Справа № 949/2118/24
Суддя: Отупор К.М.
Дата ухвалення: 2025-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №949/2118/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2025 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Отупор К.М.,

при секретарі судового засідання Катюха К.В.,

за участю:

представника позивача - адвоката Пархомчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Головного управління Національної поліції в Житомирській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30 жовтня 2024 року близько 11:00 год. в місті Зв`ягель Житомирської області, він керував автомобілем DAF 95.430, реєстраційний номер НОМЕР_1 . На вулиці Шевченка, 14, його зупинив поліцейський та повідомив, що він вчинив адміністративне правопорушення, а саме "здійснював рух на т.з, у якого відсутні передбачені конструкцією грязезахисні фартухи". Пояснень та демонстрацій того, що вказані елементи на автомобілі присутні, працівник поліції до уваги не взяв. Одразу, на місці зупинки поліцейський Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області виніс постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №3373002. Вказану постанову він вважає протиправною та просить суд її скасувати з огляду на наступне.

Грязезахисні фартухи на автомобілі, яким він керував були наявні. Це підтверджується відео, яке було ним знято безпосередньо на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення, на якому чітко видно вказаний елемент. Зверху, над самим колесом, захисних елементів не має, адже конструкцією автомобіля такого не передбачено. Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність, зокрема, рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача. Посадова особа органу поліції як суб`єкт владних повноважень протилежного (що над колесами має бути ще щось) не довела. Загалом, об`єктивної потреби в будь-яких захисних елементах поверх колеса вантажної фури немає, так як він керував автомобілем з причепом, що фактично унеможливлює викидання з-під коліс ТЗ сторонніх предметів і бруду. Технічний автомобіль, яким він керував, був технічно справний. Диспозиція частини 1 статті 121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за відсутність, зокрема, грязезахисних фартухів, в контексті того, що відсутність такого елементу є наслідком технічної несправності автомобіля. 13 листопада 2023 року проводилась перевірка технічного стану автомобіля DAF 95.430, р.н. НОМЕР_1 . Технічний засіб після технічного контролю визнано технічно справним, що підтверджується протоколом №01774-00222-23. З фотографій, які долучені до протоколу перевірки технічного стану ТЗ видно, що технічний стан автомобіля аналогічний тому, який зафіксований в день складання постанови: грязезахисні фартухи наявні, жодних інших елементів поверх колеса не має і не повинно бути. Жодних технічних несправностей, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, автомобіль DAF 95.430, р.н. НОМЕР_1 , не мав. Тому, в його діях, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Оскаржувана постанова є необґрунтованою, рішення працівника поліції про накладення адміністративного стягнення на водія є непропорційним. Працівник поліції, який виніс постанову, не взяв до уваги логічних і обгрунтованих пояснень водія та навіть не намагався співставити своє рішення з ціллю, на досягнення якої воно могло би бути спрямоване, та негативними наслідками, яке воно принесло для позивача. Прийнята поліцейським постанова жодним чином не спрямована на те, щоб досягти ціль, яку мав на меті законодавець, формулювавши диспозицію статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: забезпечити безпеку дорожнього, шляхом експлуатації його учасниками лише технічно справних транспортних засобі. Технічний стан автомобіля DAF 95.430, р.н. НОМЕР_1 , не спричинив і не міг спричинити будь-якої небезпеки для дорожнього руху та його учасників. В той же час, для нього право керування транспортним засобом є одним із інструментів, за допомогою якого він заробляє собі на життя. Він змушений оскаржувати винесену постанову, так як можливі повторні протиправні дії і рішення з боку працівників поліції за аналогічних обставин, можуть призвести до повторного притягнення до адміністративної відповідальності та потенційного позбавлення його права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців. Таким чином, він адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення не вчиняв, Правил дорожнього руху не порушував, а тому постанова про накладення на нього адміністративного стягнення є протиправною та має бути скасована.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Пархомчук В.В. адміністративний позов підтримала в повному обсязі та просила суд його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав відзив на позовну заяву в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на наступне.

Так, згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Поліція відповідно до покладених нею завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (пункт 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію"). Пункт 1 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за № 1395, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (пункт 4 Інструкції). Зі змісту постанови вбачається, що 30 жовтня 2024 року о 11 год. 18 хв. по вул. Шевченка, 144, у м. Звягель, Звягельського району Житомирської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки "DAF XF 95", номерний знак НОМЕР_1 , у якого відсутні передбачені конструкцією грязезахисні фартухи, чим порушив п.п. 31.4.7 е Правил дорожнього руху України (далі - Правила). У п.п. 31.4.7 е Правил зазначено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, брудозахисні фартухи та бризковики. У зв`язку з порушенням вищевказаних норм, поліцейським СРПП Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області сержантом поліції Кобилянським В.Р. винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем (транспортними засобами) знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем (транспортний засіб) може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями (т/з), погодилися на певну відповідальність та обов`язки. Отже, водій при керуванні автомобілем (т/з) зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України. В даному випадку Позивач ОСОБА_1 порушив ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Частиною 1 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Отже, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3373002 від 30 жовтня 2024 року винесена у зв`язку із порушенням позивачем Правил дорожнього руху України.

Звертає увагу суду, що позивачем не наведено обставин, які б свідчили про порушення поліцейським вимог Закону №580-VIII при здійсненні відеозапису, що може бути підставою для виключення такого електронного доказу з числа доказів у розумінні статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно відповіді Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області від 18 листопада 2024 року №СЕД-53838-2024, надати відеофіксацію адміністративного правопорушення вчиненого ОСОБА_1 за частиною 1 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 30 жовтня 2024 року не представляється за можливе, у зв`язку із технічними несправностями портативного відео-реєстратора. Водночас за правовою характеристикою, правопорушення передбачене частиною 1 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення вважається закінченим з моменту допущенного проступку. Не мають значення наступні дії та виправдання порушника. Поліцейський чітко сформулював кваліфікуючу ознаку проступку. Позивач був повідомлений про час та місце розгляду справи, йому були роз`яснені його права передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Позивачу роз`яснено строки сплати штрафу, порядок оскарження постанови та порядок примусового виконання постанови про стягнення штрафу. Позивач відповідно до статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу. Тому, позивач жодним чином не був обмежений у своїх правах та обов`язках. Будь яких клопотань у ході винесення постанови про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , не заявляв. Слід також зазначити, що жодним нормативно-правовим актом України не передбачений обов`язок патрульного поліцейського забезпечувати правопорушнику фахівця в області права. Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена також шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду, яким позивач скористався. Отже, аналіз матеріалів справи свідчить про дотримання працівниками поліції порядку прийняття постанови з роз`ясненням суті скоєного адміністративного правопорушення, наданням (роз`ясненням) позивачу його прав, можливості подання заперечень (клопотань), залучення спеціаліста в галузі права (адвоката).

Окремо, звертаємо увагу, що хоч Кодексом адміністративного судочинства України і покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень на Відповідача однак це не може розумітися таким чином, що Позивач взагалі звільнений від обов`язку доказування своїх вимог. Позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Твердження позивача на неправомірні дії з боку поліцейського, допущені під час складання спірної постанови, є необгрунтованими, оскільки будь-яких доказів наявності таких дій суду не надано. Тому відповідачем було правомірно винесено оскаржувану постанову про адміністративне правопорушення, доводи адміністративного позову не являються суттєвими для вирішення справи. Позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, а відтак підстави для задоволення вимог щодо скасування постанови відсутні.

З наданої представником позивача - адвокатом Пархомчук В.В. відповіді на відзив вбачається, що представник відповідача, з посиланням на положення статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (щодо доказів в справі про адміністративне правопорушення), приходить до висновку про те, що доказом вини позивача у порушенні ПДР є постанова по справі про адміністративне правопорушення та відео-докази. Вказане твердження представника відповідача є помилковим.

Зміст статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення містить визначення поняттю "доказів" та наводить їх перелік, який не є вичерпним. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення не є доказом. Постанова є рішенням уповноваженої особи (суб`єкта владних повноважень) за результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення, в тому числі, за наслідками дослідження та оцінки відповідних доказів (стаття 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

У відзиві представник органу поліції з посиланням на лист Зв`ягельського РВП ГУ НП в Житомирській області, вказує про те, що: ".. надати відеофіксацію адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 за частиною 1 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 30 жовтня 2024 року не представляється за можливе, у зв`язку з технічними несправностями портативного відео-реєстратора".

Таким чином, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які свідчили б про те, що позивач порушив ПДР, а саме, керував автомобілем без грязезахисних фартухів. Постанова про накладення адміністративного стягнення є протиправною. Позовна вимога про її скасування є обгрунтованою, а тому просять суд її задовольнити.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд приходить таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 30 жовтня 2024 року о 11 год. 18 хв. по вул. Шевченка, 144, у м. Звягель, Звягельського району Житомирської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки "DAF XF 95", номерний знак НОМЕР_1 , у якого відсутні передбачені конструкцією грязезахисні фартухи, чим порушив п.п. 31.4.7 е Правил дорожнього руху України.

Вказаною постановою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та правомірності рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з пунктом 31.4.7 е) Правил дорожнього руху України, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: відсутній передбаченийконструкцією бамперабо заднійзахисний пристрій,грязезахисні фартухи і бризковики.

Відповідно до частини 1 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, за диспозицією частини 1 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідальність наступає за керування водієм транспортним засобом, що має інші технічні несправності.

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що 30 жовтня 2024 року о 11 год. 18 хв. по вул. Шевченка, 144, у м. Звягель, Звягельського району Житомирської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки "DAF XF 95", номерний знак НОМЕР_1 , у якого відсутні передбачені конструкцією грязезахисні фартухи, чим порушив п.п. 31.4.7 е Правил дорожнього руху України.

В свою чергу позивач заперечує такі обставини, зазначаючи, що грязезахисні фартухи на автомобілі, яким він керував були наявні. Зверху, над самим колесом, захисних елементів не має, адже конструкцією автомобіля такого не передбачено. Загалом, об`єктивної потреби в будь-яких захисних елементах поверх колеса вантажної фури немає, так як він керував автомобілем з причепом, що фактично унеможливлює викидання з-під коліс ТЗ сторонніх предметів і бруду. Технічний автомобіль, яким він керував, був технічно справний. 13 листопада 2023 року проводилась перевірка технічного стану автомобіля DAF 95.430, р.н. НОМЕР_1 . Технічний засіб після технічного контролю визнано технічно справним, що підтверджується протоколом №01774-00222-23. З фотографій, які долучені до протоколу перевірки технічного стану ТЗ видно, що технічний стан автомобіля аналогічний тому, який зафіксований в день складання постанови: грязезахисні фартухи наявні, жодних інших елементів поверх колеса не має і не повинно бути.

Однак, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що будь яких доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, матеріали справи не містять.

Разом з тим, представником відповідача не надано суду жодних доказів на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що надати відеофіксацію адміністративного правопорушення вчиненого ОСОБА_1 за частиною 1 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 30 жовтня 2024 року не представляється за можливе, у зв`язку із технічними несправностями портативного відео-реєстратора.

Таким чином, будь яких доказів на підтвердження обставин, які слугували підставою для винесення поліцейським постанови про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., матеріали справи не містять.

Єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, є сама оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення. Однак, зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатися, як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення закріплено, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Положеннями статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення (частина 2 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Поряд з цим, положеннями частини 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищевикладене винесена відносно ОСОБА_1 постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за частиною 1 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Враховуючи вищенаведене, керуючись статтями 241, 242, 243, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №3373002 від 30 жовтня 2024 року, складену поліцейським Звягельського РВП ГУНП у Житомирській області сержантом поліції Кобилянським Владиславом Руслановичем про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про порушення вимог частини 1 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно пункту 4 частини 5 статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: поліцейський Звягельського РВП ГУНП у Житомирській області сержант поліції Кобилянський Владислав Русланович, м. Звягель, вул. І. Франка, 3А, Житомирська область.

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Житомирській області (м. Житомир, Старий бульвар, 5/37, ).

Повний текст рішення складено 15 січня 2025 року.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду Отупор К.М.