Справа № 380/5560/24
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2025 року м. Львівсправа № 380/5560/24

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Автотранспортне підприємство Завада» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області про визнання протиправними та скасування постанов,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Автотранспортне підприємство Завада» (позивач/ПП «АТП Завада») звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області (відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 017807 від 10 січня 2024 року;

- визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 017808 від 10 січня 2024 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що постановою Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 10 січня 2024 року № ПШ 017807 до нього застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 грн за порушення, передбачене абзацом третім частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (порушення пункту 3.3 розділу ІІІ наказу Міністерства транспорту і зв`язку України від 24 червня 2010 року № 385, а саме під час регулярних перевезень пасажирів за маршрутом № 655 Львів АС-2 Радехів АС на момент перевірки у водія відсутні заповнені тахокарти за 26 листопада 2023 року, 27 листопада 2023 року або бланки підтвердження діяльності за ці дні).

А також постановою Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 10 січня 2024 року № ПШ 017808 до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 340,00 грн за порушення, передбачене абзацом восьмим частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (порушення пункту 4.1 наказу Міністерства транспорту і зв`язку України від 07 червня 2010 року № 340: керування протягом 4 год. 30 хв., відсутня перерва для відпочинку).

Щодо першого порушення (постанова від 10 січня 2024 року № ПШ 017807) позивач пояснює таке. Порушенням законодавства про транспорт є відсутність конкретної кількості тахокарт (29 тахокарт), а не відсутність тахокарт за конкретні дні 26 листопада 2023 року, 27 листопада 2023 року, коли у водія були вихідні дні. Відповідач не вказує, що у водія була відсутня необхідна кількість тахокарт, а лише зауважує, що за 26 листопада 2023 року, 27 листопада 2023 року тахокарт не було. Щодо цього водій ОСОБА_1 повідомив старшому державному інспектору про те, що 26 листопада 2023 року, 27 листопада 2023 року були у нього вихідними днями. У ці дні працював інший водій ОСОБА_2 , тахокарти якого були пред`явлені посадовій особі відповідача. Відповідно до наказу ПП «АТП Завада» № 2 від 02 лютого 2023 року про закріплення водіїв за автотранспортними засобами підприємства за транспортним засобом БАЗ НОМЕР_1 закріплені два водії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Згідно з графіком змінності водіїв ПП «АТП Завада» 26 листопада 2023 року, 27 листопада 2023 року були робочими днями у ОСОБА_2 та вихідними днями у ОСОБА_1 . Відповідно до пункту 6.4 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів № 340 перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності у разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів. Зауважує, що це не є обов`язком перевізника, тому їх відсутність не може трактуватись як порушення. До того ж, в акті перевірки зазначено про порушення пункту 3.3 розділу ІІІ наказу № 385, котрим затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) автомобільному транспорті, а саме відсутність у водія заповнених тахокарт за 26 листопада 2023 року, 27 листопада 2023 року або бланків підтвердження діяльності за ці дні. Однак пункт 3.3 вищезгаданого наказу закріплює лише обов`язок водія мати із собою: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом. Тому відсутність у водія тахокарт за певні дні чи бланку підтвердження діяльності за ці дні не є порушенням законодавства про транспорт.

Щодо другого порушення (постанова від 10 січня 2024 року № ПШ 017808) позивач пояснює таке. Законодавець закріплює, що у разі виникнення непередбачуваних обставин, у тому числі і несприятливих погодних умов, змінний період керування водія може бути збільшено. 29 листопада 2023 року у Львівській області були несприятливі погодні умови, а саме значний сніг, кількістю опадів 7-19 мм за 12 годин і менше, вітер швидкістю 15-24 м/с, ожеледь діаметром 6-19 мм, ожеледиця на дорогах (І рівень небезпечності), що підтверджується довідкою Українського гідрометеорологічного центру від 10 березня 2024 року щодо погодних умов у Львівській області (м. Львів та м. Радехів) 28 та 29 листопада 2023 року. Відповідно до цієї довідки вже о 21 год. 17 хв. 28 листопада до 09 год. 16 хв. 29 листопада спостерігалась ожеледь, діаметр 1 мм, пориви вітру були 12 м/с, сніжило. Зазначені несприятливі погодні умови значно ускладнювали рух транспортних засобів, тож час керування водієм був довшим. Оскільки час керування та час відпочинку водія є взаємозалежними, тому вони повинні враховуватись системно. Законодавство допускає можливість за наявності виняткових обставин, зокрема, несприятливих погодних умов керувати транспортним засобом довше. На підставі цього позивач уважає, що водій не порушував Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів № 340. Тож позивач переконаний, що відсутні підстави для застосування до нього адміністративно-господарського штрафу у зв`язку з порушенням режиму робочого часу, а саме відсутня перерви для відпочинку під час керування протягом 4 год 30 хв, оскільки це було зумовлено несприятливими погодними умовами.

З урахуванням викладеного позивач підсумовує, що підстави для притягнення його до відповідальності за абзацами третім, восьмим частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» були відсутні, а тому оскаржувані постанови є протиправними та підлягають скасуванню.

З огляду на вищенаведене адміністративний позов просить задовольнити повністю.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що у позивача був обов`язок забезпечити водія, який був відправлений у рейс, тахокартами за 26 листопада 2023 року, 27 листопада 2023 року або ж бланком підтвердження діяльності водія, який міг бути документальним підтвердженням того, що тахокарти за попередній період відсутні з об`єктивних причин. Тахокарта фіксує відомості про режим праці та відпочинку водія, а бланк підтвердження діяльності містить інформацію про періоди, протягом яких водій не виконував роботу з керування транспортним засобом, або не здійснював перевезення пасажирів. Нормами чинного наказу Міністерства транспорту і зв`язку України від 07 червня 2010 року № 340 не визначено, що підтвердженням режиму праці та відпочинку водія є графік змінності водіїв, тому такі висновки позивача є суперечливими та не відповідають нормам права. Графік змінності водіїв може надаватися лише в разі, якщо б водій керував транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, однак транспортний засіб, який був об`єктом перевірки, обладнаний діючим аналоговим тахографом, тому водій цього транспортного засобу повинен був мати тахокарти за період, визначений в ЄУТР, або в разі відсутності тахокарт, водій, що керує транспортним засобом повинен був мати бланк підтвердження діяльності водія за період, коли він не здійснював перевезення пасажирів. Отже, у водія ОСОБА_1 під час перевірки були відсутні його тахокарти за період 26 листопада 2023 року, 27 листопада 2023 року, замість відсутніх тахокарт у водія не було в наявності бланку підтвердження діяльності водія за вказаний період. Надання позивачем до позовної заяви тахокарт іншого водія ОСОБА_2 за 26 листопада 2023 року, 27 листопада 2023 року не спростуванням зафіксованого 29 листопада 2023 року порушення, оскільки водій, який здійснював пасажирські перевезення в регулярному сполученні 29 листопада 2023 року повинен був надати документи, які підтверджують саме його режим праці та відпочинку як водія, у цій ситуації тахокарти за 26 листопада 2023 року, 27 листопада 2023 року або в разі відсутності таких тахокарт з причин нездійснення діяльності водієм у відповідний період бланк підтвердження діяльності, який би містив інформацію про періоди, протягом яких водій не виконував роботу з керування транспортним засобом. Крім того, водій згідно з пунктом 6.1 наказу Міністерства транспорту і зв`язку України від 07 червня 2010 року № 340 зобов`язаний «зберігати записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення». Позивач допускає хибні висновки про відповідальність на підставі абзацу третього частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» настає тільки за відсутності у водія всіх 29 тахокарт, а не тахокарт за конкретні дні, оскільки відсутність хоча б одного документа (тахокарти), визначеного статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», є підставою для застосування до автомобільного перевізника адміністративно-господарського штрафу на підставі статті 60 цього Закону.

Відповідач відзначає, що аргументи позивача щодо відсутності підстав для застосування до нього штрафу за порушення режиму праці та відпочинку водія згідно з тахокартою за 29 листопада 2023 року у зв`язку з погодними умовами є безпідставними, адже законодавець в пункті 3.2 наказу Міністерства транспорту і зв`язку України від 07 червня 2010 року № 340 допускає збільшення понад норми, установлені пунктом 3.1 цього наказу, саме змінного періоду керування водія через погодні умови та не дозволяє водію порушувати вимоги пункту 4.1 цього наказу щодо необхідності зробити водієм перерву для відпочинку та харчування тривалістю не менше 45 хвилин після керування протягом 4 годин 30 хвилин. Окрім цього, відповідно до довідки УкрГМЦ про погодні умови 29 листопада 2023 року у м. Львові та м. Кам`янка-Бузькій не було небезпечних метрологічних явищ І рівня небезпечності.

Відповідач підсумовує, що позивач як автомобільний перевізник не забезпечив контроль за роботою водія транспортного засобу, який здійснював перевезення пасажирів, при тому порушив вимоги пункту 3.3 наказу Міністерства транспорту і зв`язку України від 24 червня 2010 року № 385, пункту 4.1 наказу Міністерства транспорту і зв`язку України від 07 червня 2010 року № 340, статей 18, 39, 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Тому доводи позовної заяви не підтверджують порушення в діях контролюючого органу під час проведення рейдової перевірки, оскаржувані постанови є такими, що прийняті відповідно до вимог чинного законодавства, а позивач не спростував зафіксовані під час перевірки порушення, що є підставою для застосування адміністративно-господарських штрафів.

З огляду на вищенаведене у задоволенні адміністративного позову просить відмовити повністю.

На спростування доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, позивач подав відповідь на відзив, у якій додатково вказує, що положення ЄУТР не виключають можливості підтвердити дотримання вимог й іншими документами. Одним із первинних і необхідних документів, що здійснює облік робочого часу водіїв, є графік змінності водіїв. Законодавство не закріплює обов`язку перевізника заповнити бланк підтвердження діяльності. Зазначається, що він може заповнювати бланк підтвердження діяльності. Відповідні законодавчі норми є нечіткими, неузгодженими і непередбачуваними у застосуванні. Допускають декілька варіантів юридично значимої поведінки для суб`єктів правовідносин. Відповідно має місце множинне розуміння обов`язків цих суб`єктів. Що є порушенням принципу правової визначеності. Норми законодавства про транспорт не закріплюють обов`язку заповнення бланку підтвердження діяльності у разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів. Норми лише визначають рекомендовану поведінку суб`єктів. Через складні погодні умови водій не міг зробити перерву посеред маршруту, порушуючи розклад руху, після 4 години 30 хвилин керування. Отже, режим робочого часу було порушено з поважних причин. Це не може вважатися порушенням законодавства про транспорт та підставою для застосування адміністративно-господарської санкції.

Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, у якому додатково зазначає, що позивач не може замінювати відсутність тахокарт за певний період графіком змінності водія. Водночас позивач не наводить жодної норми, яка б визначала, що графік змінності водія є альтернативним документом замість відсутності тахокарт. Позивача було притягнуто до відповідальності за порушення пункту 4.1 наказу Міністерства транспорту і зв`язку України від 07 червня 2010 року № 340 щодо відсутності перерви для відпочинку у водія після керування протягом 4 годин 30 хвилин, а не за порушення пунктів 3.1, 3.2 цього наказу, тому безпідставно у цьому випадку позивачу посилатися на погодні умови як причину підставності порушення режиму праці та відпочинку водія, оскільки норми наказу Міністерства транспорту і зв`язку України від 07 червня 2010 року № 340 не передбачають, що погодні умови дозволяють водію не дотримуватися вимог пункту 4.1 цього наказу.

Відповідно до пункту третього частини третьої статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 19 березня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін; витребувано у відповідача усі докази, які слугували підставою для прийняття спірних постанов, у тому числі належним чином засвідчену копію акта від 29 листопада 2023 року № АР014219.

Суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

29 листопада 2023 року о 14 год. 55 хв. (місце проведення перевірки а/с Радехів, м. Радехів, Львівська область, регулярні перевезення пасажирів за маршрутом № 644 Львів АС Радехів АС) посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті на підставі направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) від 27 листопада 2023 року № 013203 проведено перевірку транспортного засобу марки БАЗ номерний знак НОМЕР_2 (свідоцтво про реєстрацію, серія та номер НОМЕР_3 тимчасовий реєстраційний талон, водій ОСОБА_1 ), що належить ПП «АТП Завада», за результатами якої складено акт від 29 листопада 2023 року № АР014219 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Згідно зі змістом указаного акту під час перевірки виявлено такі порушення:

- пункту 3.3 розділу ІІІ наказу Міністерства транспорту і зв`язку України від 24 червня 2010 року № 385, а саме під час регулярних перевезень пасажирів за маршрутом № 655 Львів АС Радехів АС на момент перевірки у водія відсутні заповнені тахокарти за 26 листопада 2023 року, 27 листопада 2023 року або бланки підтвердження діяльності за ці дні;

- пункту 4.1 наказу Міністерства транспорту і зв`язку України від 07 червня 2010 року № 340, а саме керування протягом 4 годин 30 хвилин, відсутня перерва для відпочинку.

10 січня 2024 року В.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Чиженко Дмитро, розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, виніс постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ017807, якою постановив стягнути з ПП «АТП Завада» (транспортний засіб марки БАЗ номерний знак НОМЕР_2 ) адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 гривень за порушення: допущено перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абзацом третім частини першої статті 60 цього Закону.

Також 10 січня 2024 року В.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Чиженко Дмитро, розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, виніс постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ017808, якою постановив стягнути з ПП «АТП Завада» (транспортний засіб марки БАЗ номерний знак НОМЕР_2 ) адміністративно-господарський штраф у сумі 340,00 гривень за порушення: допущено порушення режимів праці та відпочинку водіями транспортних засобів, відповідальність за яке передбачена абзацом восьмим частини першої статті 60 цього Закону.

Позивач, уважаючи вказані постанови відповідача протиправними, звернувся з цим позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є оцінка правомірності постанов Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 10 січня 2024 року №№ ПШ017807, ПШ017808 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу.

Оцінюючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Тобто, судовий контроль за реалізацією суб`єктами владних повноважень їхніх повноважень здійснюється за визначеними частиною другою статті 2 КАС України критеріями і якщо суд установить, що діяльність органу державної влади не відповідає хоча б одному із визначених критеріїв, це може бути підставою для задоволення позову щодо оскарження відповідних дій (бездіяльності) чи рішення, якщо така діяльність порушує права, свободи та інтереси позивача.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 05 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-III).

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону № 2344-ІІІ державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно з частинами чотирнадцятою, сімнадцятою статті 6 Закону № 2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2022 року № 79) (далі - Порядок № 1567).

Цей Порядок визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт (пункт 1 Порядку № 1567).

Рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку (пункти 2, 4 Порядку № 1567).

Рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт (пункт 14 Порядку № 1567).

За змістом пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно, зокрема:

наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

додержання водієм режиму праці та відпочинку.

Виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму (пункт 20 Порядку № 1567).

У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3 (абзац перший пункту 21 Порядку № 1567).

Отже, виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У справі, що розглядається, під час перевірки транспортного засобу позивача контролюючий орган виявив та зафіксував у акті перевірки від 29 листопада 2023 року № АР014219 два порушення, які полягають у:

1) відсутності у водія під час регулярних перевезень пасажирів за маршрутом № 655 Львів АС Радехів АС на момент перевірки заповнених тахокарт за 26 листопада 2023 року, 27 листопада 2023 року або бланків підтвердження діяльності за ці дні;

2) керуванні водієм транспортним засобом протягом 4 годин 30 хвилин без перерви для відпочинку.

Щодо першого порушення (постанова від 10 січня 2024 року № ПШ 017807) суд зазначає таке.

За змістом абзацу другого частини першої статті 34 Закону № 2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Частиною першою статті 39 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Абзацами першим-третім частини другої статті 39 Закону № 2344-ІІІ визначено, що документами для регулярних пасажирських перевезень є:

для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Відповідно до абзацу третього частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз наведених норм права вказує, що за відсутності документів, на підставі яких виконуються регулярні пасажирські перевезення, передбачених статтею 39 Закону № 2344-III, застосовуються адміністративно-господарські штрафи. Непред`явлення під час проведення перевірки, зазначених у статті 39 Закону № 2344-III документів, на підставі яких виконуються регулярні пасажирські перевезення, свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування до автомобільного перевізника санкцій, визначених абзацом третім частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ.

Водночас суд зауважує, що законодавець під час визначення документів для здійснення регулярних пасажирських перевезень фактично не встановив їх вичерпного переліку, проте відзначив про необхідність наявності, в тому числі, інших документів, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до статті 18 Закону № 2344-ІІІ з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані, зокрема, організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Отже, у розумінні вказаної норми контроль за роботою водіїв повинен здійснюватися роботодавцем незалежно від протяжності маршрутів та інших обставин.

Відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, статті 18 Закону № 2344-ІІІ та з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв колісних транспортних засобів наказом Міністерства транспорту і зв`язку України від 07 червня 2010 року № 340, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2010 року за № 811/18106, затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі Положення № 340), яке встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку (пункт 1.2).

Відповідно до пункту 1.3 Положення № 340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).

Згідно з пунктом 6.1 Положення № 340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Пунктом 6.3 Положення № 340 передбачено, що водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Згідно з визначенням, наведеним у абзаці дванадцятому пункту 1.5 Положення № 340, тахограф - обладнання, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їх водіїв.

Отже, тахограф - контрольний пристрій, який встановлюється на ТЗ для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких ТЗ та про певні періоди роботи їх водіїв. Іншим способом контролю водіїв є індивідуальна контрольна книжка, яка відображає відомості про тривалість змінного періоду керування.

Своєю чергою, Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24 червня 2010 року № 385 (далі Інструкція № 385).

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції № 385:

контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;

тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Умови використання тахографів визначені розділом ІІІ Інструкції № 385.

Згідно з положеннями пункту 3.3 Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Відповідно до приписів пункту 3.5 Інструкції № 385 перевізники:

забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий);

зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії;

аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Пунктом 3.6 Інструкції № 385 передбачено, що перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку, зокрема:

правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР);

дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа;

дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом;

наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа;

строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

Аналіз наведених норм вказує на те, що автомобільний перевізник, який здійснює регулярні пасажирські перевезення на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, повинен обладнати транспортний засіб діючим та повіреним тахографом, у разі використання аналогового тахографа, водій такого транспортного засобу використовує тахокарти, своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання, має із собою заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР.

07 вересня 2005 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2819-IV «Про приєднання України до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР)», яким постановила приєднатися до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), укладеної 01 липня 1970 року в м. Женева.

20 грудня 2010 року набула чинності Поправка № 6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), укладеної 01 липня 1970 року в м. Женева (далі Поправка № 6 до ЄУТР), в частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних днів, а в разі відсутності тахокарт надання бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.

Відповідно до пункту 6.4 Положення № 340 у разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності (додаток 4).

Водії зберігають бланк підтвердження діяльності протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Перевізники зберігають бланк підтвердження діяльності протягом 12 місяців.

Отже, водії зобов`язані надавати посадовим особам для контролю реєстраційні листки за поточний день та попередні 28 календарних днів, тобто, 29 тахокарт. Водночас факт нездійснення водієм перевезень може бути підтверджений бланком підтвердження діяльності.

В акті перевірки від 29 листопада 2023 року № АР014219 встановлено, що у водія під час регулярних перевезень пасажирів за маршрутом № 655 Львів АС Радехів АС на момент перевірки були відсутні заповнені тахокарти за 26 листопада 2023 року, 27 листопада 2023 року або бланки підтвердження діяльності за ці дні.

Позивач не заперечує відсутності вказаних документів у водія ОСОБА_1 на момент проведення перевірки, однак, зазначає, що 26 листопада 2023 року та 27 листопада 2023 року були вихідними днями для цього водія. У ці дні працював інший водій ОСОБА_2 , тахокарти якого були пред`явлені інспектору під час перевірки.

Проте суд підкреслює, що під час проведення перевірки водій має надати тахокарти за поточний день та попередні 28 календарних днів, а в разі відсутності тахокарт бланк підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом, що прямо випливає зі змісту Поправки № 6 до ЄУТР.

Тобто, у позивача як автомобільного перевізника був обов`язок забезпечити водія, який був відправлений у рейс, тахокартами за 26 листопада 2023 року, 27 листопада 2023 року або бланком підтвердження діяльності водія, який міг бути документальним підтвердженням того, що тахокарти за попередній період відсутні з об`єктивних причин. Адже тахокарта фіксує відомості про режим праці та відпочинку водія, а бланк підтвердження діяльності містить інформацію про періоди, протягом яких водій не виконував роботу з керування транспортним засобом або не здійснював перевезення пасажирів.

Суд наголошує на приписах пункту 6.1 Положення № 340, відповідно до яких водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Тобто, водій транспортного засобу повинен у належний спосіб підтверджувати саме свій режим праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Надані ж водієм ОСОБА_1 під час перевірки тахокарти за 26 листопада 2023 року та 27 листопада 2023 року, які стосуються іншого водія ОСОБА_2 , підтверджують режим праці та відпочинку за ці дні саме вказаного водія, а не ОСОБА_1 .

Звідси випливає, що під час перевірки 29 листопада 2023 року водій ОСОБА_1 не підтвердив у належний спосіб режим праці та відпочинку за попередніх 28 днів, оскільки тахокарти за 26 листопада 2023 року та 27 листопада 2023 року стосуються іншого водія ОСОБА_2 , а інших належних документів, які б підтверджували режим праці та відпочинку саме водія ОСОБА_1 за ці дні, надано не було.

Доводи позивача про те, що він надавав до перевірки копію графіка змінності водіїв суд оцінює критично, оскільки відповідно до пункту 6.3 Положення № 340 водій веде індивідуальну контрольну книжку водія або повинен мати копію графіка змінності водіїв у тому разі, якщо він керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом.

Транспортний засіб, яким керував водій ОСОБА_1 , обладнаний діючим аналоговим тахографом, що не заперечується позивачем, тож водій такого транспортного засобу на підставі вимог пункту 3.3 Інструкції № 385, Поправки № 6 до ЄУТР повинен був мати із собою заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, в разі їх відсутності бланк підтвердження діяльності за періоди, коли перевезення пасажирів не здійснювалося.

Посилання позивача у цьому аспекті на пункт 6.2 Положення № 340 суд відхиляє, оскільки вказаний пункт визначає обов`язок перевізника щомісяця складати графік змінності водіїв, утім, не нівелює обов`язок водія транспортного засобу надавати до перевірки саме ті документи, які відповідають встановленому на такому транспортному засобі приладу контролю обліку режим праці та відпочинку водія.

Твердження позивача про те, що в нього немає обов`язку заповнювати бланк підтвердження діяльності, тому його відсутність не може трактуватися як порушення, суд оцінює критично, оскільки Поправка № 6 до ЄУТР передбачає надання до контролю у разі відсутності тахокарт саме бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.

Крім того, заповнення бланку діяльності перевізником за визначених обставин (зокрема, перебування водія у відпустці, нездійснення ним перевезень) передбачено на рівні чинного законодавства пунктом 6.4 Положення № 340, і заповнення перевізником цього документа сприяє усуненню непорозумінь у питаннях дотримання водієм режиму праці та відпочинку за ті дні, коли з об`єктивних причин перевезення ним не здійснювалися.

Посилання позивача на те, що наведені вище норми законодавства є нечіткими, неузгодженими і непередбачуваними у застосуванні суд відхиляє, оскільки всі наведені норми чітко визначають обов`язки як перевізника, так і водія у питаннях дотримання режиму праці та відпочинку, жодних суперечливих приписів чи неоднозначного трактування не містять.

З огляду на викладене вище суд резюмує, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджено здійснення позивачем пасажирського перевезення 29 листопада 2023 року без надання усіх необхідних документів, які передбачені законодавством (тахокарт за 26 листопада 2023 року, 27 листопада 2023 року або бланків підтвердження діяльності за ці дні), що є складом правопорушення, за яке абзацом третім частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ встановлена відповідальність у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, оскаржувана постанова Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 10 січня 2024 року № ПШ 017807 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є правомірною, а тому підстави для визнання її протиправною та скасування відсутні.

Щодо другого порушення (постанова від 10 січня 2024 року № ПШ 017808) суд зазначає таке.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 Положення № 340 після керування протягом 4 годин 30 хвилин водій повинен зробити перерву для відпочинку та харчування тривалістю не менше 45 хвилин, якщо не настає період щоденного (міжзмінного) відпочинку.

Ця перерва може бути замінена перервою тривалістю не менше ніж 15 хвилин із наступною перервою тривалістю не менше ніж 30 хвилин з урахуванням вимог пункту 4.1 цього розділу.

Отже, за загальним правилом, керування водієм транспортним засобом протягом 4 годин 30 хвилин без перерви для відпочинку заборонено.

Відповідно до абзацу восьмого частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: порушення режимів праці та відпочинку водіями транспортних засобів - штраф у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В акті перевірки від 29 листопада 2023 року № АР014219 встановлено керування водієм транспортним засобом протягом 4 годин 30 хвилин без перерви для відпочинку.

Вказаної обставини позивач не заперечує, однак покликаючись на пункти 3.1, 3.2 Положення № 340, зазначає, що несприятливі погодні умови, які мали місце 28 та 29 листопада 2023 року, що підтверджується довідкою Українського гідрометеорологічного центру від 10 березня 2023 року щодо погодних умов у Львівській області (м. Львів та м. Радехів), значно ускладнювали рух транспортних засобів, тож час керування водія був довшим.

Оцінюючи такий аргумент позивача, суд зазначає таке.

За визначенням, наведеним у пункті 1.5 Положення № 340, змінний період керування - сумарна тривалість періодів керування за робочий день (зміну).

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 Положення № 340 змінний період керування водія, включаючи надурочні роботи, не повинен перевищувати 10 годин не частіше ніж двічі на тиждень та 9 годин в інші дні.

Змінний період керування водія (не плановий, а фактичний) може бути збільшено понад норми, установлені пунктом 3.1 цього Положення, в разі виникнення непередбачуваних обставин (технічна несправність ТЗ, зупинення руху ТЗ в рейсі (на маршруті), несприятливі погодні умови, перешкоди руху, відсутність місць стоянки).

Водій має вказати на роздруківці тахографа характер і причину виникнення непередбачуваних обставин не пізніше ніж у момент прибуття до місця стоянки.

Отже, з огляду на наведені приписи Положення № 340 суд погоджується з твердженням позивача про те, що у разі виникнення непередбачуваних обставин, у тому числі, і несприятливих погодних умов, змінний період керування водія може бути збільшений.

Згідно з довідкою Українського гідрометеорологічного центру від 10 березня 2024 року про погодні умови за оперативними даними найближчих пунктів спостереження метеорологічних станцій Львів та Кам`янка-Бузька, що є репрезентативними до м. Радехів, 29 листопада 2023 року (день проведення перевірки):

- у Львові, зокрема:

вночі помірний, вдень невеликий сніг, кількість опадів вночі 3 мм, вдень 0,5 мм;

вітер переважно західний, 1-5 м/с;

висота снігового покриву на 08 год. ранку 11 см, на дорогах можлива ожеледиця;

- у Кам`янці-Бузькій, зокрема:

вночі помірний, вдень невеликий сніг, кількість опадів вночі 6 мм, вдень 0,3 мм;

вітер західних напрямків, 2-8 м/с;

висота снігового покриву на 08 год. ранку 13 см, на дорогах можлива ожеледиця;

з 08 год. 30 хв. до 15 год. 30 хв. пориви вітру 12 м/с.

Згідно з «Настановою з метеорологічного прогнозування»: значний сніг, кількістю опадів 7-19 мм за 12 годин і менше, вітер швидкістю 15-24 м/с, ожеледь діаметром 6-19 мм, ожеледиця на дорогах вважаються небезпечними метеорологічними явищами (І рівень небезпечності).

Отже, з аналізу змісту доданої позивачем довідки про погодні умови видно, що 29 листопада 2023 року з урахуванням Настанови з метеорологічного прогнозування небезпечним метеорологічним явищем (у м. Львові та м. Кам`янка-Бузькій) була лише можлива ожеледиця на дорогах.

Інших небезпечних метеорологічних явищ (значного снігу кількістю опадів 7-19 мм за 12 годин і менше, вітру швидкістю 15-24 м/с, ожеледі діаметром 6-19 мм), тобто, таких несприятливих погодних умов, які б у своїй сукупності призводили до збільшення змінного періоду керування водія, 29 листопада 2023 року не було.

До того ж як видно зі змісту доданої відповідачем до позовної заяви тахокарти водія ОСОБА_1 за 29 листопада 2023 року вказаний водій керував транспортним засобом без перерви для відпочинку протягом майже 6 годин (з 06 год. 00 хв. до 11 год. 50 хв.), за встановленої пунктом 4.1 Положення № 340 норми у 4 години 30 хвилин.

Крім цього, до матеріалів справи позивач не додав доказів виконання водієм обов`язку, передбаченого пунктом 3.2 Положення № 340, щодо зазначення на роздруківці тахографа характеру і причини виникнення непередбачуваних обставин не пізніше ніж у момент прибуття до місця стоянки.

З огляду на викладене вище суд резюмує, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджено порушення режиму праці та відпочинку водієм транспортного засобу 29 листопада 2023 року, що є складом правопорушення, за яке абзацом восьмим частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ встановлена відповідальність у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, оскаржувана постанова Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 10 січня 2024 року № ПШ 017808 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є правомірною, а тому підстави для визнання її протиправною та скасування відсутні.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову повністю.

Зважаючи на висновок суду про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, а також ураховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Приватного підприємства «Автотранспортне підприємство Завада» (вул. Стрільців, 34, с. Муроване, Львівський район, Львівська область, 81121) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області (вул. Антоновича, 51, м. Київ, 03150) про визнання протиправними та скасування постанов відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 14 січня 2025 року.

СуддяКлименко Оксана Миколаївна