Справа № 440/9950/24
Суддя: В.І. Бевза
Дата ухвалення: 2025-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

15 січня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/9950/24
Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бевзи В.І., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача ( ОСОБА_1 ) адвоката Кириченко Галини Володимирівни про відвід судді Канигіної Т.С. від 11.01.2025 (вх. № 2304/25 від 13.01.2025) у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка полягає у нерозгляді заяв ОСОБА_1 від 17.06.2024 та від 25.06.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 8 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію";

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянути заяви ОСОБА_1 від 17.06.2024 та від 25.06.2024 та прийняти за результатами їх розгляду обґрунтоване рішення про надання або про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 8 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №440/9950/24, розгляд справи вирішено судом здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Витребувано від відповідача належним чином завірені копії всіх документів, що слугували підставою для здійснення спірних дій (бездіяльності).

13.01.2025 через систему "Електронний суд" до суду надійшла заява представника позивача адвоката Кириченко Галини Володимирівни від 11.01.2025 (вх. № 2304/25 від 13.01.2025) про відвід судді Канигіної Т.С. від розгляду справи №440/9950/24.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.01.2025 для вирішення по суті заяви представника позивача адвоката Кириченко Галини Володимирівни від 11.01.2025 (вх. № 2304/25 від 13.01.2025) про відвід судді Канигіної Т.С. передано справу №440/9950/24 до відповідного підрозділу Полтавського окружного адміністративного суду для визначення складу суду у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.01.2025 року головуючим суддею з розгляду заяви представника позивача адвоката Кириченко Галини Володимирівни від 11.01.2025 (вх. № 2304/25 від 13.01.2025) про відвід судді Канигіної Т.С. у справі №440/9950/24 визначено суддю Полтавського окружного адміністративного суду Бевзу В.І.

Обґрунтовуючи заяву про відвід, заявник зазначив про упередженість і необ`єктивність судді Канигіної Т.С. при розгляді справи. На думку заявника, головуюча суддя у справі без поважних причин допускає затягування строку розгляду справи по суті (далі - «судова тяганина» - дослівне визначення із змісту заяви про відвід від 11.01.2025 (вх. № 2304/25 від 13.01.2025), що призвело до порушення розумних строків розгляду справи з приводу спору про право позивача на розгляд його заяв про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації суб`єктом владних повноважень.

Із змісту заяви про відвід від 11.01.2025 (вх. № 2304/25 від 13.01.2025), обставинами судової тяганини є невжиття судом за головуванням судді Канигіної Т.С. ефективних та визначених процесуальним законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі. У заяві про відвід деталізовано, що суддя Канигіна Т.С. протягом розумного строку не вжила будь-яких заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у зв`язку з чим 27.12.2024 представник позивача подала до суду клопотання про прискорення розгляду справи.

Полтавським окружним адміністративним судом постановлена окрема ухвала від 08.01.2025 у зв`язку з невиконанням відповідачем ухвал Полтавського окружного адміністративного суду від 02.09.2024 та 09.12.2024 та надіслана начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону та вирішення питання щодо притягнення до відповідальності винних осіб; із вимогою повідомити суд про вжиті заходи не пізніше десяти днів з дня отримання копії окремої ухвали; та зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 повному обсязі вимоги, викладені в ухвалах Полтавського окружного адміністративного суду від 02.09.2024 та 09.12.2024, протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Обґрунтування доводів заяви про відвід від 11.01.2025 (вх. № 2304/25 від 13.01.2025) судді Канигіної Т.С. зводиться до незгоди позивача із окремою ухвалою суду від 08.01.2025, оскільки на переконання представника позивача адвоката Кириченко Галини Володимирівни, така окрема ухвала суду не відповідає вимогам статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України та є одночасно неефективним заходом процесуального реагування суду для з`ясування обставин справи.

Нормативно-правовими підставами для відводу судді у змісті заяви зазначені наступні норми законодавства - стаття 39 Кодексу адміністративного судочинства України, статті 9, 55 Конституції України, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а фактичною підставою для відводу судді є сукупність обставин, що викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді Канигіної Т.С. при розгляді справи № 440/9950/24.

У той же час, у змісті заяви про відвід не зазначена жодна із підстав визначених у частинах 1-4 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частин 8, 11, 12 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність необхідності розгляду заяви представника позивача адвоката Кириченко Галини Володимирівни від 11.01.2025 (вх. № 2304/25 від 13.01.2025) про відвід судді Канигіної Т.С. у судовому засіданні, судом розглядається така заява у порядку письмового провадження.

Суд, оцінюючи доводи, викладені у заяві про відвід судді Канигіної Т.С. від 11.01.2025 (вх. № 2304/25 від 13.01.2025), виходить з наступного.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи.

За приписами частин 1, 2 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Частиною 4 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суд зазначає, що метою запровадження інституту відводу судді (суддів) є гарантування безсторонності суду, зокрема, запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, справа "Білуха проти України", заява №33949/02) обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

1) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність; вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

2) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

У контексті об`єктивного критерію, крім поведінки судді необхідно визначити, чи існують переконливі факти, які можуть викликати сумніви щодо його або її безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у відповідній справі обґрунтована причина побоюватися, що конкретний суддя або орган, який засідає в якості суду, є небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати таке побоювання об`єктивно обґрунтованим (рішення ЄСПЛ від 06 березня 2018 року у справі «Михайлова проти України», пункт 56).

На підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого необхідно враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності….» (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 15 липня 2010 року у справі «Газета Україна-центр» проти України», пункт 28).

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України», пункти 49, 50).

Судом під час дослідження матеріалів справи, доводів та аналізу мотивів заяви про відвід встановлені наступні обставини.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.09.2024 про відкриття провадження у справі №440/9950/24 витребувані від відповідача належним чином засвідчені копії всіх документів, що слугували підставою для здійснення спірних дій (бездіяльності), дана ухвала суду отримана відповідачем.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 повторно витребувані у ІНФОРМАЦІЯ_2 належним чином засвідчені копії всіх документів, що слугували підставою для здійснення спірних дій (бездіяльності), зокрема, журнал вхідної кореспонденції за червень 2024 року. Указана ухвала доставлена до електронного кабінету відповідача 10.12.2024.

У зв`язку із невиконанням наведених вище ухвал про витребування доказів (документів) від відповідача, судом вжиті заходи процесуального реагування з метою припинення порушення закону відповідачем шляхом постановлення окремої ухвали від 08.01.2025.

Відповідно до частин 1-5 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними. Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Постановлення окремої ухвали судом є прямою дискрецією суду і не залежить від процесуального спонукання учасниками процесу до такого реагування судом, оскільки вирішення питання щодо наявності правових підстав для постановлення окремої ухвали здійснюється виключно з ініціативи суду, хоч повідомлена сторонами інформація й може бути прийнята до уваги.

З метою підтримання авторитету судової влади та подання прикладу для учасників процесу у випадку порушення закону суд, у разі необхідності, має право постановити окрему ухвалу.

Верховний Суд неодноразово висловлював позицію про те, що окрема ухвала має на меті усунення виявлених у процесі розгляду адміністративного позову порушень закону та є підставою для розгляду питання щодо відповідальності винних осіб, вона може стосуватися будь-якого суб`єкта, зокрема й того, який не бере участі у справі.

Таким чином, окрема ухвала - це рішення суду з питань реагування на виявлені під час розгляду справи порушення закону, причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушників.

Необхідність її постановлення зумовлена завданнями адміністративного судочинства - захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень органів державної влади, місцевого самоврядування, їхніх посадових, службових осіб у процесі здійснення ними управлінських функцій чи виконання процесуальних обов`язків у процесі.

За цих обставин слід зазначити, що суд має право, а не зобов`язаний постановити окрему ухвалу. Проте, враховуючи особливий статус суду в системі органів, що забезпечують правовий порядок, суд зобов`язаний реагувати на випадки очевидних, умисних або системних порушень закону.

Підставою для прийняття окремої ухвали є виявлення порушення закону та встановлення причин і умов, що сприяли вчиненню порушення. Відтак, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час саме судового розгляду конкретної справи встановлено певне правопорушення. Юридична кваліфікація правопорушення судом не здійснюється.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду викладеного в ухвалі від 22.02.2021 у справі №640/1028/19 зазначено, що у спірній ситуації необхідність постановлення судом апеляційної інстанції окремої ухвали виникла у зв`язку з тим, що контролюючий орган не здійснив достатніх та необхідних заходів, спрямованих на належне виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а навпаки допустив протиправну бездіяльність, що виразилася у ненаданні копії спірного індивідуального акту, яка призвела до ускладнення встановлення дійсних обставин справи судами. Невиконання ж відповідачем своїх процесуальних обов`язків та порушення приписів частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обумовило реагування суду на такі порушення шляхом постановленням окремої ухвали, відтак суд касаційної інстанції вважає, що оскаржувана окрема ухвала суду апеляційної інстанції відповідає закріпленій Кодексом адміністративного судочинства України меті ухвалення такого процесуального судового рішення.

Однак в силу імперативних вимог частини 4 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Суд наголошує, що за практикою Європейського суду з прав людини у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді ("Морель проти Франції", пункти 45-50; "Пескадор Валеро проти Іспанії", пункт 23), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду ("Ветштайн проти Швейцарії", пункт 44; "Пабла Кю проти Фінляндії", пункт 30; "Мікалефф проти Мальти", пункт 96).

У заяві про відвід судді Канигіної Т.С. представником позивача не наведені факти прояву суддею Канигіною Т.С. поведінки, яка б свідчила про її упередженість чи небезсторонність у цій справі або того, що вона допустила порушення вимог стандарту безсторонності та неупередженості у своїй процесуальній діяльності.

Доводи заяви про відвід судді Канигіної Т.С. ґрунтуються на незгоді сторони з процесуальними рішеннями судді та тлумаченні представником позивача норм процесу, що в свою чергу не викликає обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, оскільки відсутні у справі та не повідомлені в заяві про відвід докази, які містять належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості суддею Канигіною Т.С. як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію».

Представником позивача адвокатом Кириченко Галиною Володимирівною не надані докази наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді Канигіної Т.С. та не зазначені інші підстави, обставини і фактів, які викликають обґрунтований сумнів у неупередженості або об`єктивності судді Канигіної Т.С.

Підсумовуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що заява представника позивача адвоката Кириченко Галини Володимирівни про відвід судді Канигіної Т.С. від 11.01.2025 (вх. № 2304/25 від 13.01.2025) у справі №440/9950/24 необґрунтована і задоволенню не підлягає.

Частиною 12 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 36, 37, 39, 40, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача адвоката Кириченко Галини Володимирівни про відвід судді Канигіної Т.С. від 11.01.2025 (вх. № 2304/25 від 13.01.2025) у справі №440/9950/24.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В.І. Бевза