Справа № 120/14070/24
Суддя: Свентух Віталій Михайлович
Дата ухвалення: 2025-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 січня 2025 р. Справа № 120/14070/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Свентуха Віталія Михайловича, розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом представника позивача Наровецького Юрія Болеславовича - ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

до Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов представника позивача Наровецького Юрія Болеславовича - Котика Романа Васильовича до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправною бездіяльністю відповідача щодо не виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу термін для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою також надано відповідачу строк на подання відзиву.

На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки у період з 31.01.2024 року по 31.09.2024 року позивачу нарахована та виплачена додаткова винагорода за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, яка передбачена постановою Кабінету міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" в сумі 422580,64 грн.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

30 січня 2024 року при безпосередній участі у бойових діях та здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Вербове Пологівського району Запорізької області, військовослужбовець ОСОБА_2 одержав поранення: "ВТ (30.01.24)ВОНП лівого стегна. ВОДП обох верхніх кінцівок", що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 28.02.2024 року №50/28/13-2302 /а.с. 33/.

Відповідно до виписки-епікризу із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №936 /а.с.44-45/ позивач у період з 31.01.2024 року по 01.02.2024 року перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні хірургії ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_2 ) з діагнозом вибухова травма (30.01.24); вогнепальне осколкове сліпе поранення правого передпліччя, з вогнепальним дирчатим переломом променевої кістки, наявністю стороннього тіла; контузія ліктьової артерії; компартмент синдром правої верхньої кінцівки; вогнепальне осколкове сліпе поранення лівого стегна, з наявністю стороннього тіла; вогнепальне осколкове дотичне поранення ІІ, ІІІ, IV пальців лівої кисті.

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1825 /а.с. 25-26/ позивач у період з 01.02.2024 року по 03.02.2024 року перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: Т01.8 - інші поєднання відкритих ран, що охоплюють кілька ділянок тіла ВТ 30.01.2024; вогнепальні осколкові сліпі поранення м`яких тканин правового передпліччя, лівого стегна, лівої кисті; вогнепальний перелом правої променевої кістки.

У період з 04.02.2024 року по 16.02.2024 року перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Хмельницької центральної районної лікарні з діагнозом ВТ (30.01.2024); ВОСП правого передпліччя з вогнепальним дірчатим переломом правої променевої кістки без зміщення відламків та наявністю стороннього тіла металевої щільності; ВОСП лівого стегна з наявністю стороннього тіла металевої щільності; ВОДП ІІ, ІІI, IV пальців лівої кисті; акубаротравма (30.01.2024) без порушення слуху; стан після оперативних втручань (31.01.2024 - ПХО ран правого передпліччя, 31.01.2024 - ПХО вогнепальних ран правого передпліччя, фасціотомія м`язів правого передпліччя), що підтверджується виписним епікризом №459 /а.с. 37-38/.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії Комунального некомерційного підприємства "Хмельницька центральна районна лікарня" №18 від 16.02.2024 року /а.с.39/, після проведення медичного огляду 16.02.2024 року, молодший сержант військової служби по мобілізації ОСОБА_2 на підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб, графи - ТДВ потребує відпустки для лікування після травми (поранення, контузії або каліцтва) на 30 календарних днів.

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №4380 /а.с. 21-22/ позивач у період з 13.03.2024 року по 12.04.2024 року перебував на стаціонарному лікуванні КНП "Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка" з основним захворюванням: перелом неуточненої частини кісток передпліччя; ВТ (30.01.2024); ВОСП правого передпліччя з вогнепальним дірчастим переломом правої променеворї кістки без зміщення відламків та наявністю стороннього тіла металевої щільності; ВОСП лівого стегна з наявністю стороннього тіла металевої щільності; ВОСП II, III, IV пальців лівої кисті; акубаротравма (30.01.2024р.) без порушення слуху; стан після оперативних втручань (31.01.2024р. - ПХО ран правого передпліччя, 31.01.2024р. - ПХО вогнепальних ран правого передпліччя, фасціотомія м`язів правого передпліччя).

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії КНП "Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка" №11 /а.с. 23/, після проведення медичного огляду 11.04.2024 року, молодший сержант ОСОБА_2 на підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб та таблиці додаткових вимог ІІ графи за станом здоров`я потребує відпустки на 30 календарних днів.

У період з 15.05.2024 року по 13.06.2024 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП "Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка" з основним захворюванням: наслідки травм верхньої кінцівки; наслідки ВТ (30.01.2024); ВОСП правого передпліччя з вогнепальним дірчастим переломом правої променевої кістки без зміщення відламків та наявністю стороннього тіла металевої щільності; ВОСП лівого стегна з наявністю стороннього тіла металевої щільності. ВОДП II, III, IV пальців лівої кисті; акубаротрава (30.01.2024р.) без порушення слуху; стан після оперативних втручань (31.01.2024р. - ПХО ран правого передпліччя, 31.01.2024р. - ПХО вогнепальних ран правого передпліччя, фасціотомія м`язів правого передпліччя), що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №7790 /а.с. 42-43/.

Згідно перевідного епікризу №2608 /а.с. 34-36/ позивач у період з 13.06.2024 року по 18.07.2024 року перебував на стаціонарному лікуванні у лікарні МВС м. Вінниця з основним діагнозом: стан після вибухової травми (30.01.2024); акубаротравми без порушення цілісності барабанних перетинок; вогнепального осколкового сліпого поранення правого передпліччя з вогнепальним дірчастим переломом правої променевої кістки без зміщення відламків з наявністю сторонніх тіл (металевої щільності); вогнепального осколкового сліпого поранення лівого стегна з наявністю стороннього тіла (металевої щільності); вогнепального осколкового дотичного поранення IІ, ІІІ, IV пальців лівої кисті, лікованих оперативно; первинна хірургічна обробка вогнепальних ран правого передилічя (31.01.2024); повторна хірургічна обробка вогнепальних ран правого передпліччя, фасціотомія м`язів правого передпліччя (31.01.2024); вторинна хірургічна обробка, некректомія, ушиття рани лівого стегна місцевим шкірно-жировим клаптем (04.02.2024); вторинна хірургічна обробка, некректомія, ушиття дефекту правого передпліччя місцевим шкірно-жировим клаптем (09.02.2024), у вигляді змішаної посттравматичної невропатії ліктьового, серединного, променевого нервів, периферичного монопарезу дистального відділу правої верхньої кінцівки.

Надалі, позивач з 18.07.2024 року по 13.08.2024 року перебував на стаціонарному лікуванні у Державній установі "ТМО МВС України по Вінницькій області", що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного хворого (стаціонарного) хворого №24/0150 /а.с. 29-32/.

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого /а.с. 40-41/ позивач у період з 14.08.2024 року по 03.09.2024 року перебував на реабілітаційному лікуванні із запитом на максимальне відновлення.

07.09.2024 року військова частина НОМЕР_1 листом №50/28/14-71-9368 у відповідь на рапорт позивача повідомила, що відповідно до наданих копій документів встановлено, що в періоди: з 15.05.2024 року по 13.06.2024 року позивач перебував у 1-му багапрофільному реабілітаційному відділенні "ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР", з 13.06.2024 року по 18.07.2024 року у відділенні реабілітації та відновлювального лікування військовій частині НОМЕР_3 , з 14.08.2024 року по 03.09.2024 року у медичному реабілітаційному центрі МВС України "Південний Буг".

Зазначено, що відповідно до керівних документів щодо виплати додаткової винагороди передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, не зазначено про те, що військовослужбовці, які перебувають на реабілітаційному лікуванні, чи проходять курс реабілітації мають право на виплату такої додаткової винагороди.

Позивач вважає, що відповідачем не було нараховано та виплачено в повній мірі додаткову винагороду, що передбачена постановою Кабінету міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", а тому через свого представника, звернувся до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Статтею 2 Закону №2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом.

Положеннями статті 3 Закону № 2232-XII передбачено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ) визначено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з пунктом 1 статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктами 2 - 4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).

Відповідно до пункту 17 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова № 168).

Пунктом 1-1 Постанови №168 встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Пунктом 1-2 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення. При цьому, виплаті підлягають і час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після поранення.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач 30.01.2024 року при безпосередній участі у бойових діях та здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, під час виконання бойового завдання одержав поранення: "ВТ (30.01.24)ВОНП лівого стегна. ВОДП обох верхніх кінцівок".

У період з 31.01.2024 року по 01.02.2024 року, з 01.02.2024 року по 03.02.2024 року, з 04.02.2024 року по 16.02.2024 року, з 13.03.2024 року по 12.04.2024 року, з 15.05.2024 року по 13.06.2024 року, з 13.06.2024 року по 18.07.2024 року, з 18.07.2024 року по 13.08.2024 року та з 14.08.2024 року по 03.09.2024 року позивач перебував на лікуванні в закладах охорони здоров`я.

При цьому, у період з 17.02.2024 року по 12.03.2024 року та з 13.04.2024 року по 13.05.2024 року перебував у відпустці для лікування після поранення.

Зазначене підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 28.02.2024 року №50/28/13-2302 /а.с. 33/, випискою-епікризу із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №936 /а.с.44-45/, випискою із медичної карти стаціонарного хворого №1825 /а.с. 25-26/, виписним епікризом №459 /а.с. 37-38/, довідкою військово-лікарської комісії Комунального некомерційного підприємства "Хмельницька центральна районна лікарня" №18 від 16.02.2024 року /а.с.39/, випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №4380 /а.с. 21-22/, довідкою військово-лікарської комісії КНП "Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка" №11 /а.с. 23/, випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №7790 /а.с. 42-43/, перевідним епікризом №2608 /а.с. 34-36/, випискою із медичної карти амбулаторного хворого (стаціонарного) хворого №24/0150 /а.с. 29-32/, виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого /а.с. 40-41/.

Разом з тим, листом від 07.09.2024 року відповідач повідомив, що в періоди з 15.05.2024 року по 13.06.2024 року позивач перебував у 1-му багапрофільному реабілітаційному відділенні "ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР", з 13.06.2024 року по 18.07.2024 року у відділенні реабілітації та відновлювального лікування військовій частині НОМЕР_3 , з 14.08.2024 року по 03.09.2024 року у медичному реабілітаційному центрі МВС України "Південний Буг".

Відповідно до керівних документів щодо виплати додаткової винагороди передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, не зазначено, що військовослужбовці, які перебувають на реабілітаційному лікуванні, чи проходять курс реабілітації мають право на виплату такої додаткової винагороди.

На переконання суду доводи відповідача, що в період з 15.05.2024 року по 13.06.2024 року, з 13.06.2024 року по 18.07.2024 року та з 14.08.2024 року по 03.09.2024 року позивач проходив реабілітаційне лікування, а тому збільшена винагорода за вказані періоди йому не може бути виплачена, є необґрунтованими.

Зокрема, Постановою №168 передбачено, що нарахування і виплата додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. здійснюється особам, зазначеним у пункті 1 такої Постанови, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних). В той же час, наведені приписи не виокремлюють випадки перебування на стаціонарному лікуванні в зв`язку з проходженням реабілітаційного лікування, як обставину, коли виплата додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. не здійснюється.

При цьому, згідно з дослідженою медичною документацією (виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №7790, перевідного епікризу №2608), позивач у період з 15.05.2024 року по 13.06.2024 року, з 13.06.2024 року по 18.07.2024 року проходив лікування саме в умовах стаціонару.

Аналогічних висновків дійшов Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові №120/7808/23 від 18 березня 2024 року.

Крім того, суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 3 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" від 19.11.1992 року № 2801-ХII (далі - Закон № 2801-ХII):

- послуга з медичного обслуговування населення (медична послуга) - послуга (у тому числі оцінювання повсякденного функціонування особи, реабілітаційна послуга), що надається пацієнту в закладі охорони здоров`я, реабілітаційному закладі або фізичною особою - підприємцем, яка зареєстрована та одержала в установленому законом порядку ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, та оплачується її замовником. Замовником послуги з медичного обслуговування населення можуть бути держава, відповідні органи місцевого самоврядування, юридичні та фізичні особи, у тому числі пацієнт;

- реабілітаційна допомога у сфері охорони здоров`я (далі - реабілітаційна допомога) - діяльність фахівців з реабілітації у сфері охорони здоров`я, що передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на оптимізацію функціонування осіб, які зазнають або можуть зазнати обмеження повсякденного функціонування у їхньому середовищі;

- реабілітаційна послуга - послуга, що надається пацієнту реабілітаційним закладом, реабілітаційною установою, закладом охорони здоров`я, соціального захисту або іншим суб`єктом господарювання, які мають право надавати реабілітаційну допомогу згідно із законодавством, та оплачується її замовником. Замовником реабілітаційної послуги можуть бути держава, орган місцевого самоврядування, юридична або фізична особа, у тому числі пацієнт;

- реабілітація - комплекс заходів, яких потребує особа, яка зазнає або може зазнавати обмеження повсякденного функціонування внаслідок стану здоров`я у взаємодії з її середовищем;

- загальний заклад охорони здоров`я - багатопрофільний лікарняний заклад, що надає медичну та реабілітаційну допомогу населенню територіальної громади або декількох громад та забезпечує базові напрями стаціонарної медичної допомоги відповідно до переліку, визначеного Кабінетом Міністрів України, стабілізацію стану пацієнта та його маршрутизацію до кластерних та надкластерних закладів охорони здоров`я.

Отже, реабілітаційний центр є закладом охорони здоров`я.

Держава визнає право кожного громадянина на отримання реабілітаційної допомоги під час надання медичної допомоги. Порядок надання реабілітаційної допомоги під час надання медичної допомоги встановлюється законодавством (стаття 8 Закону № 2801-ХII).

Згідно з частиною 8 статті 33 Закону № 2801-ХII за медичними показаннями одночасно з наданням медичної допомоги пацієнту надається реабілітаційна допомога у встановленому законодавством порядку.

Правові, організаційні та економічні засади проведення реабілітації особи з обмеженнями повсякденного функціонування у сфері охорони здоров`я з метою досягнення та підтримання оптимального рівня функціонування у її середовищі передбачені Законом України "Про реабілітацію у сфері охорони здоров`я" від 03.12.2020 року №1053-IX.

Згідно з частиною 1 статті 20 Закону № 1053-IX реабілітація у сфері охорони здоров`я - це комплекс заходів, що здійснюють фахівці з реабілітації, які працюють в реабілітаційних закладах, відділеннях, підрозділах, а також у територіальних громадах, у складі мультидисциплінарної реабілітаційної команди або самостійно, надають реабілітаційну допомогу особі з обмеженнями повсякденного функціонування (або такій, у якої можуть виникнути обмеження повсякденного функціонування) з метою досягнення та підтримання оптимального рівня функціонування та якості життя у її середовищі.

За визначенням Комітету експертів з реабілітації Всесвітної організації охорони здоров`я (1963), реабілітація - це процес, метою якого є запобігання інвалідності під час лікування захворювання і допомога хворому у досягненні максимальної фізичної, психічної, професійної, соціальної та економічної повноцінності, на яку він буде здатний в межах існуючого захворювання.

Отже, реабілітація є одним із процесів під час лікування хворого у досягненні ним, в тому числі, фізичної повноцінності.

Відтак, підсумовуючи суд зазначає, що період перебування позивача на лікуванні з 15.05.2024 року по 13.06.2024 року, з 13.06.2024 року по 18.07.2024 року та з 14.08.2024 року по 03.09.2024 року мав бути зарахований до періоду за який позивач має право на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі 100000 грн. на місяць.

В той же час, в межах даного позову позивач просить суд зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому додаткову винагороду з 31.01.2024 року по 24.10.2024 року.

У даному випадку, суд зазначає, що із інформації нарахувань та виплат грошового забезпечення та додаткових видів виплат за період з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року вбачається, що позивачу виплачено додаткову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини у наступних розмірах:

- за лютий 2024 року - 100000 грн.;

- за березень 2024 року - 100000 грн.;

- за квітень 2024 року - 100000 грн.;

- за 12 діб травня 2024 року - 38709,68 грн.;

- за 13 діб липня 2024 року - 41935,48 грн.;

- за 13 діб серпня 2024 року - 41935,48 грн.

З огляду на викладене суд зазначає, що позивачу за лютий-квітень 2024 року, 12 діб травня 2024 року, 13 діб липня 2024 року, 13 діб серпня 2024 року виплачено додаткову винагороду у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини через перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

В той же час, відповідачем не виплачено додаткову винагороду за період з 15.05.2024 року по 13.06.2024 року, з 13.06.2024 року по 18.07.2024 року та з 14.08.2024 року по 03.09.2024 року, а тому суд приходить до висновку, що достатнім та ефективним способом захисту порушених прав позивача буде зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_2 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, збільшену до 100000 гривень, за період перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме - за період з 15.05.2024 року по 13.06.2024 року, з 13.06.2024 року по 18.07.2024 року та з 14.08.2024 року по 03.09.2024 року.

Щодо позовних вимог в частині виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, збільшену до 100000 гривень, за період перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини за період з 04.09.2024 року по 24.10.2024 року, то на переконання суду вони задоволенню не підлягають, оскільки доказів перебування позивача на лікуванні в закладах охорони здоров`я чи перебування у відпустці для лікування після поранення в період з 04.09.2024 року по 24.10.2024 року суду не надано.

За наведеного та враховуючи встановлені обставини у справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, на користь позивача належить стягнути сплачений ним судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 484,48 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд-

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_2 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, збільшеної до 100000 гривень, за період перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме за період з 15.05.2024 року по 13.06.2024 року, з 13.06.2024 року по 18.07.2024 року та з 14.08.2024 року по 03.09.2024 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_2 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, збільшену до 100000 гривень, за період перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме за період з 15.05.2024 року по 13.06.2024 року, з 13.06.2024 року по 18.07.2024 року та з 14.08.2024 року по 03.09.2024 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_2 сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 484,48 грн. (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 );

Відповідач: військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Суддя Свентух Віталій Михайлович