бюджету.

Специфіка застосування штрафної санкції полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу, є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Отже, ухвала суду першої інстанції в частині накладення штрафу підлягає скасуванню, а накладення штрафу на керівника відповідача є необґрунтованим.

Колегія суддів зазначає, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.12.2023 у справі № 200/6136/23 Головним управління Пенсійного фонду України у Львівській області рішенням № 76 від 03.04.2024 ОСОБА_1 здійснено обчислення розміру пенсії з дати її призначення (11.04.2023 року) (додаток 1) відповідно до вимог ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці (у розмірі 80 відсотків заробітної плати позивача (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність).

Перерахунок пенсії проведений спеціалістом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

З 01.04.2021 в органах Пенсійного фонду України впроваджено технологію екстериторіального призначення (перерахунку) пенсій, яка передбачає опрацювання заяв про призначення (перерахунок) пенсії бек-офісами 25 головних управлінь Фонду у порядку черговості, незалежно від місця реєстрації заяви про та місця проживання особи.

Порядок опрацювання звернень про призначення (перерахунок) пенсій за принципом екстериторіальності визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (зі змінами) (далі - Порядок № 22-1)

Відповідно до абзацу 14 пункту 4.2. Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.10. Порядку № 22-1 передбачено, що після призначення (перерахунку) електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, для здійснення виплати пенсії.

У начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області відсутні повноваження щодо здійснення виплати пенсій пенсіонерам, які перебувають на обліку, як одержувачі пенсій, в інших областях України.

Оскільки позивач фактично проживає на території Донецької області, то відповідно до пункту 4.10. Порядку № 22-1, після проведеного перерахунку розміру пенсії на виконання судового рішення, електронна пенсійна справа ОСОБА_1 засобами програмного забезпечення автоматично передана до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, для здійснення виплати (додаток 3).

Виплата пенсії у розмірі, визначеному на виконання рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06.12.2023 у справі № 200/6136/23, проводиться Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області (за місцем фактичного проживання особи), з 01.05.2024 року.

Враховуючи, що виплата пенсії здійснюється за фактичним місцем проживання пенсіонера, розрахунок доплати за період з 11.04.2023 по 30.04.2024 в сумі 84 293,42 грн здійснено спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Нарахована доплата обліковується в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, яким створено відповідну облікову картку у підсистемі Реєстр судових рішень ІКІС ПФУ.

Головним управлінням скеровано лист до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (від 14.11.2024 № 1300-5901-9/187908) з проханням звернутись до Пенсійного фонду України для виділення відповідних коштів у сумі 84 293,42 грн. (додаток 6).

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке проводить виплату пенсії та за яким обліковується заборгованість за судовим рішенням, листом від № 0500-0404-5/110476 звернулось до Пенсійного фонду України для виділення відповідних коштів на виконання Рішення суду в сумі 84 293,42 грн

Пенсійний фонд України листом від 22.11.2024 № 2800-030102-9/72139 надав відповідь, що виплата коштів, нарахованих на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/6136/23 від 06.12.2023 щодо ОСОБА_1 , здійснюється в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

Відповідно до пункту 7 розділу ІІ Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 № 21-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.09.2009 за № 897/16913 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.12.2021 № 35-1), видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, виданими або ухваленими після набрання чинності Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, плануються в межах коштів Державного бюджету України, передбачених у Державному бюджеті України на фінансування пенсійних програм. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, на виконання рішення по даній конкретній справі, вжито всіх можливих (конкретних) заходів для виконання рішення суду. Проведення виплати різниці між сумою перерахованої та сумою раніше виплаченої пенсії (за період з 11.04.2023 по 30.04.2024) не належить до компетенції керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, який в свою чергу і не має повноважень і можливості вплинути на Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області і Пенсійний фонд України. Встановлення Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області нового строку для подання звіту про виконання судового рішення жодним чином не сприяє виконанню рішення суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції і відмови у задоволені заяви ОСОБА_1 про зобов`язання подати до суду звіт про виконання рішення та накладення штрафу за невиконання судового рішення у повному обсязі.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2024 року у справі № 200/6136/23 задовольнити.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2024 року у справі № 200/6136/23 скасувати.

Відмови у задоволені заяви ОСОБА_1 про зобов`язання подати до суду звіт про виконання рішення та накладення штрафу за невиконання судового рішення у повному обсязі.

Повне судове рішення 16 січня 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко