Справа № 200/8021/24
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2025-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2025 року Справа№200/8021/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Христофорова А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (юридична адреса: АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

До Донецького окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 , як дружині загиблого учасника бойових дій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошової компенсації за всі дні невикористаної щорічної основної відпустки у кількості 15 календарних днів за 2022 рік;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , як дружині загиблого учасника бойових дій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошової компенсації за всі дні невикористаної щорічної основної відпустки у кількості 15 календарних днів за 2022 рік;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , як дружині загиблого учасника бойових дій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошової компенсації за всі дні невикористаної календарної додаткової відпустки як учаснику бойових дій у кількості 112 календарних дні за період 2015-2022 роки;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошової компенсації за всі дні невикористаної календарної додаткової відпустки як учаснику бойових дій у кількості 112 календарних дні за період 2015-2022 роки.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона є дружиною та спадкоємицею померлого чоловіка, учасника бойових дій, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіцера групи тилового забезпечення окремого загону спеціального призначення « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в/ч НОМЕР_2 НГУ. ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час перебування у полоні у смт Оленівка Кальміуського району Донецької області.

Згідно Витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_2 НГУ від 08.11.2022 № 267мтд, ОСОБА_2 як учасник бойових дій мав невикористані додаткові відпустки за 2015-2022 роки, що складає 112 днів, та невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік у кількості 15 діб.

12.05.2023 року ОСОБА_1 звернулася до військової частини НОМЕР_2 НГУ із запитом щодо виплатити їй за померлого чоловіка ОСОБА_2 як учасника бойових дій грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за 2015-2022 роки, та щорічної основної відпустки за 2022 рік, проте отримала відмову з посиланням на те, що ОСОБА_2 під час проходження військової служби не звертався із рапортом про виплату грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки або щорічної основної відпустки та був виключений з усіх видів забезпечення у зв`язку зі смертю, тому наразі відсутній правовий механізм виплати зазначеної грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій.

Позивач вважає вказану відмову протиправною, оскільки право на таку виплату мав її чоловік відповідно до вимог Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Закону України «Про відпустки», Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У поданому до суду відзиві на адміністративний позов, відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог у повному обсязі зазначивши, що старший лейтенант ОСОБА_2 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України на посаді офіцера групи тилового забезпечення окремого загону спеціального призначення « ІНФОРМАЦІЯ_2 », до дати своєї загибелі, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На дату своєї загибелі ОСОБА_2 мав право на отримання щорічної основної відпустки за 2022 рік тривалістю 15 діб, а також мав право на отримання додаткової щорічної відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» (відпустка учасникам бойових дій), тривалістю 14 календарних днів на рік, усього тривалістю 112 календарних днів за 2015 2022 роки, після оголошення рішення про демобілізацію (закінчення особливого періоду).

08 листопада 2022 року, після отримання копії свідоцтва про смерть старшого лейтенанта ОСОБА_2 , відповідач видав наказ (по стройовій частині) №267мтд, яким припинив (розірвав) контракт про проходження військової служби у Національній гвардії України та виключив зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення старшого лейтенанта ОСОБА_2 у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_4 від вибухової травми під час перебування у полоні у н.п. Оленівка Кальміуського району Донецької області.

25 травня 2023 року до військової частини надійшов адвокатський запит від 12 травня 2023 року №7, а якому адвокат Стусяк Віталій Іванович просив надати інформацію про те, чи виплачувалась грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки ОСОБА_2 . У випадку неотримання ОСОБА_2 такої грошової компенсації просив надати інформацію про те, чи була виплачена неотримана ОСОБА_2 грошова компенсація його вдові ОСОБА_1 . Також адвокат просив надати інформацію про те, чи розглянута заява ОСОБА_1 про отримання грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (копія адвокатського запиту додається до відзиву на позовну заяву).

У відповідь на вказаний адвокатський запит військова частина листом від 29.05.2023 №40/57/11-4619 (є в матеріалах справи) повідомила адвоката, що ОСОБА_2 не звертався із рапортом про виплату грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки та був виключений з усіх видів забезпечення у зв`язку із смертю, а ОСОБА_1 вказана грошова компенсація не виплачувалась.

Іншим листом від 30.05.2023 №40/57/10/1/1-4648 військова частина повідомила адвоката, що заява ОСОБА_1 про отримання грошової компенсації вартості за неотримане речове майно розглянута, сформована відповідна довідка, виплати будуть проводитись відповідно до надходжень фінансування.

Відповідачем зазначено, що від позивача не надходило до військової частини заяв з вимогою сплатити їй грошову компенсацію невикористаних ОСОБА_2 днів щорічних відпусток, ані як від члена сім`ї загиблого, ані як від його спадкоємця.

Ухвалою суду від 20 листопада 2024 року, поновлено позивачу строк звернення до суду з даним позовом, позовну заяву прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який було неодноразово продовжено та який триває станом на дату розгляду даної справи.

02 березня 2022 року опублікованими Радою суддів України 02.03.2022 року Рекомендаціями щодо роботи судів в умовах воєнного стану року, судам України рекомендовано за можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через залучення до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Донецький окружний адміністративний суд продовжує свою роботу у дистанційному режимі.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до статті 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 24.12.2005 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 .

ОСОБА_2 проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України №267мтд від 08.11.2022 року (по стройовій частині) припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби у Національній гвардії України та виключити зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення: офіцера групи тилового забезпечення окремого загону спеціального призначення « ІНФОРМАЦІЯ_2 » старшого лейтенанта ОСОБА_2 (Г-024705), у зв`язку із загибеллю та направити документи для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Загинув 29 липня 2022 року від вибухової травми під час перебування у полоні у смт. Оленівка Кальміуського району Донецької області.

Народився ІНФОРМАЦІЯ_6 . На військову службу призваний командиром військової частини НОМЕР_2 06.05.2015 року.

Члени сім`ї:

Мати: ОСОБА_3 , померла у 2015 році.

Батько: ОСОБА_4 , помер у 2012 році.

Дружина: ОСОБА_1 , 1978 р.н.

Дочка: ОСОБА_5 , 2008 р.н.

Щорічну основну відпустку за 2022 рік не використав 15 діб.

Щорічна додаткова відпустка як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 роки не надавалась.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (із змінами), Інструкції про порядок обліку вислуги років для призначення пенсій за період, протягом якого військовослужбовець Національної гвардії України брав участь в антитерористичній операції, затвердженої наказом командувача Національної гвардії України від 12.12.2014 року №500: зарахувати на пільгових умовах вислугу років для призначення пенсії (один місяць служби за три місяці), старшому лейтенанту ОСОБА_2 , який безпосередньо брав участь у здійсненні заходів із забезпечення Національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій і Луганській області, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районі та в період здійснення зазначених заходів: з 08.05.215 по 03.06.2015, з 04.06.2015 по 30.06.2015, 04.07.2015 по 13.07.2015, з 17.07.2015 по 01.09.2015, з 06.09.2015 по 27.09.2015, з 09.10.2015 по 31.01.2016, з 16.02.2015 по 26.05.2016, з 28.05.2015 по 31.05.2015, з 16.06.2016 по 28.07.2016, з 17.09.2016 по 30.09.2016, з 19.10.2016 по 01.12.2016, з 02.12.2016 по 08.12.2016, з 09.12.2016 по 29.01.2017, з 30.01.2017 по 06.02.2017, з 07.02.2017 по 09.02.2017, з 10.02.2017 по 16.04.2017 по 04.05.2017 по 06.08.2017, з 02.09.2017 по 24.10.2017, з 27.10.2017 по 27.11.2017, з 29.11.2017 по 01.01.2018, з 18.01.2018 по 31.01.2018, з 01.02.2018 по 02.04.2018, з 06.04.2018 по 30.04.2018, з 30.04.2018 по 01.07.2018, з 17.07.2018 по 15.10.2018, з 26.10.2018 по 12.05.2019, з 28.05.2019 по 20.06.2019, з 23.06.2019 по 28.07.2019, з 13.08.2019 по 20.10.2019, з 31.10.2019 по 30.11.2019, з 05.12.2019 по 05.12.2019, з 21.12.209 по 12.07.2020, з 02.08.2020 по 13.09.2020, з 24.09.2020 по 24.09.2020, з 05.10.2020 по 26.10.2020, з 30.10.2020 по 17.11.2020, з 21.11.2020 по 08.03.2021, з 14.03.2021 по 10.05.2021, з 26.05.2021 по 06.06.2021, з 10.06.2021 по 12.09.2021, з 08.10.2021 по 12.12.2021, з 25.12.2021 по 23.02.2022, з 24.02.2022 по 19.05.2022.

Вислуга років на 29.07.2022 року становить:

час служби в календарному обчисленні 10 років 04 місяці 16 днів;

час служби в пільговому обчисленні (без урахуванням календарної вислуги) 12 років 06 місяців 20 днів.

Загальна вислуга років на 29 липня 2022 року становить 22 роки 11 місяців 06 днів.

Листом від 29.05.2023 року за вих.№ 40257/11-4619 на адвокатський запит від 12.05.2023 року представника позивача повідомлено про те, що ОСОБА_2 під час проходження військової служби не звертався із рапортом про виплату грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки або щорічної основної відпустки та був виключений з усіх видів забезпечення у зв`язку зі смертю, тому наразі відсутній правовий механізм виплати зазначеної грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій.

Згідно з посвідченням серія НОМЕР_5 від 23.05.2023 року позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивачка звернулася з цим позовом за захистом своїх законних прав та інтересів до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 10-1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України від 22.10.1993 № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (надалі - Закон № 3551-XII) учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються пільги, а саме використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Відповідно до ч. 14 ст. 10-1 Закону № 2011-XII у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, зокрема, військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Отже, у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки.

Пунктом 6 ст. 18 Закону № 2011-XII передбачено, що вдова (вдівець), батьки загиблого або померлого військовослужбовця, а також дружина (чоловік), у разі якщо вона (він) не взяла (не взяв) інший шлюб, та її (його) неповнолітні діти або повнолітні діти - особи з інвалідністю з дитинства, батьки військовослужбовця, який пропав безвісти під час проходження військової служби, мають право на пільги, передбачені цим Законом.

Згідно з приписами п. 6-1 ст. 18 Закону № 2011-XII членам сімей військовослужбовців, які проходять військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», гарантується виплата грошового забезпечення цих військовослужбовців у разі неможливості ними його отримання під час участі у бойових діях та операціях. У такому разі виплата грошового забезпечення здійснюється членам сімей військовослужбовців, зазначеним у п. 6 ст. 9 цього Закону.

Згідно з ч. 6 ст. 24 Закону України «Про відпустки» у разі смерті працівника грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, що не була одержана за життя, виплачується членам сім`ї такого працівника, а у разі їх відсутності - входить до складу спадщини.

Відповідно до ст. 16-2 Закону України «Про відпустки» учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Отже, учасники бойових дій мають право на додаткову відпустку із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України «Про відпустки» передбачено, зокрема, такий вид щорічної відпустки як основна відпустка.

Відповідно до пунктів 17 та 18 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів. В особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.

Визначення поняття особливого періоду наведене у Законах України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII від 21.10.1993 та «Про оборону України» № 1932-XII від 06.12.1991 (далі - Закони № 3543-XII та № 1932-XII).

За визначенням статті 1 Закону № 3543-XII особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Крім того, в статті 1 Закону № 3543-XII надано визначення мобілізації як комплексу заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.

З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що в особливий період з моменту оголошення мобілізації припиняється надання військовослужбовцям інших видів відпусток, в тому числі додаткової соціальної відпуски.

Однак, Законом № 2011-XII не встановлено припинення виплати компенсації за невикористані частини додаткової соціальної відпустки, право на яку позивач набув за період проходження ним військової служби.

Суд зазначає, що припинення надання військовослужбовцям додаткових відпусток (відповідно до пункту 19 статті 10-1 Закону 2011-ХІІ у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті) є тимчасовим обмеженням способу реалізації права на використання додаткової відпустки безпосередньо. Між тим, обмеження щодо одного з двох способів реалізації такого права не впливає на суть цього права, яке гарантується пунктом 12 статті 12 Закону № 3551-XII, пунктом 8 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ, статтею 16-2 Закону України від 05 листопада 1996 № 504/96-ВР «Про відпустки» (далі Закон № 504/96-ВР).

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 28 серпня 2019 у справі № 620/4218/18.

У разі невикористання додаткової соціальної відпуски протягом календарного року, в якому у особи виникає право на таку відпустку, додаткова соціальна відпустка переноситься на інший період, тобто особа не втрачає самого права на надану їй чинним законодавством України соціальну гарантію, яке може бути реалізовано в один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати невизначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.

Отже, у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону № 504/96-ВР та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону № 3551-ХІІ.

Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.08.2019 у зразковій справі № Пз/9901/4/19 (620/4218/18).

Стосовно права у дружини померлого ОСОБА_2 на отримання компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2022 рік та додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону № 3551-XII за 2015- 2022 роки, суд зазначає наступне.

Як уже зазначалося, в силу вимог чинного законодавства, яким врегульовано дію особливого періоду, надання додаткової відпустки військовослужбовцям у цей період призупиняється, що однак не може позбавляти особу права на отримання грошової компенсації за невикористання дні таких відпусток, право на яку набуто під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації, при звільненні зі служби.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , як учасник бойових дій, під час проходження військової служби мав право на отримання щорічної основної відпустки за 2022 рік у кількості 15 діб та додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення строком 14 календарних днів на рік за 2015- 2022 роки, що не заперечується відповідачем, а отже набув право на отримання грошової компенсації за такі невикористані відпустки.

Норми Закону № 3551-XII не обмежують та не припиняли право дружини учасника бойових дій ОСОБА_1 на отримання у рік виключення зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення її чоловіка у зв`язку із загибеллю грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки, право на яку ОСОБА_2 набув під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації.

Таким чином, на час прийняття наказу про виключення ОСОБА_2 зі списків особового складу, відповідачем протиправно не було проведено з дружиною померлого усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону № 3551-XII.

Отже, оскільки позивач, в розумінні Закону № 2011-XII та Порядку № 260, є членом сім`ї загиблого (дружиною), що підтверджується свідоцтвом про шлюб, суд дійшов висновку про наявність у ОСОБА_1 права на отримання компенсації за всі невикористані ОСОБА_2 дні щорічної основної відпустки за 2022 рік та додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період 2015 - 2022 роки.

Отже, ефективним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 , як дружині учасника бойових дій ОСОБА_2 , грошової компенсації за всі дні невикористаної щорічної основної відпустки у кількості 15 діб за 2022 рік та невикористаної календарної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, передбаченої п. 12 ч. 1. ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у кількості 112 календарних дня за період 2015 - 2022 роки та зобов`язання військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , як дружині учасника бойових дій ОСОБА_2 , грошову компенсацію за всі дні невикористаної щорічної основної відпустки у кількості 15 діб за 2022 рік та невикористаної календарної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, передбаченої п. 12 ч. 1. ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у кількості 112 календарних дня за період 2015 - 2022 роки.

Аналогічним чином спірні правовідносини урегульовані постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2024 № 37, якою затверджено Порядок виплати грошової компенсації за невикористані дні відпусток членам сімей військовослужбовців та поліцейських у разі їх загибелі (смерті). Однак даний нормативно-правовий акт на досліджувані правовідносини не розповсюджується, так як такі виникли до його прийняття.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейським судом з прав людини у рішенні від 10.03.2011 (остаточне 10.06.2011) у справі «Сук проти України» (заява № 10972/05) сформовано позицію, що держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним (див. рішення у справі «Кечко проти України» (Kechko v. Ukraine), згадане вище, пункт 23).

Згідно з позицією Європейського суду у справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії.

Таким чином, якщо держава задекларувала певні правила проведення розрахунку при звільненні військовослужбовця, то вона зобов`язана вжити всіх заходів для забезпечення реалізації цих правил.

Отже, позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір не підлягає розподілу у зв`язку з тим, що позивач звільнена від його сплати на підставі п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 73, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (юридична адреса: АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 , як дружині учасника бойових дій ОСОБА_2 , грошової компенсації за всі дні невикористаної щорічної основної відпустки у кількості 15 діб за 2022 рік та невикористаної календарної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, передбаченої п. 12 ч. 1. ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у кількості 112 календарних дня за період 2015 - 2022 роки.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України (юридична адреса: АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), як дружині учасника бойових дій ОСОБА_2 , грошову компенсацію за всі дні невикористаної щорічної основної відпустки у кількості 15 діб за 2022 рік та невикористаної календарної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, передбаченої п. 12 ч. 1. ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у кількості 112 календарних дня за період 2015 - 2022 роки.

Рішення складене у повному обсязі та підписане 15 січня 2025 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров