Справа № 160/11116/24
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2025-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 січня 2025 року м. Дніпросправа № 160/11116/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року (суддя 1-ї інстанції Луніна О.С.) в адміністративній справі №160/11116/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

29.04.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративною позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі відповідач-2) в якій з урахуванням уточнень, просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, щодо відмови у призначенні пенсії за віком та неврахування у стаж періоди роботи з жовтня по грудень 1996 року, з січня по березень 1997 року згідно з довідками від 24.04.1997 та за травень 1997 згідно з довідкою від 17.03.1998 про заробітну плату в ТОВ «Комунальник» та з вересня по грудень 1997 року згідно з довідкою від 25.02.1998 про заробітну плату в ДП «Торговий дім Алікон»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з жовтня по грудень 1996 року, з січня по березень 1997 року згідно з довідками від 24.04.1997 та за травень 1997 згідно з довідкою від 17.03.1998 про заробітну плату в ТОВ «Комунальник» та з вересня по грудень 1997 року згідно з довідкою від 25.02.1998 про заробітну плату в ДП «Торговий дім Алікон».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням від 27.10.2023 йому відмовлено у призначенні пенсії, оскільки протиправно не зараховано до страхового стажу періоди роботи з жовтня по грудень 1996 року та з травня 1997 року, а також з вересня по грудень 1997 року, оскільки надані позивачем довідки про заробітну плату не відповідають Порядку №22-1. Позивач зазначає, що неможливість перевірити відомості, зазначені в довідках про заробітну плату не є законодавчо встановленою підставою для позбавлення особи права на пенсію за віком в належному розмірі. Вважаючи бездіяльність пенсійного органу щодо неврахування зазначених періодів до його страхового стажу протиправною, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 27.10.2023 №67 про відмову ОСОБА_1 в призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) періоди роботи з жовтня по грудень 1996 року, з січня по березень 1997 року згідно з довідками від 24.04.1997 та за травень 1997 згідно з довідкою від 17.03.1998 про заробітну плату в ТОВ «Комунальник» та з вересня по грудень 1997 року згідно з довідкою від 25.02.1998 про заробітну плату в ДП «Торговий дім Алікон».

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Розподіл судових витрат у справі не здійснювався.

Відповідачем-2 на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що за доданими документами до страхового стажу правомірно не враховано період роботи: з жовтня по грудень 1996 року, з січня по березень 1997 року згідно з довідками від 24.04.1997 та травень 1997 року згідно з довідкою від 17.03.1998 про заробітну плату в ТОВ «Комунальник», оскільки довідки не відповідають Порядку № 22-1 та відсутні відомості за дані періоди роботи в трудовій книжці НОМЕР_2 від 01.09.1987, з вересня по грудень 1997 року згідно з довідкою від 25.02.1998 про заробітну плату в ДП «Торговий дім Алікон», оскільки довідка не відповідає Порядку № 637 та відсутні відомості за даний період роботи в трудовій книжці НОМЕР_2 від 01.09.1987.

Позивач та відповідач-1 правом подання відзивів на апеляційну скаргу не скористались.

В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є громадянином України згідно паспорту серії НОМЕР_3 .

23.10.2023 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення дострокової пенсії за віком, відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вказана заява розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області за принципом екстериторіальності та рішенням від 27.10.2023 №67 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Зазначене рішення мотивоване тим, що пенсійний вік визначений пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить для чоловіків 55 років. Необхідний страховий стаж визначений пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить для чоловіків становить 25 років.

Згідно вказаного рішення, страховий стаж позивача становить 23 роки 8 місяців 23 дні. Страховий стаж з 01.01.1998 року враховано згідно з даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За доданими позивачем документами до страхового стажу не враховано періоди роботи: з жовтня по грудень 1996 року, з січня по березень 1997 року згідно з довідками від 24.04.1997 та за травень 1997 року згідно з довідкою від 17.03.1998 про заробітну плату в ТОВ «Комунальник», оскільки довідки не відповідають Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2002 №22-1 та відсутні відомості за дані періоди роботи в трудовій книжці позивача НОМЕР_4 від 01.09.1987; з вересня по грудень 1997 року згідно з довідкою від 25.02.1998 про заробітну плату в ДП «Торговий дім Алікон», оскільки довідка не відповідає Порядку №22-1 та відсутні відомості за даний період роботи в трудовій книжці позивача НОМЕР_4 від 01.09.1987. На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.

Вважаючи бездіяльність пенсійного органу щодо неврахування вказаних періодів до страхового стажу, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги частково виходив з того, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні особі пенсії. Оскільки неможливість перевірити відомості, зазначені у довідках про заробітну плату не є підставою для позбавлення особи права на пенсію за віком у належному розмірі, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу позивача періоди його роботи з жовтня по грудень 1996 року, з січня по березень 1997 року згідно з довідками від 24.04.1997 та за травень 1997 згідно з довідкою від 17.03.1998 про заробітну плату в ТОВ «Комунальник» та з вересня по грудень 1997 року згідно з довідкою від 25.02.1998 про заробітну плату в ДП «Торговий дім Алікон».

Суд апеляційної інстанції переглядаючи судове рішення доходить наступних висновків.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частина третя статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Пунктом четвертим частини першої статті 115 Закону № 1058-IV визначено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають - військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, особи начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, осіб начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до абзаців четвертого і п`ятого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, а також абзацу шостого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

За приписами статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12 вересня 2022 року у справі №569/16691/16-а, від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17.

Як вбачається з матеріалів справи, у межах спірних правовідносин позивачем заявлено позовні вимоги щодо не зарахування до страхового стажу періодів роботи з жовтня по грудень 1996 року, з січня по березень 1997 року та травень 1997 згідно в ТОВ «Комунальник» та з вересня по грудень 1997 року в ДП «Торговий дім Алікон».

Судом першої інстанції вірно встановлено, що копія трудової книжки позивача НОМЕР_4 від 01.09.1987 не містить записів про періоди роботи з жовтня по грудень 1996 року, з січня по березень 1997 року, травень 1997 року та з вересня по грудень 1997 року (а.с. 60-63).

У зв`язку з цим, на підтвердження свого стажу у спірні періоди позивач разом із заявою про призначення пенсії надав відповідачу довідки про заробітну плату в ТОВ «Комунальник» та ДП «Торговий дім Алікон» (а.с. 21-24, 81-82).

З оскаржуваного рішення вбачається, що підставою для відмови у зарахуванні вищевказаних спірних періодів трудової діяльності позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зазначає на відсутність відомостей за дані періоди роботи в трудовій книжці та не відповідність поданих позивачем довідок Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2002 №22-1 (а.с. 20).

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до означених тверджень відповідача-2, які стали підставою для незарахування спірних періодів трудової діяльності позивача та відмови у призначенні пенсії за віком, з огляду на таке.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктами 2.1 та 2.10 розділу ІІ Порядку № 22-1 визначено, що за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Згідно пункту 4.7 розділу IV Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Пунктом 3.3 розділу ІІІ Порядку № 22-1 визначено, що орган, що призначає пенсію, надає допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.

Відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058-IV, положення якої кореспондується із підпунктом 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, Управління Пенсійного Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Таким чином правом вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається пенсія.

У разі сумніву в розмірі заробітної плати, яка враховується при обчисленні пенсії, пенсійний орган має право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом у постанові від 06.11.2019 у справі №352/819/16-а.

Дослідивши зміст вказаних довідок, судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 за період з вересня 1997 року по лютий 1998 року працював в ДП «Торговий дім Алікон» та отримував заробітну плату 95,00 грн на місяць. Довідки видані уповноваженою особою підприємства, підписані керівником та головним бухгалтером підприємства, наявна печатка та дата видачі. Зазначені довідки складені за типовою формою, що діяла до набрання чинності Порядком №22-1.

Так само, періоди роботи з жовтня по грудень 1996 року, з січня по березень 1997 року та травень 1997 року підтверджено довідками про заробітну плату, в яких зазначено період та розмір виплати заробітної плати, назва підприємства та посади, на якій працював позивач. Вказані довідки підписані керівником та головним бухгалтером підприємства, містять печатки та заповнені за типовою формою.

З огляду на зазначене, оскільки доказів вчинення дій щодо перевірки достовірності наданих позивачем довідок суб`єктом владних повноважень у ході судового розгляду надано не було, а самі по собі сумніви пенсійного органу щодо невідповідності наданих позивачем довідок Порядку №22-1 не можуть бути підставою для позбавлення особи права на пенсію за віком у належному розмірі, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області протиправно не зараховано до страхового стажу позивача періоди його трудової діяльності з жовтня по грудень 1996 року, з січня по березень 1997 року згідно з довідками від 24.04.1997 та за травень 1997 згідно з довідкою від 17.03.1998 про заробітну плату в ТОВ «Комунальник» та з вересня по грудень 1997 року згідно з довідкою від 25.02.1998 про заробітну плату в ДП «Торговий дім Алікон».

Враховуючи зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та ухвалив рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування судового рішення відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року в адміністративній справі №160/11116/24 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак