Справа № 140/11689/24
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2025-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року ЛуцькСправа № 140/11689/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада «Лють» про визнання протиправним та скасування наказу та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада «Лють» (далі - ДПОП ОШБ НП України «Лють», відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу №243 від 23.09.2024 про застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення; зобов`язання поновити на посаді сержанта поліції взводу №2 роти №2 полку управління поліції особливого призначення №3 Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 23.09.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України на посаді сержанта поліції взводу №2 роти №2 полку управління поліції особливого призначення №3 Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Наказом «Про застосування дисциплінарного стягнення» №243 від 23.09.2024 до позивача було застосоване дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції. Позивач був ознайомлений з наказом 07.10.2024.

Наказ обґрунтований результатами службового розслідування, яким встановлено, що 08.09.2024 позивач відкрито відмовився виконувати наказ командира зведеного підрозділу УПОП №3 ДПОП «ОШБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 07.09.2024 №322ДСК/ВС.

В оскаржуваному наказі відповідач зазначає, що службовим розслідуванням було встановлено, що позивач ОСОБА_1 відкрито відмовився виконувати наказ командира зведеного підрозділу УПОП №3 ДПОП «ОШБ «ЛЮТЬ» від 07.09.2024 №322ДСК/ВС «Про виконання бойових спеціальних завдань».

Матеріалами службового розслідування, зокрема поясненнями позивача, свідків, командирів, лікарів та інших учасників розслідування встановлено факт повідомлення позивачем безпосереднього керівника про причини неможливості виконання наказу командира зведеного підрозділу УПОП №3 ДПОП «ОШБ «ЛЮТЬ» від 07.09.2024 №322ДСК/ВС. Трапилося це тому, що хворий поліцейський, як і будь-яка інша людина, не може виконувати поставлені перед ним завдання не через власне небажання їх виконувати, а через фізичну неможливість їх виконати. А тому умислу на невиконання наданого позивачу наказу у нього не було, а було чітке усвідомлення неможливості його виконання з незалежних від нього причин. Обстеження позивача черговим лікарем медичної служби та начальником служби психологічної підтримки не спростовує твердження позивача, що його стан здоров`я на час ознайомлення з наказом був незадовільний.

З урахуванням наведеного позивач вважає наказ про звільнення незаконним, а службове розслідування проведено з порушенням процедури, тому з метою захисту порушеного права позивач звертається до суду.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 21.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (а.с.28).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача проти позову заперечив з наступних підстав (а.с.31-127).

В обґрунтування своєї позиції вказав, що наказом ДПОП «ОШБ «Лють» від 11.08.2023 №675 о/с (по особовому складу), ОСОБА_1 (спеціальний жетон 0019931), призначено на посаду поліцейського взводу №2 роти №2 полку управління поліції особливого призначення №3 Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

З посадовою інструкцією поліцейського взводу № 2 роти № 2 полку управління поліції особливого призначення № 3 Департаменту поліції особливого призначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ОСОБА_1 було ознайомлено під особистий (власноручний) підпис.

Наказом УГІОП №3 Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 10.09.2024 №473, призначено службове розслідування та утворено дисциплінарну комісію, за фактом можливого порушення службової дисципліни за участі поліцейського взводу № 2 роти № 2 полку управління поліції особливого призначення № 3 Департаменту поліції особливого призначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ОСОБА_1 .

До відділу моніторингу УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» надійшов рапорт від 09.09.2024 командира взводу №2 роти №2 полку УПОП № З ДПОП «ОШБ «Лють» майора поліції ОСОБА_2 про те, що 08.09.2024 близько 13:00 в м. Краматорськ Донецької області ним ( ОСОБА_2 ) у присутності працівників відділу моніторингу УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» був доведений наказ командира зведеного підрозділу УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» №322 ДСК/ВС від 07.09.2024 «Про виконання бойових (спеціальних) завдань», а також рапорт щодо розподілу особового складу до поліцейського взводу №2 роти № 2 полку УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» сержанта поліції ОСОБА_1 , який після оголошення та доведення наказу №322 ДСК/ВС відмовився від виконання вимог зазначеного наказу через погане самопочуття, а саме високий кров`яний тиск та головний біль.

За медичною допомогою ОСОБА_1 не звертався. У ході медичного огляду, проведеного лікарем медичного загону НГУ, хвороб у ОСОБА_1 , які б унеможливлювали виконання ним бойових (спеціальних) завдань виявлено не було, а стан здоров`я визнано задовільним, про що керівником госпітальної групи зведеного медичного загону НГУ ОСОБА_3 була видана відповідна довідка.

Також, під час спілкування із психологом будь-яких протипоказань до виконання бойових (спеціальних) завдань виявлено не було. Зазначена подія була зафіксована на портативний відеореєстратор. Станом на 09:00 09.09.2024 ОСОБА_1 не приступив до виконання бойових (спеціальних) завдань у складі мінометного розрахунку.

Представник відповідача вказує, що 08.09.2024 приблизно о 13:00, знаходячись у м. Краматорськ Донецької області, ОСОБА_2 до ОСОБА_1 був доведений наказ №322 ДСК/ВС у присутності працівників відділу моніторингу УПОП № З Д1 ЮП «ОШБ «Лють» та його безпосередніх керівників.

Після оголошення та доведення вимог вказаного наказу ОСОБА_1 повідомив, що зміст наказу № 322 ДСК/ВС йому зрозумілий, однак виконувати його він відмовляється. Свою відмову пояснив погіршенням стану здоров`я, що не дозволяє йому виконати зазначений наказ. Медичний працівник зведеного медичного загону НГУ повідомив, що на момент доведення вказаного наказу об`єктивні медичні причини для його невиконання ОСОБА_1 відсутні. Психолог окремо зауважила, що на момент доведення наказу № 322 ДСК/ВС психоемоційний стан ОСОБА_1 був задовільний, гострих психоемоційних реакцій не спостерігалось, протипоказань до виконання зазначеного наказу під час огляду не виявлено.

Крім того, представник відповідача зазначив, що у ході проведення службового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 під особистий підпис ознайомлений із Законом України від 21.03.2023 №3000-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законів України щодо врегулювання окремих питань діяльності Національної поліції України під час дії воєнного стану».

У діях ОСОБА_1 , на думку відповідача, вбачається порушення вимог пунктів 1 та 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2 та 4 частини третьої статті 1, частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337- VIII, що виразилося у невиконанні наказу командира зведеного підрозділу УПОП № З ДПОП «ОШБ «Лють» від 09 серпня 2024 року № 322 ДСК/ВС «Про виконання бойових (спеціальних) завдань». Таким чином, ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок.

На підставі клопотання та висновку службового розслідування, наказом Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 23.09.2024 № 243 за вчинення дисциплінарного проступку, порушення вимог пунктів 1 та 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2 та 4 частини третьої статті 1, частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337- VIII, підпунктів 1 та 4 пункту першого, підпунктів 2, 4, 5 та 22 пункту третього розділу 11 Посадової інструкції поліцейського взводу №2 роти №2 полку управління поліції особливого призначення №3 Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 », затвердженої 15.05.2023, що виразилося у невиконанні наказу командира зведеного підрозділу управління поліції особливого призначення № 3 Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 07.09.2024 №322 ДСК/ВС «Про виконання бойових (спеціальних) завдань», застосовано до поліцейського взводу №2 роти №2 полку управління поліції особливого призначення №

Департаменту поліції особливого призначення « ІНФОРМАЦІЯ_2 штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » сержанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Наказом ДПОП «ОШБ «Лють» від 15.10.2024 № 1439 о/с (по особовому складу). ОСОБА_1 (спеціальний жетон 0019931), відповідно до пункту 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції) звільнено зі служби в поліції із 15 жовтня 2024. Встановлено виплату грошової компенсації та оголошено суму відшкодування вартості предметів однострою особистого користування.

Таким чином, представник відповідача зазначив, що оскільки звільнення позивача зі служби в поліції відбулось саме у зв`язку з порушенням позивачем службової дисципліни, що підтверджено результатами службового розслідування, тому вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4, частини другої, пункту 10 частини шостої статті 12, частин першої - третьої статті 257, частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) дану справу, як справу незначної складності, розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши письмові докази, письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу у ДПОП «ОШБ НП України «Лють» та наказом т.в.о. начальника №1439 о/с від 15.10.2024 (по особовому складу) звільнено зі служби в поліції відповідно до Закону України «Про національну поліцію» за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини першої статті 77 (а.с.119).

З матеріалів справи слідує, що командиром роти №2 полку УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» майором поліції ОСОБА_2 було складено рапорт, який 09.09.2024, згідно розписки на рапорті, отримано УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють», з якого слідує, що 08.09.2024 близько 13:00 в м. Краматорськ Донецької області у присутності працівників відділу моніторингу УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» був доведений наказ командира зведеного підрозділу УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» №322 ДСК/ВС від 07.09.2024 «Про виконання бойових (спеціальних) завдань», а також рапорт щодо розподілу особового складу до поліцейського взводу №2 роти №2 полку УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» сержанта поліції ОСОБА_1 , який після оголошення та доведення наказу №322 ДСК/ВС відмовився від виконання вимог зазначеного наказу через погане самопочуття, а саме високий кров`яний тиск та головний біль. За медичною допомогою ОСОБА_1 не звертався. У ході медичного огляду, проведеного лікарем медичного загону НГУ, хвороб у ОСОБА_1 , які б унеможливлювали виконання ним бойових (спеціальних) завдань виявлено не було, а стан здоров`я визнано задовільним, про що керівником госпітальної групи зведеного медичного загону НГУ ОСОБА_3 була видана відповідна довідка. Також, під час спілкування із психологом будь- яких протипоказань до виконання бойових (спеціальних) завдань виявлено не було. Зазначена подія була зафіксована на портативний відеореєстратор. Станом на 09:00 09.09.2024 ОСОБА_1 не приступив до виконання бойових (спеціальних) завдань у складі мінометного розрахунку (а.с.90).

Разом з тим, з рапорту командира роти №2 полку УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» майором поліції ОСОБА_2 , наданого командиру зведеного підрозділу УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» ОСОБА_4 , слідує зокрема, що відповідно до наказу №322 ДСК/ВС від 07.09.2024 командира 3П УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють», 08.09.2024 о 18:00 для виконання бойового завдання на вогневій позиції міномету 82 мм. «Редбул» в м. Торецьк мав виїхати розрахунок за участю сержанта поліції ОСОБА_1 . ОСОБА_1 було заздалегідь 07.09.2024, повідомлено про це, але у день запланованого виїзду, 08.09.2024 він заявив, що відмовляється виїжджати для виконання бойового завдання через погале самопочуття: високий кров`яний тиск та головний біль, хоча за медичною допомогою він не звертався. Медичним оглядом, проведеним зведеним медичним загоном НГУ, хвороби у ОСОБА_1 , які б унеможливлювали виконання ним бойових (спеціальних) завдань, не виявлено, стан здоров`я його визнано задовільним та встановлено відсутність у нього гострих станів, про що начальником загону лікарем ОСОБА_3 видано письмову довідку. Не зважаючи на це ОСОБА_1 продовжував наполягати на тому що віт відмовляється від виїзду на позицію у складі мінометного розрахунку (а.с.91).

Рапортом начальника відділу моніторингу УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» Артема Вітковського містить аналогічні за змістом відомостями, викладеними у рапорті ОСОБА_2 (а.с.83).

Як встановлено з довідки №1979/59/14-2024/ВС від 13.09.2024 про інформацію щодо залучення поліцейського УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» до виконання бойових (спеціальних) завдань сержанту поліції ОСОБА_1 було визначено виконання бойових (спеціальних) завдань відповідно до вимог бойових розпоряджень зведених підрозділів ДПОП «ОШБ «Лють» від 01.09.2024 №615т/02/59/03-2024-БР та від 06.09.2024 №629т/02/59/03-2024/БР та наказу командира зведеного підрозділу УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» від 07.09.2024 №322 ДСК/ВС «Про виконання бойових (спеціальних) завдань» (а.с.89).

У зв`язку з вищевказаними обставинами, 10.09.2024 наказом №473 (про призначення службового розслідування) за фактом можливо порушення службової дисципліни поліцейським взводу №2 роти №2 полку УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» сержантом поліції ОСОБА_5 на підставі рапорту командира роти №2 роти №2 полку УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» майора поліції ОСОБА_2 призначене службове розслідування у формі письмового провадження (а.с.62).

Як слідує з висновку службового розслідування від 17.09.2024 в ході службового розслідування було встановлено, зокрема, такі обставини.

До відділу моніторингу УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» надійшов рапорт від 09.09.2024 командира взводу №2 роти №2 полку УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» майора поліції ОСОБА_2 про те, що 08.09.2024 близько 13:00 в м. Краматорськ Донецької області ним ( ОСОБА_2 ) у присутності працівників відділу моніторингу УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» був доведений наказ командира зведеного підрозділу УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» №322 ДСК/ВС від 07.09.2024 «Про виконання бойових (спеціальних) завдань», а також рапорт щодо розподілу особового складу до поліцейського взводу №2 роти №2 полку УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» сержанта поліції ОСОБА_1 , який після оголошення та доведення наказу №322 ДСК/ВС відмовився від виконання вимог зазначеного наказу через погане самопочуття, а саме високий кров`яний тиск та головний біль.

Встановлено, що за медичною допомогою ОСОБА_1 не звертався. У ході медичного огляду, проведеного лікарем медичного загону НГУ, хвороби у ОСОБА_1 , які б унеможливлювали виконання ним бойових (спеціальних) завдань виявлено не було, а стан здоров`я визнано задовільним, про що керівником госпітальної групи зведеного медичного загону НГУ ОСОБА_3 була видана відповідна довідка. Також, під час спілкування із психологом будь-яких протипоказань до виконання бойових (спеціальних) завдань виявлено не було. Зазначена подія була зафіксована на портативний відеореєстратор.

Рапортом начальника відділу моніторингу УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» майора поліції ОСОБА_6 підтверджено аналогічні відомості, викладені у рапорті ОСОБА_2 .

У ході проведення службового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 під особистий підпис ознайомлений із Законом України від 21.03.2023 № 3000-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законів України щодо врегулювання окремих питань діяльності Національної поліції України під час дії воєнного стану».

Крім того, у ході проведення службового розслідування опитаний ОСОБА_1 пояснив, що дійсно перебуває на посаді поліцейського взводу №2 роти №2 полку УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють». 08.09.2024 приблизно о 13:00, знаходячись у м. Краматорськ Донецької області, командиром роти №2 полку УПОП №3 «ДПОП «ОШБ «Лють» майором поліції ОСОБА_2 до нього ( ОСОБА_1 ) було доведено бойовий наказ командира зведеного УПОП №3 ДПОП «ОІІІБ «Лють» від 07.09.2024 № 322 ДСК/ВС «Про виконання бойових (спеціальних) завдань», а також був доведений рапорт ОСОБА_2 до командира зведеного підрозділу ДПОП «ОІІІБ «Лють», щодо заходів з приводу реалізації вимог зазначеного вище наказу. Згідно вказаного документу він ( ОСОБА_1 ) повинен був заступати па бойове чергування позиції міномета 82 мм «Редбул» в районі м. Торецьк. Наказ та рапорт доводився у присутності працівників відділу моніторингу УПОП №3 ДПОП «ОІІІБ «Лють». Після оголошення та доведення вимог вказаного наказу та рапорту він ( ОСОБА_1 ) повідомив, що зрозумів зміст вказаного наказу, проте не готовий його виконувати у зв`язку із поганим самопочуттям, а саме, підвищеним тиском, головною біллю. За медичною допомогою він ( ОСОБА_1 ) не звертався. Також, опитуваний окремо зауважив, що згідно внутрішнього графіку роти він ( ОСОБА_1 ) не повинен був в той день залучатись до виконання бойових завдань та будь - яких наявних медичних документів не має.

З висновків службового розслідування слідує, що у діях ОСОБА_1 вбачається порушення вимог пунктів 1 та 2 частини першої статті 18, частий першої етапі 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2 та 4 частини третьої стані 1, частини першої стати 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, що виразилося у невиконанні наказу командира зведеного підрозділу УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» від 09.08.2024 №322 ДСК/ВС «Про виконання бойових (спеціальних) завдань». Таким чином, ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок. Причинами та умовами, що сприяли скоєнню зазначеної події, стала особиста недисциплінованість ОСОБА_1 , нехтування ним вимог чинного законодавства України, наказів Національної поліції та Міністерства внутрішніх справ України (а.с.45-61).

На підставі клопотання керівництва УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» про застосування до позивача дисциплінарного стягнення 23.09.2024 прийнято наказ №243 (про застосування дисциплінарного стягнення) до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с.121).

З даним наказом позивач ознайомлений 07.10.2024 під власний підпис, що підтверджено довідкою про надання інформації від 31.10.2024 (а.с.117).

Наказом ДПОП «ОШБ «Лють» №1439 о/с від 15.10.2024 (по особовому складу) відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» сержанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини першої статті 77 з 15.10.2024 (а.с.119).

Вважаючи спірні накази протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон України №580-VIII), Закон України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 №2337-VІІІ (далі - Дисциплінарний статут), та іншими нормативно-правовими актами.

Законом України №580-VIII визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно із частиною 1-3 статті 14 Закону України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України» службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Відповідно до частини першої статті 15 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

Пунктом четвертим Розділу V Порядку №893 встановлено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до Розділу VI Порядку №893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу. Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту сьомого Розділу V Порядку №893 розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження.

Під час розгляду справи у формі письмового провадження поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі.

Згідно із пунктами 1 та 2 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до частини першої статті 64 Закону 580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові та усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягає вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Відповідно до статті 91 Закону України «Про Національну поліцію» особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських: службу у святкові та вихідні дні; службу позмінно; службу з нерівномірним графіком; службу в нічний час.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Відповідно до частини першої та другої статті 19 Закону України «Про Національну поліцію», у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Отже, службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

Згідно зі статтею 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, що затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» (далі Дисциплінарний статут), Службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту, поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості га зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.

Відповідно до посадової інструкції поліцейського взводу №2 роти №2 УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» до завдань і обов`язків ОСОБА_1 серед іншого, входить: участь у разі виникнення загрози державному суверенітету України та н територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройно, агресії проти України, в Обороні України, у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні га здійсненні заходів правового режиму надзвичайного або воєнного стану у раз. його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, зокрема шляхом виконання бойових розпоряджень, які надані уповноваженими посадовими особами та бонових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосування будь-яких видів зброї (озброєння), спеціальних пі технічних засобів відповідно до законодавства України; участь у заходах із забезпечення публічного (громадського) порядку іЈ безпеки громадян, зокрема під час здійснення заходів правового режиму надзвичайного або воєнного стану, Ужиття заходів для забезпечення публічно (громадської) безпеки і порядку на вулицях, площах у парках, скверах, стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, піших публічних місцях; попередження, виявлення та припинення кримінальних правопорушень, у тому числі вчинених учасниками організованих груп і злочинних організацій як у мирний час, так і під час дії правового режиму воєнного стану; виконання бойових завдань із відсічі збройної агресії, проведення штурмових, диверсійних, контр диверсійних та пошуково-фільтраційних заходів (а.с.64-67).

Поліцейський зобов`язаний: запобігати вчиненню правопорушень; знати та неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, бути вірним Присязі працівника поліції, мужньо і вправно служити народу України; безумовно виконувати накази прямих керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та невідкладно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватись від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також таких, що підривають авторитет Національної поліції України тощо (а.с.64-67).

З даною посадовою інструкцією позивач був ознайомлений під власноручний підпис (а.с.67).

Відповідно до пункту 1 розділу II Положення про Департамент поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » затвердженого наказом Національної поліції України від 31.01.2023 №66 (в редакції наказу НПУ від 16.04.2024 № 403) основним завданням Департаменту є участь у реалізації державної політики у сфері охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, забезпечення публічної (громадської) безпеки і порядку, оборони України, виконання завдань територіальної оборони, забезпечення та здійснення заходів правового режиму надзвичайного або воєнного стану, у тому числі шляхом взаємодії з іншими складовими сектору безпеки і оборони України.

Згідно приписів абзаців 1, 2, 20 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 №1179, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому продовжувався та діє на даний момент.

Частиною першою статті 12 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 №1932-Х11 визначено, що участь в обороні держави разом із Збройними Силами України беруть у межах своїх повноважень інші військові формування, утворені відповідно до законів України, Державна спеціальна служба транспорту, Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також відповідні правоохоронні органи.

Інші військові формування, утворені відповідно до законів України, та відповідні правоохоронні органи, зокрема: беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони та руху опору, сприяють забезпеченню правового режиму воєнного стану; сприяють Збройним Силам України у виконанні ними завдань, здійснюють їх пріоритетне забезпечення та інші повноваження у сфері оборони України згідно із законодавством.

Згідно з частиною першою статті 23 Закону №580 поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: 24) бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

Частиною другою статті 24 Закону №580 визначено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи га підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь в обороні України, у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Згідно з частиною першою статті 59 Закону №580 служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Специфікою державних функцій покладених на органи поліції, особливо під час дії правового режиму воєнного стану, обумовлено певні обмеження конституційних прав і свобод працівників поліції, зокрема, таких як свобода пересування, право вільно залишати територію України тощо. Рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції (частина третя статті 11 Закону №580 ).

Поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції (частина 1 статті 17 Закону №580 ). У свою чергу позивач приймав Присягу працівника поліції.

Як передбачено частиною першою статті 64 Закону №580, особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено Законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції га унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

У свою чергу службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників (частина перша статті 1 Дисциплінарного статуту).

При цьому, кореспондуючись з частиною другою статті 18 Закону №580 інститут Присяги поліцейського забезпечує необхідність виконання завдань поліції безперервно та незалежно від дії будь-яких факторів, адже жодних виключень із загального правила законом не передбачено.

Відповідно до частини 1 статті 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Частиною першою статті 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до статті 13 вищевказаного Статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;6) звільнення з посади;7) звільнення із служби в поліції.

Статтею 22 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі) поліції та особистого ознайомлення поліцейського з ним. У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно витягу з наказу №675 о/с від 11.08.2023 (по особовому складу) ОСОБА_1 призначено на посаду поліцейського взводу №2 роти №2 полку управління поліції особливого призначення №3 на підставі рапорту позивача від 20.07.2023 (а.с.120).

До відділу моніторингу УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» надійшов рапорт від 09.09.2024 командира взводу №2 роти №2 полку УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» майора поліції ОСОБА_2 про те, що 08.09.2024 близько 13:00 в м. Краматорськ Донецької області ним ( ОСОБА_2 ) у присутності працівників відділу моніторингу УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» був доведений наказ командира зведеного підрозділу УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» №322 ДСК/ВС від 07.09.2024 «Про виконання бойових (спеціальних) завдань», а також рапорт щодо розподілу особового складу до поліцейського взводу №2 роти №2 полку УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» сержанта поліції ОСОБА_1 , який після оголошення та доведення наказу №322 ДСК/ВС відмовився від виконання вимог зазначеного наказу через погане самопочуття, а саме високий кров`яний тиск та головний біль.

Встановлено, що за медичною допомогою ОСОБА_1 не звертався. У ході медичного огляду, проведеного лікарем медичного загону НГУ, хвороби у ОСОБА_1 , які б унеможливлювали виконання ним бойових (спеціальних) завдань виявлено не було, а стан здоров`я визнано задовільним, про що керівником госпітальної групи зведеного медичного загону НГУ ОСОБА_3 була видана відповідна довідка. Також, під час спілкування із психологом будь-яких протипоказань до виконання бойових (спеціальних) завдань виявлено не було. Зазначена подія була зафіксована на портативний відеореєстратор.

Рапортом начальника відділу моніторингу УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» майора поліції ОСОБА_6 підтверджено аналогічні відомості, викладені у рапорті ОСОБА_2 .

Крім того, у ході проведення службового розслідування опитаний ОСОБА_1 пояснив, що дійсно перебуває на посаді поліцейського взводу №2 роти №2 полку УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють». 08.09.2024 приблизно о 13:00, знаходячись у м. Краматорськ Донецької області, командиром роти №2 полку УПОП №3 «ДПОП «ОШБ «Лють» майором поліції ОСОБА_2 до нього ( ОСОБА_1 ) було доведено бойовий наказ командира зведеного УПОП №3 ДПОП «ОІІІБ «Лють» від 07.09.2024 № 322 ДСК/ВС «Про виконання бойових (спеціальних) завдань», а також був доведений рапорт ОСОБА_2 до командира зведеного підрозділу ДПОП «ОІІІБ «Лють», щодо заходів з приводу реалізації вимог зазначеного вище наказу. Згідно вказаного документу він ( ОСОБА_1 ) повинен був заступати па бойове чергування позиції міномета 82 мм «Редбул» в районі м. Торецьк. Наказ та рапорт доводився у присутності працівників відділу моніторингу УПОП №3 ДПОП «ОІІІБ «Лють». Після оголошення та доведення вимог вказаного наказу та рапорту він ( ОСОБА_1 ) повідомив, що зрозумів зміст вказаного наказу, проте не готовий його виконувати у зв`язку із поганим самопочуттям, а саме, підвищеним тиском, головною біллю. За медичною допомогою він ( ОСОБА_1 ) не звертався. Також, опитуваний окремо зауважив, що згідно внутрішнього графіку роти він ( ОСОБА_1 ) не повинен був в той день залучатись до виконання бойових завдань та будь - яких наявних медичних документів не має.

Суд зазначає, що вказані вище обставини, які встановлені комісією під час службового розслідування, знайшли своє підтвердження у висновку від 17.09.2024 та слугували підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції (а.с.47-61).

З висновків службового розслідування слідує, що у діях ОСОБА_1 вбачається порушення вимог пунктів 1 та 2 частини першої статті 18, частий першої етапі 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2 та 4 частини третьої стані 1, частини першої стати 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, що виразилося у невиконанні наказу командира зведеного підрозділу УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» від 09.08.2024 №322 ДСК/ВС «Про виконання бойових (спеціальних) завдань». Таким чином, ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок. Причинами та умовами, що сприяли скоєнню зазначеної події, стала особиста недисциплінованість ОСОБА_1 , нехтування ним вимог чинного законодавства України, наказів Національної поліції та Міністерства внутрішніх справ України (а.с.45-61).

На підставі клопотання керівництва УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» про застосування до позивача дисциплінарного стягнення 23.09.2024 прийнято наказ №243 (про застосування дисциплінарного стягнення) до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с.121).

З даним наказом позивач ознайомлений 07.10.2024 під власний підпис, що підтверджено довідкою про надання інформації від 31.10.2024 (а.с.117).

Також Дисциплінарною комісією при накладенні дисциплінарного стягнення на позивача у вигляді звільнення зі служби в поліції враховано, що відповідно до службової характеристики на ОСОБА_1 , що сформована командиром роти №2 полку управління поліції особливого призначення №3 ДПОП «ОШБ «Лють» зарекомендував себе з негативного боку. Він не проявляв під час служби належної сумлінності та дисциплінованості при виконанні службових обов`язків. Маючи добру спеціальну підготовку в якості номера мінометного розрахунку, ОСОБА_1 недостатньо ефективно застосовував свої знання і навички для виконання обов`язків поліцейського взводу і недостатньо проявляв почуття особистої відповідальності за доручену справу. Перебуваючи в зоні ведення бойових дій, багаторазово особисто виїздив на вогневі позиції у складі розрахунків мінометів, але не завжди належними чином виконував бойові завдання по нанесенню вогневого ураження противнику, і в решту зовсім відмовився виїжджати разом зі своїм розрахунком на бойову позицію. ОСОБА_1 недостатньо реально оцінює результати своєї роботи як при виконанні бойових завдань так і в повсякденній службовій діяльності. За характером принциповий і наполегливий, але несамокритичний і схильний до конфліктів в середині колективу, до неналежного виконання розпоряджень керівництва і поставлених завдань та не завжди доводить розпочату справу до належного завершення (а.с.63).

Комісією взято до уваги також те, що дисциплінарний проступок скоєний ним в умовах воєнного стану.

Обставин щодо вчинення дисциплінарного проступку у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони, що пом`якшують відповідальність позивача, в ході службового розслідування не встановлено.

Досліджуючи, чи прийнято відповідачем оскаржуваний наказ №243 від 23.09.2024 про застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення, як результат проведеного службового розслідування призначеного за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими працівниками поліції, в тому числі ОСОБА_1 (а.с.8)

Суд, звертаючись до практики Верховного Суду вказує, що згідно правового висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 07.12.2021 у справі №120/278/20-а з подібними правовідносинами, повноваження стосовно оцінки обставин, встановлених службовим розслідуванням, надання оцінки критеріям, які враховуються при обранні виду стягнення, тяжкості проступку та заподіяній шкоді, ставленню порушника до службових обов`язків, визнанню особою своєї вини в ході службового розслідування, рівень її кваліфікації тощо, є виключними дискреційними повноваженнями відповідної посадової особи, оскільки результатом реалізації таких повноважень є обрання одного з восьми можливих видів дисциплінарних стягнень.

Так, рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, прийнято із використанням, зокрема, відомостей, наявних в матеріалах службового розслідування та ґрунтується на самостійних правових підставах.

Аналогічного змісту підхід викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) та від 02.10.2018 у справі №9901/454/18.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази медичного обстеження та висновки ВЛК, рапорти, адресовані керівництву щодо неможливості виконати ОСОБА_1 наказу. Довідкою ДПОП «ОШБ «Лють» виданою керівником зведеного медичного загону НГУ підтверджено, що на час огляду 08.09.2023 о 13:58 обмежень до виконання бойових (спеціальних) завдань позивач не мав; загальний стан задовільний, гострі стани відсутні (а.с.84).

Належних доказів, які б спростовували окреслені висновки службового розслідування, позивачем до суду не надано.

Згідно усталеної практики Верховного Суду щодо застосування означених норм права, викладено у постановах від 23.11.2023 у справі №420/14443/22 та від 29.02.2024 у справі №260/5566/22, від 14.03.2024 у справі №120/210/23, обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення.

Законом України «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» від 15.03.2022 №2123-IX, який набрав чинності 01.05.2022, Дисциплінарний статут доповнено новим розділом V такого змісту: «Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану».

Частиною першою статті 26 Дисциплінарного статуту визначено, що у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

У разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (частина перша статті 29 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого звільнення зі служби в поліції.

При цьому із змісту статті 29 Дисциплінарного статуту слідує, що її положення застосовуються у сукупності з іншими нормами, які визначають загальні критерії та підходи до застосування дисциплінарної відповідальності, а саме з урахуванням положень статі 19 цього статуту, яка регламентує порядок застосування дисциплінарних стягнень.

Оскільки за Дисциплінарним статутом підставою притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності є саме вчинення ним дисциплінарного проступку, частина восьма статті 19 Статуту визначає, що під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого керівник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Тут, насамперед, варто мати на увазі, що обираючи той чи інший вид стягнення у порядку, запропонованому законодавцем, від незначного зауваження до найсуворішого звільнення зі служби, керівник, ураховуючи характер відповідного проступку, застосовує саме той вид дисциплінарного стягнення, який відповідає суті цього проступку і є йому співмірним.

Водночас застосування частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту виключно у поєднанні зі статтею 13, якою визначено перелік видів дисциплінарних стягнень та послідовність їх застосування, виключало б з процедури визначення виду стягнення такого визначального елементу як оцінка характеру самого проступку внаслідок однакового підходу до оцінки різних за ступенем тяжкості проступків та, відповідно, результату обрання виду відповідальності виключно в порядку послідовності.

У справах №420/14443/22 та №260/5566/22, аналізуючи положення частин першої, другої статті 29 Дисциплінарного статуту, Верховний Суд дійшов висновку, що вказаною нормою встановлено правило, відповідно до якого за вчинення поліцейським кожного наступного дисциплінарного проступку неможливо застосувати таке саме або менш суворе дисциплінарне стягнення, якщо це прямо не передбачено цією нормою. Іншими словами, згадана норма визначає, що дисциплінарне стягнення накладається в порядку зростання, а не застосовується послідовно.

Верховний Суд зауважив на тому, що повноваження керівника стосовно обрання одного з видів дисциплінарного стягнення у період дії воєнного стану залишаються дискреційними, але з урахуванням особливості його застосування, визначеного у статті 29 Дисциплінарного статуту, зокрема, з дотриманням порядку зростання.

Відтак, суд критично ставиться до твердження позивача щодо безпідставності застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції, оскільки вибір одного із видів дисциплінарного стягнення належить до дискреційних повноважень органу, що має право приймати рішення за результатами розгляду дисциплінарного провадження.

Застосування дисциплінарного стягнення здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Крім того, як уже зазначалось судом, позивач прийняв присягу працівника поліції та добровільно взяв на себе підвищені вимоги, які пред`являються до працівників поліції при проходженні служби і які він повинен дотримуватися (а.с.109).

Верховним Судом у постанові від 05.03.2020 у справі №815/4478/16 визначено, що порушення присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Отже, звільнення за порушення службової дисципліни, що виразилося в порушенні присяги має застосовуватися за конкретні надзвичайно тяжкі проступки, як за фактом їх вчинення, так і за наслідками, до яких вони призводять.

Передумовою звільнення поліцейського за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов`язаного зі здійсненням службової діяльності, за порушення Присяги мають бути порушення, встановлені внаслідок ретельного службового розслідування.

Згідно правових висновків відображених в постановах Верховного Суду від 05.05.2019 у справі №825/1902/16, від 17.07.2019 у справі №806/2555/17, від 07.03.2019 у справі №819/736/18 «в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Дискредитація звання рядового і начальницького складу Національної поліції за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби. Вчинки, що дискредитують працівників національної поліції та власне національна поліція, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень».

Підставою для застосування стягнень є вчинення дисциплінарних проступків, а саме протиправної винної дії чи бездіяльності поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходу за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.

Правова оцінка правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна перевірятися судами насамперед в тому, чи таке рішення прийнято в межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях особи є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення, чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) з учиненим особою діянням.

При цьому, вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати саме склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи, отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

Суб`єкт владних повноважень, у свою чергу, повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо. При цьому, саме лише відтворення у висновку службового розслідування фабули певного правопорушення, не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування поясненнями та документами.

У даному випадку, під час службового розслідування відповідачем надавалась оцінка діям позивача в контексті дотримання ним присяги поліцейського, виходячи з порушення службової дисципліни та належної організації роботи поліцейського, а також вчиненні дій не сумісних з вимогами, які пред`являються до поліцейського та призвели до приниження авторитету Національної поліції України, тобто скоєнні проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на працівників поліції основним обов`язкам.

Суд звертає увагу, що в силу покладених на поліцейського службових обов`язків, він не повинен був допускати вчинків, що ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції, інших відносин, які носять протиправний характер.

Суд вважає аргументованою правову позицію відповідача щодо того, що працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством, має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.

Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби.

Таким чином, вчинені позивачем дії свідчать про відсутність високої свідомості, недотримання законодавства та призводить до приниження авторитету поліції. Такі дії не можна вважати гідними посади поліцейського та особисті дані не можна вважати такими, що сприяють посиленню авторитету та довіри громадян до Національної поліції України, оскільки поліцейські власним прикладом та поведінкою зобов`язані зміцнювати авторитет закону серед громадян та неухильно його дотримуватись.

На думку суду, дії позивача, які стали предметом дослідження під час проведення службового розслідування, свідчать про порушення ним присяги поліцейського, а відтак грубого порушенням службової дисципліни.

Згідно з практикою ЄСПЛ не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.1982 у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви №9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.1987 у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви №11882/85).

Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява №34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Аналогічний правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 30.08.2022 №120/8381/20-а, від 25.06.2020 у справі №2240/2329/18, від 29.10.2018 у справі №826/17433/16, від 03.04.2019 у справі №816/1218/16, від 20.03.2019 у справі №804/676/18, від 07.08.2019 у справі №540/2057/18, від 16.08.2019 у справі №804/2146/18, від 22.11.2019 у справі №826/6107/18, від 22.01.2020 у справі №160/1750/19, від 25.06.2020 у справі №2240/2329/18.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що призначення та проведення службового розслідування відбувалось відповідачем на підставі Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України», а оскаржуваний наказ відповідача №243 від 23.09.2024 «Про застосування дисциплінарного стягнення» прийнятий на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством, у зв`язку з чим підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

З огляду на те, що суд визнав правомірним оскаржуваний наказ відповідача №243 від 23.09.2024 «Про застосування дисциплінарного стягнення», тому відсутні підстави для задоволення похідної позовної вимоги про поновлення ОСОБА_1 на посаді сержанта поліції взводу № 2 роти № 2 полку управління поліції особливого призначення № 3 Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону 580-VIII, під час дії воєнного стану поліція особливого призначення в ході відсічі збройної агресії проти України за рішенням військового командування, погодженим з керівником поліції або уповноваженою ним особою, може брати участь в обороні України відповідно до Закону України «Про оборону України».

За таких обставин, суд погоджується з висновком службового розслідування, що позивачем допущено порушення вимог Дисциплінарного статуту, щодо не виконання наказу від 07.09.2024 №322 ДСК/ВС.

При цьому, жодних належних доказів, які б спростовували окреслені висновки службового розслідування, позивачем до суду не надано.

Аналіз наведених обставин дає підстави суду дійти висновку, що своєю бездіяльністю, яка відображена у висновку службового розслідування від 17.09.2024 та знайшла своє підтвердження під час розгляду даної справи в суді позивачем допущено порушення, за яке на нього у відповідності до встановленого законодавством порядку накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Суд звертає увагу позивача на те, що Дисциплінарним статутом НПУ не передбачено будь-яких критеріїв тяжкості проступку, за який поліцейський несе дисциплінарну відповідальність і відповідно до якого необхідно застосовувати той чи інший вид дисциплінарного стягнення.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частинами 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, відповідач, приймаючи рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, діяв у межах своєї компетенції і керувався нормами, які регулюють проходження служби в поліції.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Суд також враховує, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, №303-A, п.29).

Також, п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належними та допустимими доказами довів правомірність прийняття оскаржуваних наказів про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, при прийнятті оскаржуваних рішень діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправними та скасування наказу №243 від 23.09.2024 «Про застосування дисциплінарного стягнення», яким ОСОБА_7 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби, а відтак, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, в задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про визнання протиправним та скасування наказу та зобов`язання вчинити дії, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Департамент поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Суддя А.Я. Ксензюк