Справа № 331/6899/24
Суддя: Фісун Н. В.
Дата ухвалення: 2025-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

16.01.2025

Справа № 331/6899/24

Провадження № 2-а/331/26/2025

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі судді Фісун Н.В., при секретарі Коростельової К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження

адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому вказує, що позивач 09.11.2024 року рухаючись по дорозі Н-11 у напрямку м. Київ на автотранспортному засобі Мазда 6, державний номер НОМЕР_1 , був зупинений співробітниками поліції, начебто в зв`язку із перевищенням швидкості руху. Після зупинки, на прохання поліцейських Позивач пред`явив посвідчення водія НОМЕР_2 , яке надає йому право управляти транспортними засобами, оригінал технічного паспорту на автотранспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Також Позивачем було пред`явлено електронне посвідчення водія із Порталу Дія. Таким чином, Позивач в повному обсязі виконав обов`язки визначені положеннями діючого законодавства.

Незважаючи на це, співробітником поліції з незрозумілих для Позивача підстав, було складено Постанову від 09.11.2024 року, за якою визначено, що водій керуючись т/з рухався зі швидкістю 81 км/год у населеному пункті, де дозволяється рухатись зі швидкістю не більше 50 км/год , чим перевищив максимальне обмеження швидкості на 31 км/год, не маючи права керування таким т/з відповідної категорії, вимірювання проводилось спеціальним приладом Тrucam 008361, нагрудні відео реєстратори 475730 ; чим порушив п. 2.1. а ПДР - керування ТЗ особою яка не має права керування таким ТЗ.

Зазначає, що зміст оскаржуваної постанови по суті є суперечливим. Так, згідно описової частини постанови, в діях Позивача вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП , а саме перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, що начебто було зафіксовано спеціальним приладом Тrucam 008361. При цьому, Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі щодо притягнення Позивача за вказане правопорушення не складалась, що фактично є доказом відсутності діях Позивача складу відповідного правопорушення.

В той самий час, у другій частині постанови від 09.11.2024р.поліцейський не наводячи належних та допустимих доказів (спеціальний прилад Тrucam 008361 не може бути таким доказом) приходить до висновку про те, що позивачем порушено п. 2.1. а Правил дорожнього руху, яким визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

При цьому, твердження уповноваженого представника Відповідача (поліцейського) про те, що Позивач не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом, спростовується змістом Постанови від 09.11.2024 року. Так, у графі 4 Постанови, зазначено « ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 Посвідчення водія: НОМЕР_2 ».

У випадку, якщо б відповідне посвідчення не було би при Позивачі і не було би надано представнику поліції, відповідної позначки у Постанові не було би зроблено. Зазначене свідчить, що посвідчення водія було в наївності у Позивача, а також воно було надано представнику поліції, що спростовує доводи про керування транспортним засобом за відсутності посвідчення водія.

Позивач має в наявності і відповідно надавав для огляду працівнику поліції посвідчення водія НОМЕР_2 яке йому було видане 26.06.2016 року і яке є дійсним до 26.04.2046 року, тобто Позивач на законних підставах мав право керувати транспортним засобом Мазда 6, державний номер НОМЕР_1 , що спростовує доводи представника Відповідача (співробітника поліції) про відсутність у Позивача права на керування транспортним засобом.

Таким чином, з сукупності наявних доказів, вважає,що не має підстав зробити висновок щодо наявності у діях Позивача ознак порушення ПДР України в частині не виконання вимог пункту 2.1 а, а відповідно наявності у його діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 09.11.2024 року серія ЕНА №3442840 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП і провадження по справі закрити в зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення. Стягнути з відповідача понесені Позивачем судові витрати.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.11.2024 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.

23.12.2024 року до суду від відповідача надійшов відзив, де він зазначає, що у даному випадку позивачем було скоєно два правопорушення спочатку було виявлено порушення швидкісного режиму за що передбачено відповідальність за ч 1. ст. 122 КУпАП у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян та при перевірці документів було виявлено інше правопорушення, позивач не мав право керування т/з за що передбачена відповідальність ч. 2 ст 126 КУпАП у розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Оскільки ІПП розглядала справи по двум правопорушення останньою встановивши факти правопорушень відповідно до ст.. 36 КУпАП було притягнуто позивача за більш серйозне правопорушення, але при цьому у постанові було зазначено що справа розглядалась відносно двох правопорушень.

За допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС008361) було зафіксовано що т/з під керуванням позивача рухалося зі швидкістю 81 км/год, що на 31 км/год більше дозволеної швидкості. Використання ручного вимірювача швидкості приладу TruCam в мобільному режимі (з рук), що прямо передбачено його конструкцією та підтверджується інструкцією з використання, сертифікатом відповідності та роз`ясненням ДП «Укрметртестстандарт», безумовно являється обгрунтованим та законним.

По друге позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП не за те що останній не мав при собі посвідчення (за це передбачена відповідальність ч.І ст 126 КУпАП), а за те що останній не має право керування т/з оскільки позивач постановою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 22.06.2022 по справі №334/1683/22 був позбавлений права керування на один рік при цьому після спливу строку позбавлення останній не з`явився до сервісного центру для складання практично та теоретичного іспиту відповідно до п. 20 постанови КМУ № 340 від 8 травня 1993 року «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» з метою поновлення права керування транспортним засобом після його позбавлення.

Просить відмовити у задоволенні позовних вимог Позивача повністю.

13.01.2025 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, зазначає, що позивач не притягувався до відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому аналізувати принципи та порядок роботи лазерного вимірювача TruCam LTI 20/20 не має правових підстав. В той самий час, дані зафіксовані таким пристроєм не можуть бути належним та достатнім доказом скоєння Позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.06.2022 року по справі № 334/1683/22, Позивач дійсно був притягнутий до відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, у вигляді накладення на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Вказана Постанова після її перегляду в апеляційному порядку набула чинності 26.08.2022 року. З 26.08.2022 року і протягом року (до 26.08.2023р.) Позивач на виконання рішення суду не здійснював керування транспортними засобами. При цьому, слід зазначити, що первинно при складанні адміністративного протоколу, у Позивача відповідне посвідчення водія робітниками поліції не вилучалось.

Позивач не порушував норм діючого законодавства, надав поліцейському єдиний і достатній документ, який підтверджує його право керування транспортним засобом, а саме посвідчення водія: НОМЕР_2 . При цьому, таке посвідчення не було втрачене, обмінене, або визнано недійсним.

Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, визнати протиправною та скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 09.11.2024 року серія ЕНА №3442840 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП і провадження по справі закрити в зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Гедіков С.Л. на задоволенні позову наполягає.

Відповідачі до судового засідання не з`явилися, з невідомих суду причин, належним чином повідомлялися про слухання справи, до суду надали відзив на адміністративний позов.

Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За приписами п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Частиною 2 ст. 126 КУПАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до п. 2.1. ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії (підпункт а)).

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначено Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Зокрема, пункт 2.1 а ПДР передбачає, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно частини першої статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.

Водночас, відповідно ч. 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Матеріалами справи підтверджено, що Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.06.2022 року по справі № 334/1683/22, Позивач дійсно був притягнутий до відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, у вигляді накладення на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Вказана Постанова після її перегляду в апеляційному порядку набула чинності 26.08.2022 року.

Також встановлено, що позивач 09.11.2024 року на автодорозі Н-11 Софіївська ОТГ будучи особою, яка рішенням суду позбавлена права керування всіма видами транспортних засобів, та особою, яка в подальшому у встановленому законом порядку посвідчення водія не отримала, керував транспортним засобом MAZDA-6, державний номерний знак НОМЕР_3 .

У зв`язку з вказаним,Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 09.11.2024 року серія ЕНА №3442840 складеною інспектором 1 взводу 1 роти 2 батальйону полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області рядовим поліції Шпак Лілією Олександрівною притягнуто ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (Позивача) до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн.

Факт керування автомобілем позивачем 09.11.2024 року на автодорозі Н-11 Софіївська ОТГ не оспорювався, представник позивача у судовому засіданні не наполягав на перегляді DVD диску з фактом правопорушення.

Суд, вважає помилковими доводи представника позивача, що позивач згідно з рішенням суду до 26.08.2023 року був позбавлений права керування транспортним засобами. На дату складання спірної Постанови із зазначеної дати минув один рік і два місяці. Так як Позивач не вчинював протягом року будь-якого адміністративного правопорушення , вважається , що він не був підданий адміністративному стягненню за Постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 22.06.2022 року.

Так, відповідно до постанови Запорізького апеляційного суду від 26.08.2022 по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, представник ОСОБА_1 адвокат Гедіков С.Л. був присутнім у судовому засіданні 26.08.2022 під час розгляду апеляційної скарги. Вказана постанова вступила в законну силу та підлягає обов`язковому виконанню.

Отже, позивач, будучи обізнаним про наявність відповідного судового рішення та призначеного йому покарання у вигляді позбавлення його права керування всіма видами транспортних засобів, в подальшому у встановленому законом порядку таке право керування не набув, отже, в розумінні норм ч. 2 ст. 126 КУпАП є особою, яка не має права керувати транспортними засобами.

Статтею 317-1 КУпАП в редакції Закону № 1231-IX від 16.02.2021, передбачено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Якщо посвідчення водія не було тимчасово вилучено в порядку, передбаченому статтею 265-1 цього Кодексу, особа, позбавлена права керування транспортним засобом, зобов`язана негайно здати посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції. У разі виявлення в особи посвідчення водія, яке підлягає здачі, його вилучення здійснюється поліцейським. Після закінчення строку позбавлення права керування транспортним засобом посвідчення водія повертається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Судовим розглядом встановлено, що посвідчення у водія ОСОБА_1 станом на час позбавлення його права керування транспортними засобами тимчасово не вилучалось. На виконання судового рішення позивачем в 10-денний строк посвідчення водія не передано органам ДАІ м. Запоріжжя.

Положенням про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою КМУ № 340 від 08.05.1993 передбачено, що позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства. Рішення суду про позбавлення права на керування транспортними засобами протягом трьох робочих днів з моменту його отримання/винесення надсилається посадовою особою Національної поліції до територіального сервісного центру МВС за місцем проживання особи, зазначеним у цьому рішенні.

Повернення посвідчень водія особам, позбавленим права на керування транспортними засобами (крім осіб, позбавлених права на керування транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення), здійснюється після складення теоретичного і практичного іспитів. У разі коли в посвідченні водія зазначено дві або більше категорій на право керування транспортними засобами теоретичний та практичний іспити складаються за вищою із категорій, зазначених у посвідченні водія, що повертається.

Особам, позбавленим права на керування транспортними засобами за керування такими засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, посвідчення водія повертається після обов`язкового проходження позачергового медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів.

Судовим розглядом встановлено, що після набрання законної сили судовим рішенням про позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, позивачем у встановленому законом порядку не складено теоретичний і практичний іспит.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова серії ЕНА № 3442840 від 09.11.2024 в повній мірі відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Статтею 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки позивач дійсно порушив Правила дорожнього руху України, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, правові підстави для скасування постанови поліцейського відсутні, суд приходить до висновку про безпідставність твердження позивача про наявність підстав для скасування постанови.

Суд, приходить до висновку, що постанова поліцейського серії ЕНА № 3442840 від 09.11.2024 винесена на підставі та в межах повноважень, наданих поліцейському, у спосіб, що передбачені Конституцію України та чинним законодавством України, за наявністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. При цьому зміст постанов відповідає вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП України.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про необхідність залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Інші обставини, на які посилається позивач в позовній заяві, не спростовують факту вчинення ним адміністративного правопорушення та правомірності притягнення його до адміністративної відповідальності.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесенні позивачем судові витрати не підлягають йому відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В.Фісун