Справа № 500/3013/24
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2025-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 рокуЛьвівСправа № 500/3013/24 пров. № А/857/21617/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

суддя у І інстанції Осташ А.В.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складення повного тексту рішення 18 липня 2024 року,

ВСТАНОВИВ :

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 по виплаті позивачу добових витрат у безперервному відрядженні з 04.03.2024 по 18.03.2024 включно;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити виплату позивачу добових витрат у безперервному відрядженні з 04.03.2024 по 18.03.2024 включно у сумі 4500 грн;

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 по виплаті позивачу добових витрат у безперервному відрядженні з 12.04.2024 по 15.04.2024 включно;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити виплату позивачу добових витрат у безперервному відрядженні з 12.04.2024 по 15.04.2024 включно у сумі 1200 грн;

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 по виплаті позивачу добових витрат у безперервному відрядженні з 16.04.2024 по 20.04.2024 включно;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити виплату позивачу добових витрат у безперервному відрядженні з 16.04.2024 по 20.04.2024 включно у сумі 1500 грн.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.07.2024 у справі №500/3013/24, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, вказаний позов було задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 добових за час перебування у відрядженні з 04.03.2024 по 18.03.2024, з 12.04.2024 по 15.04.2024 та з 16.04.2024 по 20.04.2024 та зобов`язано відповідача здійснити виплату позивачу добових за час перебування у відрядженні з 04.03.2024 по 18.03.2024, з 12.04.2024 по 15.04.2024 та з 16.04.2024 по 20.04.2024 відповідно до наказу Міністерства оборони України від 20.02.2017 №105 (зі змінами) Про затвердження Інструкції про відрядження військовослужбовців Збройних Сил України та постанови Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 №98 (зі змінами) Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження забезпечення позивача відповідачем авансом та не встановлено підстав, за яких виплата добових військовослужбовцю під час відрядження не мала здійснюватись. Тому після повернення з відрядження відповідач мав виплатити позивачу добові за час відрядження у розмірі, визначеному чинним законодавством, за кожну добу відрядження, однак таких виплат відповідачем проведено не було, що є протиправним.

Cума добових витрат на відрядження в межах України визначена в додатку 1 постанови Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 №98 "Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів". Обов`язок їх нарахування та виплати покладено на відповідача, а тому суд не може втручатись у його компетенцію та присвоювати функції зазначеного органу.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено Військовою частиною НОМЕР_1 , яка у своїй скарзі просило скасувати рішення суду та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

На обґрунтування своїх вимог покликається на те, що не може вважатися належним відповідачем щодо заявлених позовних вимог, оскільки не є розпорядником бюджетних коштів, є відокремленим підрозділом Міністерства оборони України (ідентифікаційний код 00034022) без права юридичної особи.

Військова частина НОМЕР_1 (окремий батальйон територіальної оборони Збройних Сил України) є структурним підрозділом та знаходиться у прямому підпорядкуванні та на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_2 (окрема бригада територіальної оборони Збройних Сил України). Щодо всіх виплат, які будь-коли надходили позивачеві у зв`язку із проходженням ним військової служби, платником була саме Військова частина НОМЕР_2 .

Окрім того, наполягає на відсутності у ОСОБА_1 права на одержання виплати добових за час перебування у відрядженні з 04.03.2024 по 18.03.2024, з 12.04.2024 по 15.04.2024 та з 16.04.2024 по 20.04.2024 з урахуванням приписів постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 № 426 «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, поліцейських, осіб рядового та начальницького складу підрозділів Державної фіскальної служби, осіб рядового, началь ницького складу органів і підрозділів цивільного захисту» та Інструкції про відрядження військовослужбовців Збройних Сил України», затвердженої наказом Міністерства Оборони України № 105 від 20.02.2017.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечив обґрунтованість апеляційних вимог та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

На підставі аналізу матеріалів справи та позицій сторін, викладених у заявах по суті справи, апеляційний суд дійшов переконання, що на стадії апеляційного перегляду суть публічно-правового спору, що розглядається, зводиться до перевірки висновку суду першої інстанції про наявність у Військової частини НОМЕР_1 обов`язку по виплаті ОСОБА_1 добових витрат за час його перебування у відрядженнях до військових частин НОМЕР_2 та НОМЕР_3 у спірні періоди.

Частиною 2 статті 55 Конституції України гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із частинами 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За визначенням, що міститься у пункті 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Разом із тим, у ході апеляційного розгляду встановлено, що Військова частина НОМЕР_1 відповідно до довідки № 222/19 з відомчого обліку Міністерства оборони України в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є лише відокремленим підрозділом, і як окремий батальйон територіальної оборони Збройних Сил України перебуває у складі та на забезпеченні Військової частини НОМЕР_2 (окремої бригади територіальної оборони Збройних Сил України).

Таким чином, позивачем заявлено позов до неналежного відповідача, тоді як належним відповідачем у справі є Військової частини НОМЕР_2 .

За правилами частини 3 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції (частина 7 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак, оскільки за змістом цієї норми допустити заміну належної сторони у справі може виключно суд першої інстанції за умови згоди позивача та незмінності підсудності адміністративної справи, то можливості заміни неналежної сторони судом апеляційної інстанції Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , яка є неналежним відповідачем у цьому спорі, задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 1 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (частина 2 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

Приписами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На переконання апеляційного суду, при вирішенні публічно-правового спору, що розглядається, суд першої інстанції допустив невідповідність висновків, викладених у своєму рішенні, обставинам справи, що призвело до помилкового задоволення позову. Відтак, рішення суду першої інстанції слід скасувати та у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 липня 2024 року у справі №500/3013/24 та у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк