Справа № 120/14560/24
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 січня 2025 р. Справа № 120/14560/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач ) із позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення №19 від 24.09.2024 р. в частині, що стосується відмови у наданні відстрочки ОСОБА_1 ;

- зобов`язати прийняти рішення, надати відстрочку від мобілізації на підставі п. 2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

В обґрунтування вимог позивач вказує, що звернувся із заявою про надання відстрочки, як військовозобов`язаний, який є працівником професійної (професійно-технічної) освіти за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки .

Однак спірним рішенням йому відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», із чим не погоджується , а тому звернувся до суду.

Ухвалою від 04.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

07.01.2025 представником відповідача подано відзив на позовну заяв у, в якому просив відмовити в задоволенні позову та вказав, що освітня діяльність провадиться на підставі ліцензії, що видається органом ліцензування відповідно до законодавства.

Однак, ДП "Бершадська автошкола" ТОВ Вінницький обласний автоучбовий комбінат працівником якого є позивач не зареєстрована як навчальний заклад, у зв`язку з чим не наділена правом проводити освітню діяльність, оскільки не внесена до електронного ліцензування освітньої діяльності відповідно до ліцензійних умов на провадження освітньої діяльності, затверджених у встановленому законодавством порядку та не має електронного ліцензування освітньої діяльності.

Відтак, комісія з надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 , правомірно відмовила позивачу у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Ухвалою від 16.01.2025 р. клопотання представника відповідача про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву задоволено, відзив прийнято до розгляду.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив наступне.

16.09.2024 р. ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 2 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", оскільки є педагогічним працівником закладу професійно-технічної освіти, який має за основним місцем роботи не менше 0,75 ставки педагогічного навантаження.

До даної заяви додав копії наступних документів:

- паспорт громадянина України та РНОКПП ОСОБА_1 ;

- витяг з резерву;

- військовий квиток;

- трудову книжку.;

- довідку ДП Бершадська автошкола ТОВ Вінницький обласний автоучбовий комбінат про місце роботи та навантаження;

- наказ про призначення майстром виробничого навчання.

Рішенням комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 №19 від 24.09.2024 відмовлено позивачу у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Підстави відмови: дані про ДП Бершадська автошкола ТОВ Вінницький обласний автоучбовий комбінат відсутні в Єдиній державній електронній базі з питань освіти.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням позивач звернвся із цим позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з наступного .

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України (ст. 65 Конституції України).

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Законом, який встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів, є Закон України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (у редакції чинній на момент виникнення чинних правовідносин, далі Закон № 3543-XII).

Згідно приписів статті 2 Закону № 3543-XII правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України "Про оборону України", цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону № 3543-XII мобілізаційна підготовка та мобілізація здійснюються на основі таких принципів: централізоване керівництво; завчасність; плановість; комплексність і погодженість; персональна відповідальність за виконання заходів щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації; додержання прав підприємств, установ і організацій та громадян; гарантована достатність; наукова обґрунтованість; фінансова забезпеченість.

Абзацом 2 частини 1 статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" передбачено, що громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Відповідно до частини п`ятої статті 22 Закону №3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 23 Закону №3543-ХІІ визначено підстави та осіб, яким надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 23 Закону №3543-ХІІ наукові і науково-педагогічні працівники закладів вищої та фахової передвищої освіти, наукових установ та організацій, які мають науковий ступінь, і педагогічні працівники закладів фахової передвищої освіти, професійної (професійно-технічної) освіти, закладів загальної середньої освіти, за умови що вони працюють відповідно у закладах вищої чи фахової передвищої освіти, наукових установах та організаціях, закладах професійної (професійно-технічної) чи загальної середньої освіти за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок №560, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 56 Порядку №560 визначено, що відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Відповідно до пункту 57 Порядку №560, для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Абзацом першим пункту 58 Порядку №560 передбачено, за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

За правилами пункту 60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.

У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації надається на строк дії відповідних законних підстав, але не більш як на строк проведення мобілізації, встановлений Указом Президента України. У разі продовження строку проведення мобілізації перевірка підстав у військовозобов`язаного на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, крім підстав, зазначених у пункті 2 частини першої, пунктах 3, 4, 5 частини третьої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", здійснюється за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Додатком 5 до Порядку №560 встановлено перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Так, відповідно до п. 2 ч. 2 додатку 5 документами, що підтверджують право на відстрочку, згідно п. 2 ч. 3 ст. 23 Закону №3543-ХІІ є довідка закладу освіти або наукової установи (організації) про займану посаду за основним місцем роботи та розмір частки ставки під час оплати праці, диплом про науковий ступінь.

Із процитованих норм видно, що під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані, які, зокрема, є педагогічними працівниками у закладах професійної (професійно-технічної) освіти, не підлягають призову на військову службу за умови, що вони працюють у вказаних закладах за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки.

Спірним у даній справі є наявність у позивача підстав для відстрочки від призову на військову службу на підставі п. 2 ч. 3 ст. 23 Закону №3543-ХІІ, зокрема оскільки останній є майстром виробничого навчання ДП Бершадська автошкола ТОВ Вінницький обласний автоучбовий комбінат.

Так, постановою КМУ №963 від 14.06.2000 затверджено перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, серед яких визначено таку посаду «майстер виробничого навчання закладу освіти».

Отже, військовозобов`язаний має не лише займати посаду педагогічного працівника, як й працювати в закладі освіти.

Пунктами 6-7 частини 1 статті 1 Закону України Про освіту визначено, що заклад освіти - юридична особа публічного чи приватного права, основним видом діяльності якої є освітня діяльність.

Засновник закладу освіти - орган державної влади від імені держави, відповідна рада від імені територіальної громади (громад), фізична та/або юридична особа, рішенням та за рахунок майна яких засновано заклад освіти або які в інший спосіб відповідно до законодавства набули прав і обов`язків засновника.

Частинами 1-3 Закону України Про освіту визначено, що юридична особа має статус закладу освіти, якщо основним видом її діяльності є освітня діяльність.

Права та обов`язки закладу освіти, передбачені цим Законом та іншими законами України, має також фізична особа - підприємець або структурний підрозділ юридичної особи приватного чи публічного права, основним видом діяльності якого є освітня діяльність. Фізична особа - підприємець або структурний підрозділ юридичної особи приватного чи публічного права, освітня діяльність якого перестає бути основним видом його діяльності, втрачає права і обов`язки, у тому числі права на пільги, передбачені законодавством для закладу освіти.

Освітня діяльність вважається основним видом діяльності, якщо надходження на цей вид діяльності та/або від цього виду діяльності перевищують половину загальних надходжень цієї юридичної особи (фізичної особи - підприємця).

Заклад освіти як суб`єкт господарювання може діяти в одному з таких статусів: бюджетна установа; неприбутковий заклад освіти; прибутковий заклад освіти.

Заклад освіти залежно від засновника може діяти як державний, комунальний, приватний чи корпоративний.

Статтею 10 Закону України Про освіту встановлено, що невід`ємними складниками системи освіти є, зокрема, професійна (професійно-технічна) освіта.

Рівнями освіти є, серед іншого: перший (початковий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; другий (базовий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; третій (вищий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти.

Відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону України "Про освіту" заклади професійної (професійно-технічної) освіти мають право здійснювати за відповідними стандартами підготовку на рівні фахової передвищої освіти. Ліцензування такої освітньої діяльності та акредитація відповідних освітніх програм здійснюються в загальному порядку.

Згідно ч. 1-4 ст. 43 Закону України "Про освіту" ліцензування освітньої діяльності - це процедура визнання спроможності юридичної або фізичної особи надавати освітні послуги на певному рівні освіти відповідно до ліцензійних умов.

Освітня діяльність провадиться на підставі ліцензії, що видається органом ліцензування відповідно до законодавства.

Ліцензійні умови визначаються окремо для кожного рівня освіти. Ліцензійні умови формуються з урахуванням спеціальних вимог щодо доступності для осіб з особливими освітніми потребами. Вимоги до ліцензійних умов визначаються спеціальними законами.

Ліцензування, контроль за дотриманням ліцензійних умов, видача та припинення дії (повністю або частково) ліцензій на освітню діяльність здійснюються у порядку, визначеному законодавством.

Аналізуючи дані норми, суд доходить висновку, що заклади освіти можуть бути як державної так і приватної власності, за наявності відповідної ліцензії на здійснення освітньої діяльності.

За приписами частини першої статті 22 Закону України Про вищу освіту юридична особа має статус закладу освіти, якщо основним видом її діяльності є освітня діяльність.

Згідно положень статті 74 Закону України "Про освіту" у системі освіти функціонує інтегрована інформаційна система - Єдина державна електронна база з питань освіти (далі - Електронна база).

Електронна база містить такі складові: Реєстр суб`єктів освітньої діяльності, Реєстр здобувачів освіти, Реєстр документів про освіту, Реєстр сертифікатів зовнішнього незалежного оцінювання, Реєстр студентських (учнівських) квитків, Реєстр педагогічних, науково-педагогічних працівників, Реєстр сертифікатів педагогічних працівників (далі - публічні електронні реєстри у сфері освіти).

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 2 Розділу ІІ Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти, затверджене Наказом Міністерства освіти і науки України від 08 червня 2018 року № 620, визначено Єдина державна електронна база з питань освіти (далі - ЄДЕБО) функціонує з метою забезпечення:

- електронного ліцензування освітньої діяльності (оформлення, подання документів до органу ліцензування та отримання відповідного рішення у електронному вигляді), органом ліцензування яких є розпорядник ЄДЕБО, відповідно до ліцензійних умов на провадження освітньої діяльності, затверджених у встановленому законодавством порядку;

- акредитації освітніх програм, спеціальностей, напрямів підготовки у встановленому законодавством порядку;

Суд звертає увагу, що згідно виписки з ЄДРПОУ основним видом діяльності юридичної особи Дочірнього підприємства "Бершадська автошкола" Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницький обласний автоучбовий комбінат" є професійно-технічна освіта (КВЕД 85.32).

Водночас, хоч ДП Бершадська автошкола ТОВ Вінницький обласний автоучбовий комбінат і зареєстроване, як юридична особа, однак не внесене до електронного ліцензування освітньої діяльності відповідно до ліцензійних умов на провадження освітньої діяльності, затверджених у встановленому законодавством порядку та не має електронного ліцензування освітньої діяльності.

В ЄДЕБО наявна інформація в Реєстрі суб`єктів освітньої діяльності ТОВ Вінницький обласний автоучбовий комбінат, а не ДП Бершадська автошкола.

Щодо аргументів представника позивача, що ТОВ Вінницький обласний автоучбовий комбінат зареєстрований в Єдиній державній електронній базі як заклад освіти, а отже і ДП Бершадська автошкола ТОВ Вінницький обласний автоучбовий комбінат є закладом освіти та має відповідну ліцензію, то суд такі до уваги не приймає з огляду на таке.

Згідно зі ст. 80 Цивільного кодексу України юридична особа - організація, створена шляхом об`єднання осіб та/або майна, яка наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, тобто може від свого імені набувати майнових та особистих немайнових прав і нести цивільні обов`язки, бути позивачем та відповідачем у суді.

Відповідно до ст. 89 Цивільного кодексу України юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення.

Частиною восьмою статті 63 Господарського кодексу України визначено, що у випадках існування залежності від іншого підприємства, передбачених статтею 126 цього Кодексу, підприємство визнається дочірнім.

Дочірнє підприємство - це підприємство, яке повністю або частково належить іншому суб`єктові господарювання, відомому як материнська компанія. Дочірня компанія функціонує самостійно, але в той же час вона підпорядкована материнській компанії. Шляхом створення дочірніх компаній материнська компанія може розширити свою діяльність на нові галузі або сегменти ринку, що дозволяє зменшити ризики, пов`язані з концентрацією у одній сфері. Також дочірнє підприємство може виконувати специфічні завдання або функції, які не є основним напрямком діяльності материнської компанії.

Разом з тим, звертаю увагу, що залежно від виду діяльності дочірнього підприємства, є необхідність отримання дозволів, ліцензій або інших регулятивних документів від відповідних державних органів.

А отже дочірнє підприємство є самостійною юридичною особою та має всі права та обов`язки передбачені Цивільним та Господарським кодексами України та іншими нормативно-правовими актами, а наявність ліцензії на здійснення освітньої діяльності у ТОВ Вінницький обласний автоучбовий комбінат не свідчить про автоматичну наявність такої ліцензії, відповідно, і права на здійснення освітньої діяльності у ДП Бершадська автошкола ТОВ Вінницький обласний автоучбовий комбінат.

Окремо , суд вказує й на наступне.

Пунктами 3, 6, 7, 8, 10 Ліцензійних умов провадження освітньої діяльності, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 р. № 1187 , визначено, що ліцензуванню підлягають такі види освітньої діяльності:

на рівні вищої освіти - за певним рівнем вищої освіти (початковий (короткий цикл), перший (бакалаврський), другий (магістерський), третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий), за освітніми програмами, що передбачають присвоєння професійної кваліфікації з професій, для яких запроваджено додаткове регулювання на певному рівні вищої освіти.

Ліцензування діяльності закладів вищої освіти (за винятком наукових установ), що провадиться з метою забезпечення здобуття вищої освіти за третім (освітньо-науковим/освітньо-творчим) рівнем, здійснюється за умови наявності у закладу освіти ліцензії на провадження освітньої діяльності за другим (магістерським) рівнем вищої освіти;

у сфері післядипломної освіти - підвищення кваліфікації або підготовка в інтернатурі за відповідною спеціальністю.

Ліцензуванню підлягає освітня діяльність з підвищення кваліфікації працівників, обов`язковість якої передбачена законом, з підготовки в інтернатурі;

на рівні фахової передвищої освіти - за відповідною спеціальністю, з підготовки іноземців та осіб без громадянства за акредитованими спеціальностями;

на рівні професійної (професійно-технічної) освіти - за професіями або класом класифікаційного угруповання Національного класифікатора професій ДК 003:2010 (у разі ліцензування освітньої діяльності, що провадиться на виробництві) з первинної професійної підготовки, професійно-технічного навчання, перепідготовки, підвищення кваліфікації на першому (початковому), другому (базовому), третьому (вищому) рівні професійної (професійно-технічної) освіти;

на рівні повної загальної середньої освіти - за певним рівнем повної загальної середньої освіти (початкова освіта, базова середня освіта, профільна середня освіта);

на рівні дошкільної освіти - за рівнем дошкільної освіти;

у сфері позашкільної освіти. Ліцензування провадження освітньої діяльності у сфері позашкільної освіти може здійснюватися за рішенням засновника (засновників) закладу позашкільної освіти, засновника (засновників) іншої юридичної особи, що забезпечує (забезпечуватиме) здобуття позашкільної освіти, фізичної особи - підприємця, яка забезпечує (забезпечуватиме) здобуття позашкільної освіти.

Під час ліцензування встановлюється спроможність здобувача ліцензії (ліцензіата) провадити освітню діяльність відповідно до встановлених цими Ліцензійними умовами вимог.

Вимоги цих Ліцензійних умов стосуються кожного місця провадження освітньої діяльності, у тому числі місць провадження освітньої діяльності філій, структурних підрозділів та територіально відокремлених структурних підрозділів закладів освіти.

Розширення провадження освітньої діяльності на рівнях вищої, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), повної загальної середньої, дошкільної освіти та у сферах післядипломної і позашкільної освіти підлягає ліцензуванню в установленому порядку. Підстави для розширення провадження освітньої діяльності визначаються спеціальними законами у сфері освіти, Законом України Про ліцензування видів господарської діяльності.

У разі припинення провадження частини освітньої діяльності на рівнях вищої, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), повної загальної середньої, дошкільної освіти та у сферах післядипломної і позашкільної освіти у певному місці провадження освітньої діяльності ліцензіат подає заяву про звуження провадження освітньої діяльності у певному місці провадження освітньої діяльності за формою згідно з додатком 3.

А отже враховуючи вищепроцитовані норми, ліцензуванню підлягає освітня діяльність філій, структурних підрозділів та територіально відокремлених структурних підрозділів закладів освіти.

Так, із інформації сайту ЄДЕБО https://registry.edbo.gov.ua/university/2611/professions/ ТОВ Вінницький обласний автоучбовий комбінат включено до ліцензії лише Оратівську філію. Однак інформація стосовно ДП Бершадська автошкола ТОВ Вінницький обласний автоучбовий комбінат в ЄДЕБО відсутня.

Відтак, зважаючи, що ДП Бершадська автошкола ТОВ Вінницький обласний автоучбовий комбінат , в якому займає посаду майстра виробничого навчання позивач не є закладом освіти, адже його не ліцензовано, позивач не є педагогічним працівником закладу освіти, відповідно, не має право на відстрочку на підставі п. 2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відтак, оскаржуване рішення є правомірним та не підлягає скасуванню, як наслідок, не підлягає задоволенню похідна вимога зобов`язального характеру.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

У відповідності до положень частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що у разі відмови у задоволені позову судовий збір не відшкодовується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 )

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна