Справа № 216/3590/23
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2025-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 січня 2025 року

м. Київ

справа №216/3590/23

адміністративне провадження № К/990/1246/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Кашпур О.В.,

суддів - Радишевської О.Р., Уханенка С.А.,

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року у справі №216/3590/23 за позовом ОСОБА_1 до старшого лейтенанта поліції першого батальйону 2 роти полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Ляшук Аліси Ігорівни про визнання дій протиправними та встановлення відсутності компетенції (повноважень),

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати дії щодо складання постанови старшого лейтенанта поліції першого батальйону 2 роти полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Ляшук Аліси Ігорівни №6458572 серія ЕАР від 26 січня 2023 року про накладення штрафу, протиправними та незаконними;

- встановити відсутність у Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг компетенції (повноважень) територіального підрозділу Національної поліції України;

- встановити відсутність у відповідача повноважень на надання поліцейських послуг у сферах діяльності, встановлених у статті 2 Закону України «Про Національну поліцію» та складання Актів індивідуальної дії від імені ППП в м. Кривий Ріг;

- стягнути з відповідача моральну (немайнову) шкоду в сумі 35000 євро за протиправні дії.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2023 року відмовлено у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1 в частині позовних вимог про встановлення відсутності у Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг компетенції (повноважень) територіального підрозділу Національної поліції України; встановлення відсутності у відповідача повноважень на надання поліцейських послуг у сферах діяльності, встановлених у статтею 2 Закону України «Про Національну поліцію» та складання Актів індивідуальної дії від імені ППП в м. Кривий Ріг.

Не погодившись із таким судовим рішенням, позивач оскаржив його до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 вересня 2024 року у справі №216/3590/23 - повернуто.

05 січня 2025 року позивач засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року у справі №216/3590/23. Скаржник просить скасувати оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Частиною третьою статті 328 КАС України встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Ухвала суду апеляційної інстанції, якою повернуто апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції не відноситься до ухвал, якими закінчено розгляд справи.

Повертаючи апеляційну скаргу, Суд апеляційної інстанції виходив з такого.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам КАС України, та запропоновано скаржнику у строк 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали надати до суду апеляційної інстанції документ, який підтверджує факт сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року скаржник отримав 14 листопада 2024 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

27 листопада 2024 року до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання ОСОБА_1 , в якому він просить відкрити провадження з апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі. У вказаному клопотанні, поміж іншого, зазначено, що апеляційний суд безпідставно висував вимогу про сплату позивачем у справі судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі, оскільки, на думку позивача, він звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, завданої державним органом, на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», також за подання ним апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у цій справі.

Проте, суд апеляційної інстанції зазначив, що вищезазначене клопотання не свідчить про усунення скаржником недоліку апеляційної скарги у встановлений судом строк, враховуючи наступне.

Відповідно до пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Разом з тим, у цьому випадку суд апеляційної інстанції не може застосувати положення пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», позаяк цією нормою встановлено заборону справляння судового збору за подання лише позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, а не апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вказав, що стосовно зазначеного Велика Палата Верховного Суду вже сформувала висновок у своїй постанові від 29 травня 2018 року у справі №915/955/15, де, серед іншого, вказала:

«…підпунктом 5 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI (далі - Закон N 3674-VI) визначено ставку судового збору з апеляційної і касаційної скарг на ухвалу адміністративного суду у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначене положення стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали адміністративного суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом №3674-VI справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали…».

При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції зазначила, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 14 грудня 2023 року застосовуючи вказані вище правові висновки, вказав:

«Оскільки застосування положень Закону №3674-VI у питанні сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу вже вирішено Великою Палатою Верховного Суду, то під час розгляду цієї справи підлягають врахуванню висновки Верховного Суду, висловлені саме у складі Великої Палати. Такі висновки Велика Палата Верховного Суду хоч і зробила у господарській справі, однак Закон № 3674-VI в цій частині є універсальним і не розрізняє підходи до вирішення питання сплати судового збору залежно від юрисдикції. Відтак такі висновки повинні бути застосовані і під час вирішення цієї адміністративної справи.».

За таких обставин, посилання ОСОБА_1 у клопотанні про те, що він звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, завданої державним органом, на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», також за подання ним апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у цій справі, не знайшли свого підтвердження.

Суд апеляційної інстанції вказав, що зважаючи на те, що копію ухвали від 04 листопада 2024 року про залишення апеляційної скарги без руху скаржником було отримано 14 листопада 2024 року, останнім днем для усунення недоліку апеляційної скарги (враховуючи положення ч.6 ст. 120 КАС України) було 25 листопада 2024 року (понеділок) включно.

Однак, у строк, встановлений судом, недолік апеляційної скарги скаржником не було усунуто.

Згідно з частини другої статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються правила статті 169 цього Кодексу, тобто суддя, встановивши невідповідність матеріалів поданої скарги вимогам, встановленим цим Кодексом, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, та у разі не усунення зазначених судом недоліків повертає її.

З урахуванням вищезазначеного та враховуючи те, що недолік апеляційної скарги зазначений в ухвалі суду від 04 листопада 2024 у встановлений судом строк скаржником усунуто не було, суд апеляційної інстанції зробив висновок про наявність підстав для повернення апеляційної скарги у відповідності до положень статті 169 КАС України.

Верховний Суд зазначає, що аналогічна правова позиція, щодо справляння судового збору за оскарження всіх ухвал суду першої інстанції, незалежно від того чи передбачено Законом України «Про судовий збір» справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали, викладена зокрема також у постановах Верховного Суду від 09 лютого 2023 року у справах №120/3532/21-а, №380/22710/21, від 13 квітня 2022 року у справі №204/827/17, від 13 квітня 2023 року у справі №120/2767/20-а, від 04 травня 2023 року у справі №645/135/21, від 04 липня 2023 року у справі №160/1712/21, від 14 грудня 2023 року у справі №400/1715/20, від 25 січня 2024 року у справі №380/11373/22, від 30 травня 2024 року у справі №216/3590/23.

За таких обставин, підстави для звільнення від сплати судового збору відсутні, а доводи касаційної скарги не спростовують мотивів суду апеляційної інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу скаржнику, внаслідок невиконання останнім вимог суду щодо усунення недоліків апеляційної скарги, правильно застосував норми процесуального права (стаття 169, 298 КАС України), що є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, відповідно до частини другої статті 333 КАС України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

При цьому, Суд зауважує, що позивач не позбавлений можливості звернутися повторно до суду апеляційної інстанції з відповідними вимогами у передбачений КАС України спосіб звернення.

Ураховуючи, що зміст оскаржуваного судового рішення та обставини, на які посилається скаржник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, Суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 169, 296, 298, 333 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року у справі №216/3590/23 за позовом ОСОБА_1 до старшого лейтенанта поліції першого батальйону 2 роти полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Ляшук Аліси Ігорівни про визнання дій протиправними та встановлення відсутності компетенції (повноважень).

Копію ухвали направити скаржнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Кашпур

Судді: О.Р. Радишевська

С.А. Уханенко