Справа № 460/13080/24
Суддя: О.О. Максимчук
Дата ухвалення: 2025-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 січня 2025 рокум. Рівне№460/13080/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Максимчука О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий виклад позицій учасників справи.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Рівненського окружного адміністративного суду (далі - суд) з вказаним адміністративним позовом (позовною заявою) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач), у якому позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язати його здійснити перерахунок з послідуючою виплатою недоплачених сум пенсії з часу її призначення та виплачувати пенсію, зарахувавши до страхового стажу позивача всі періоди роботи в зоні відчуження ЧАЕС, в тому числі з 17.12.2007 по 31.03.2024, з коефіцієнтом 1,5 як роботу за Списком №1, відповідно до частини 1 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зарахувати до понаднормового стажу весь стаж, що перевищує мінімально встановлену норму у 15 років, відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Обґрунтовуючи свій позов, позивач зазначає про те, що відповідач нараховує та виплачує пенсію в меншому розмірі, оскільки протиправно не зарахував всього періоду роботи позивача за Списком №1 та не врахував коефіцієнт кратності 1,5 до періоду роботи з особливо шкідливими умовами праці за Списком №1 в зоні відчуження ЧАЕС з 17.12.2007 по 31.03.2024. У зв`язку з наведеним позивач вважає, що такі дії відповідача є протиправними, суперечать вимогам чинного законодавства, а тому просить суд позов задовольнити повністю.

16.12.2024 від відповідача надійшов відзив, де у своїх запереченнях проти позову відповідач вказує на те, що станом на дату звернення позивача 08.10.2024 року до страхового та пільгового стажу позивача зараховано всі періоди. А саме, страховий стаж становить 39 років 10 місяців 23 дні, у тому числі стаж роботи за Списком №1 з урахуванням кратності обчислення за роботу у зоні відчуження 23 роки 8 місяців 29 днів, що підтверджується розрахунком форми РС-право. Відтак, вимога позивача про зарахування до пільгового страхового стажу періоду з 17.12.2007 по 31.03.2024 року з коефіцієнтом кратності 1,5 як роботу за Списком №1 є безпідставною, оскільки згідно з розрахунком стажу форми РС-право до пільгового страхового стажу позивача зараховано період з 17.12.2007 по 31.12.2009, з 01.01.2010 по 28.02.2011, з 01.03.2011 по 30.06.2019, з 01.07.2019 по 30.09.2021, з 01.12.2021 по 15.03.2022, з 01.06.2022 по 29.02.2024 роки. Періоди з 01.10.2021 по 30.11.2021 та з 16.03.2022 по 31.05.2022 не зараховано до пільгового страхового стажу з коефіцієнтом кратності 1,5 як роботу за Списком №1, оскільки згідно з довідкою про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №1- 02-76/26 від 31.03.2024 року позивач у простої зупиненні роботи підприємства, викликане введеним воєнним станом та невідворотною силою перебувала з 16.03.2022 по 31.05.2022 роки. Окрім того, позивачем не виконані всі вимоги законодавства щодо переліку документів, які подаються до Пенсійного Фонду для призначення пенсії з урахуванням спеціального страхового стажу, що дає право на зниження пенсійного віку за Списком №1 за період роботи в особливо шкідливих умовах праці у зоні відчуження Чорнобильської АЕС, зокрема про період роботи з 01.10.2021 по 30.11.2021, з 16.03.2022 по 31.05.2022 роки. Відсутність підтвердження цих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу та призначення пенсії на пільгових умовах. З огляду на викладене, відсутні підстави для зарахування позивачу у пільговому обчисленні у полуторному розмірі (рік за півтора) до страхового стажу, що дає право на зменшення пенсійного віку за Списком №1 період його роботи з особливо шкідливими умовами праці у зоні відчуження Чорнобильської АЕС з 01.10.2021 по 30.11.2021, з 16.03.2022 по 31.05.2022 роки. Відповідач звертає увагу також на те, що пенсія позивачу призначена 06.12.2021, тобто після внесення змін Законом №2148-VIII від 03.10.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» до частини 2 статті 56 Закону №796-ХІІ. Позивач не виявив бажання перейти на пенсію за віком на умовах частини 2 статті 27 Закону №1058-IV, а наголошує на збереженні визначених ч.1 статті 27 Закону №1058-IV умов пенсійного забезпечення, тому відповідач правомірно відмовив у перерахунку пенсії позивачу зі збільшенням пенсії на один відсоток заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75 відсотків заробітку. З огляду на вказане відповідач вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Позивач скористався правом на подання відповіді на відзив, де заперечує щодо доводів відповідача наведених у відзиві, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

2. Заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії у справі.

Позовна заява подана до суду 23.10.2024 у паперовій формі шляхом направлення засобами поштового зв`язку, надійшла до суду і була зареєстрована в автоматизованій системі діловодства суду 29.10.2024.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.10.2024 визначено суддю Максимчука О.О. головуючим суддею (суддею-доповідачем) з розгляду справи за вказаною позовною заявою.

Ухвалою від 04.11.2024 суд прийняв вказану позовну заяву до розгляду і відкрив провадження в адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов та витребував у сторін додаткові докази.

На виконання ухвали суду від 04.11.2024 позивач подав 19.11.2024 додаткові докази у справі.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву та подав 16.12.2024 до суду відзив, в якому виклав свої заперечення проти позову.

Позивач скористався правом на подання відповіді на відзив, та подав свою відповідь на відзив 25.12.2024, де заперечує щодо доводів відповідача наведених у відзиві, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

На момент розгляду справи по суті і ухвалення судом цього рішення інші заяви, клопотання від учасників справи до суду не надійшли, а також суд не здійснював інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).

З урахуванням вимог частини 4 статті 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження суд не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

3. Встановлені судом обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши наявні у справі матеріали, з`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх позовні вимоги і заперечення, дослідивши подані сторонами письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, що враховані судом при вирішення спору по суті.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27.12.2023 по справі №460/515/23 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю, яким вирішено визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову у призначенні пенсії від 17.09.2022 №49 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати з 06.12.2021. ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 на підставі п. "а" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VІІІ.

На виконання рішення суду від 27.12.2023 у справі №460/515/23 позивачу з 06.12.2021 призначено пенсію за віком, що підтверджується наявним в матеріалах справи рішенням відповідача від 11.04.2024 №49 про призначення пенсії.

08.10.2024 позивач звернувся до Пенсійного фонду України з заявою про призначення/перерахунок пенсії за віком, оскільки не погоджується з розрахунком стажу за Списком №1 без урахування кратності 1,5 та понаднормового стажу.

Відповідно до рішення відповідача від 11.04.2024 №49 про призначення пенсії страховий стаж позивача становить 33 роки 5 місяців 2 дні, в тому числі робота на ЧАЕС після 01.01.1991 за Списком №1 20 років 8 місяців 7 днів.

Відповідно до проведеного відповідачем перерахунку пенсії позивача від 14.10.2024 страховий стаж позивача становить 39 років 10 місяців 23 дні, в тому числі робота на ЧАЕС після 01.01.1991 за Списком №1 23 роки 8 місяців 29 днів.

Згідно розрахунку пенсії та форми РС-право позивачу до страхового стажу зараховано 24 роки 9 місяців 24 дні, до стажу роботи по Списку №1 зараховано періоди з 17.12.2007 по 31.12.2009, з 01.01.2010 по 28.02.2011, з 01.03.2011 по 30.06.2019, 01.07.2019 по 30.09.2021, з 01.12.2021 по 15.03.2022 та з 01.06.2022 по 29.02.2024 в кратності 1,5.

Отже у цій справі, яка розглядається судом, предметом спору є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок з послідуючою виплатою недоплачених сум пенсії з часу її призначення та виплачувати пенсію, зарахувавши до страхового стажу позивача всі періоди роботи в зоні відчуження ЧАЕС, в тому числі з 17.12.2007 по 31.03.2024, з коефіцієнтом 1,5 як роботу за Списком №1, відповідно до частини 1 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зарахувати до понаднормового стажу весь стаж, що перевищує мінімально встановлену норму у 15 років, відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

4. Нормативно-правове регулювання спірних правовідносин та висновки суду.

Встановивши наведені вище фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини, суд вважає, що до спірних правовідносин за наведених фактичних обставин справи підлягають застосуванню такі норми права і висновки Верховного суду про їх застосування.

Приписами статті 1 та частини 1 статті 2 Конституції України встановлено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою, суверенітет якої поширюється на всю її територію. Відповідно до частини 2 статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; зокрема, закони приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй; норми Конституції України є нормами прямої дії; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (стаття 8, частина 2 статті 19 Конституції України).

Статтею 16 Конституції України передбачено, що забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.

Приписами статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) та Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закону №1058-IV, у редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно із частиною 1 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV закріплено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно із частиною 3 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати на дату здійснення доплати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Згідно із частиною першою статті 2 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закону №1788-ХІІ, у редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Статтею 13 Закону 1788-ХІІ визначено категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах. Відповідно до частини 1 статті 13 Закону №1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац 1 частини 4 статті 24 Закону №1058-IV).

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років (абзац 4 частини 4 статті 24 Закону №1058-IV).

За приписами статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеної норми Закону постановою Кабінету міністрів України №637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній (далі Порядок).

У пунктах 1 та 2 Порядку зазначено про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Водночас пільговий стаж роботи обчислюється з урахуванням Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі - Порядок №383).

Пунктом 3 Порядку №383 встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що позивач в спірні періоди, а саме з 17.12.2007 по 31.03.2024 працювала у ДП «Чорнобильсервіс», яке в подальшому в результаті реорганізацій було приєднане до Державного спеціалізованого підприємства «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами» на підставі наказу Державного агентства України з управління зоною відчуження від 29.03.2019 №64-19. Вказане підтверджується наявними в матеріалах справи довідками ДСП «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами» від 30.11.2021 №91/21 та №125/1-02/1.

Відповідно до довідок ДСП «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами» від 30.11.2021 №91/21, №125/1-02/1 та від 31.03.2024 №1-02-76/26 позивач в період з 17.12.2007 по 31.03.2024 працювала в ДСП «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами» на посадах за Списком №1, передбачених постановами КМУ від 16.01.2003 №36, від 24.06.2016 №461, від 04.07.2017 №479.

Вказані періоди роботи позивача збігаються з періодами зазначеними в трудовій книжці позивача НОМЕР_1 від 04.09.1993.

За положеннями статті 56 Закону України від 28.02.1991 №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон №796-ХІІ), час роботи, служби (в тому числі державної) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження зараховується до стажу роботи, стажу державної служби, вислуги років, яка надає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»: до 1 січня 1988 року - у потрійному, а з 1 січня 1988 року до 1 січня 1993 року - у полуторному розмірі (у тому числі за списком №1). З 1 січня 1993 року та в наступні роки пільги з обчислення стажу роботи у зоні відчуження визначаються Кабінетом Міністрів України.

За нормами підпункту «а» пункту 4 постанови Всесоюзної Центральної Ради ЦК КПРС від 29.12.1987 №1497-378 «Про умови оплати праці і пільгах для працівників, зайнятих на експлуатації Чорнобильської АЕС і ліквідації наслідків аварії в зоні відселення Ради Міністрів СРСР встановлено, що в період з 1988-1990 років час роботи працівників, зайнятих на експлуатації Чорнобильської АЕС і ліквідації наслідків аварії в зоні відселення, зараховується в полуторному розмірі до трудового стажу і в стаж роботи, який дає право на пільгову пенсію за Списком №1, затвердженому постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 12.11.1990 №1136 «Про продовження на 1991-1995 роки строку дії постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР и ВЦРПС від 29.12.1987 №1497» продовжено на 1991-1995 роки строк дії постанови №1497-378.

Підпунктом 2 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29.02.1996 №250 «Про компенсації та пільги особам, які працюють на Чорнобильській АЕС і у зоні відчуження» встановлено, що у період з 01.01.1996 до 01.01.2000 працівникам, які постійно виконують роботи з експлуатації Чорнобильської АЕС і у зоні відчуження час роботи зараховується до загального трудового стажу та стажу, що має право на пільгову пенсію за списком №1, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, у полуторному розмірі.

Підпунктом 3 пункту 1 постанови КМУ від 30.06.1998 №982 «Про доплати і компенсації особам, які працюють у зоні відчуження і зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів» установлено, що у період з 01.07.1998 до 01.01.2000 особам, які постійно виконують роботи або службові обов`язки у зоні відчуження час роботи (служби) зараховується до трудового стажу, до вислуги років - у полуторному розмірі (у тому числі за списком №1, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162.

Відповідно до підпункту 3 пункту 1 постанови КМУ від 07.02.2000 №223 «Про доплати і компенсації особам, які працюють у зоні відчуження і зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів», у період з 01.01.2000 до 01.01.2003 особам, які постійно виконують роботи (службові обов`язки) у зоні відчуження час роботи (служби) зараховується до трудового стажу, до вислуги років - у полуторному розмірі (у тому числі за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.

Підпунктом 3 пункту 1 постанови КМУ від 29.01.2003 №137 «Про доплати і компенсації особам, які працюють у зоні відчуження і зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів» установлено, що у період з 01.01.2003 до 01.01.2006 особам, які постійно працюють або виконують службові обов`язки у зоні відчуження час роботи або служби зараховується до трудового стажу, до вислуги років у полуторному розмірі (у тому числі за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який затверджується Кабінетом Міністрів України).

Згідно з постановою КМУ від 27.06.2006 №571 «Про доплати і компенсації особам, які працюють у зоні відчуження» установлено, що у період з 01.01.2006 по 01.01.2009 особам, які постійно працюють або виконують службові обов`язки у зоні відчуження, час роботи або служби зараховується до стажу роботи і вислуги років у полуторному розмірі (у тому числі за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.

Постановою КМУ від 10.09.2008 №831 «Про доплати особам, які працюють у зоні відчуження» установлено, що у період з 01.01.2009 по 01.01.2012 особам, які постійно працюють або виконують службові обов`язки у зоні відчуження, час роботи або служби зараховується до стажу роботи і вислуги років у полуторному розмірі (у тому числі за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.

Постановою КМУ від 21.09.2011 №984 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2008 №831» абзац перший викладено у такій редакції: «Установити, що у період з 01.01.2012 до 01.01.2015: в абзацах другому та четвертому слова «Міністерства з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи» замінити словами «Міністерства надзвичайних ситуацій».».

Постановою КМУ від 29.12.2014 №717 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2008№831» внесено до постановляючої частини постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2008 №831 «Про доплати особам, які працюють у зоні відчуження» (Офіційний вісник України, 2008 p., №71, ст. 2384; 2011 p., №73, ст. 2740; 2012 p., №81, ст. 3272; 2013 p., №41, ст. 1477; 2014 p., №47, ст. 1238) такі зміни: абзац перший викладено у такій редакції: «Установити, що у період з 01.01.2015 до 01.01.2016: 2) в абзаці другому цифри і слова « 150 відсотків мінімальної заробітної плати» замінити цифрами і словом « 1 827 гривень»; 3) абзаци другий і четвертий після слів «Державної служби з надзвичайних ситуацій» доповнити словами, «Державного агентства з управління зоною відчуження».».

Постановою КМУ від 20.04.2016 №831 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2008 №831» внесено до постановляючої частини постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2008 №831 «Про доплати особам, які працюють у зоні відчуження» (Офіційний вісник України, 2008 р., №71, ст. 2384; 2013 р., №41, ст. 1477; 2014 р., №47, ст. 1238; 2015 р., №3, ст. 57; 2016 р., №26, ст. 1035) такі зміни: абзац перший викладено в такій редакції: «Установити, що з 01.01.2016: в абзаці другому цифри і слово « 1827 гривень» замінити цифрами і словами « 150 відсотків мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року».

Означеними постановами КМУ надано особам, які постійно працювали або виконували службові обов`язки у зоні відчуження, додаткові соціальні гарантії при призначенні пенсії, зокрема і щодо зарахування часу роботи до стажу роботи і вислуги років у полуторному розмірі.

Верховний Суд неодноразово застосовував наведений підхід, зокрема, у постановах 03.02.2021 у справі №750/4692/17, від 09.02.2021 у справі №743/683/17, від 25.03.2021 у справі №750/3198/17, від 22.04.2021 у справі №373/188/17, від 06.12.2023 у справі №620/1146/21.

У свою чергу, виходячи із зазначених норм права, що регулюють питання зарахування до пільгового страхового стажу періоди роботи у зоні відчуження Чорнобильської АЕС, убачається, що перевірці підлягають наявність відповідного трудового стажу, що підтверджується трудовою книжкою або, у разі такої необхідності, уточнюючими довідками підприємств та організацій; включення до Переліку підприємств, установ і організацій зони відчуження, працівники яких зайняті повний робочий день, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1, затвердженого наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України 13.03.2012 №576 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.05.2012 за №771/21084 (далі Перелік №576), підприємств в яких працювала особа.

Державне підприємство «Чорнобильсервіс» входить до Переліку №576, та яке згідно матеріалів справи в результаті реорганізацій було приєднане до Державного спеціалізованого підприємства «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами» на підставі наказу Державного агенства України з управління зоною відчуження від 29.03.2019 №64-19.

Відтак, судом досліджено та встановлено на підставі трудової книжки позивача та довідок ДСП «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами», що в період з 17.12.2007 по 31.03.2024 позивач працювала на роботі в зоні відчуження, яка передбачена Списком №1.

Станом на дату прийняття рішення відповідачем від 11.04.2024 №49 про призначення позивачу пенсії, страховий стаж позивача становив 33 роки 5 місяців 2 дні, в тому числі робота на ЧАЕС після 01.01.1991 за Списком №1 20 років 8 місяців 7 днів.

Згідно розрахунку пенсії та форми РС-право позивачу до страхового стажу зараховано 24 роки 10 місяців 23 дні, до стажу роботи по Списку №1 зараховано періоди з 17.12.2007 по 31.12.2009, з 01.01.2010 по 28.02.2011, з 01.03.2011 по 30.06.2019, 01.07.2019 по 30.09.2021, з 01.10.2021 по 30.11.2021, з 01.12.2021 по 15.03.2022, з 16.03.2022 по 31.05.2022 та з 01.06.2022 по 29.02.2024 з кратністю 1 та визначено додаткові роки за Списком №1 15 років.

Відповідно до проведеного відповідачем перерахунку пенсії позивача від 14.10.2024 страховий стаж позивача становить 39 років 10 місяців 23 дні, в тому числі робота на ЧАЕС після 01.01.1991 за Списком №1 23 роки 8 місяців 29 днів.

Згідно розрахунку пенсії та форми РС-право, який долучено відповідачем до відзиву на позовну заяву, позивачу до страхового стажу зараховано 24 роки 9 місяців 24 дні, до стажу роботи по Списку №1 зараховано періоди з 17.12.2007 по 31.12.2009, з 01.01.2010 по 28.02.2011, з 01.03.2011 по 30.06.2019, 01.07.2019 по 30.09.2021, з 01.12.2021 по 15.03.2022 та з 01.06.2022 по 29.02.2024 в кратності 1,5.

Відповідачем період з 01.10.2021 по 30.11.2021, з 16.03.2022 по 31.05.2022 не зараховано до пільгового страхового стажу з коефіцієнтом кратності 1,5 як роботу за Списком №1, оскільки згідно з довідкою про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №1- 02-76/26 від 31.03.2024 року позивач у простої зупиненні роботи підприємства, викликане введеним воєнним станом та невідворотною силою перебувала з 16.03.2022 по 31.05.2022 роки.

Як вбачається з довідки ДСП «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами» від 30.11.2021 №125/1-02/1 та від 31.03.2024 №1-02-76-26, позивач 01.04.2020, 01.05.2020, з 16.05.2020 по 21.05.2020, з 16.03.2022 по 31.05.2022 перебувала у простої.

Що стосується періодів простою суд зазначає, що відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 08 лютого 2016 року №713/039/161-16 час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

У постанові від 19.03.2019 у справі №295/8979/16-а Верховний Суд, зазначив, що час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють у шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше одного місяця в календарному році.

З огляду на викладене вище, відповідач повинен був зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком №1 з урахуванням кратності 1,5 періоди роботи 01.04.2020, 01.05.2020, з 16.05.2020 по 21.05.2020, оскільки періоди простою не перевищують одного місяця в календарному році.

Що стосується періоду простою в період з 16.03.2022 по 31.05.2022, то такий перевищує один місяць в календарному році, отже до нього не застосовується пільгове зарахування з урахуванням кратності 1,5.

Таким чином, позивачем надано докази, які підтверджують періоди його роботи з 17.12.2007 по 31.03.2024 в зоні відчуження передбачені Списком №1, що підтверджується трудовою книжкою позивача та довідками роботодавця, однак у вказаному періоді відповідач не застосував в повній мірі кратність 1,5 при розрахунку пільгового стажу позивача.

Суд встановив, що відповідачем застосовано кратність 1,5 лише до періодів роботи позивача з 17.12.2007 по 31.12.2009, з 01.01.2010 по 28.02.2011, з 01.03.2011 по 30.06.2019, 01.07.2019 по 30.09.2021, з 01.12.2021 по 15.03.2022 та з 01.06.2022 по 29.02.2024, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком стажу позивача (Форма РС-право) та який становить 23 роки 8 місяців 29 днів, однак відповідач не врахував до такого розрахунку періоди з 01.10.2021 по 30.11.2021 та з 01.03.2024 по 31.03.2024.

За таких обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для зарахування до страхового стажу позивача також періодів його роботи в зоні відчуження за Списком №1 з 01.10.2021 по 30.11.2021 та з 01.03.2024 по 31.03.2024, який підлягає зарахуванню у полуторному розмірі.

Таким чином, станом на дату призначення пенсії (06.12.2021) пільговий стаж роботи позивача за Списком №1 складав 14 років 6 днів, що в полуторному розмірі складає 21 рік 9 днів, а на дату проведеного відповідачем перерахунку пенсії позивача від 05.12.2024 складає 16 років 1 місяць 15 днів, а в полуторному розмірі - 24 роки 1 місяць 22 дні.

Також враховуючи приписи частини 3 статті 24 Закону №1058-1V, суд вважає, що позивач має право на додаткове зарахування до страхового стажу по одному року за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1.

Відповідно до статті 13 Закону №1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до частини 3 статті 24 Закону України №1058-1V, за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію (пункт 4.7 Порядку №22-1).

Суд з наявної в матеріалах справи заяв позивача про перерахунок пенсії від 08.10.2024, про призначення пенсії від 06.12.2021 та долучених до них документів встановив, що позивачем надано відповідачу трудову книжку та довідки роботодавця позивача на підтвердження періодів роботи в зоні відчуження, відтак відповідач з моменту призначення пенсії повинен був врахувати пільговий стаж позивача за Списком №1 з врахуванням застосування до такого стажу кратності 1,5.

Однак, відповідач провівши перерахунок пенсії позивача 14.10.2024, не в повній мірі застосував до стажу позивача кратність 1,5, чим порушив права позивача на достатній рівень пенсійного забезпечення.

Враховуючи встановлені судом у цій справі і описані вище фактичні обставини, відповідні їм правовідносини, застосовані до них судом норми права і висновки Верховного суду про їх застосування, зважаючи на не врахування відповідачем всіх періодів роботи позивача в зоні відчуження ЧАЕС в полуторному розмірі, а також невірному обрахунку понаднормативного стажу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не зарахування до страхового стажу періодів роботи позивача у зоні відчуження ЧАЕС з 01.10.2021 по 30.11.2021 та з 01.03.2024 по 31.03.2024 у полуторному розмірі, як роботу за Списком №1, відповідно до частини 1 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; наявність підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати з 06.12.2021 - часу призначення пенсії за віком, до страхового стажу періоди роботи позивача у зоні відчуження ЧАЕС з 01.10.2021 по 30.11.2021 та з 01.03.2024 по 31.03.2024 у полуторному розмірі, як роботу по Списку №1, із зарахуванням до страхового стажу по одному року за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1.

Обраний судом спосіб захисту порушеного права відповідає вимогам справедливості та забезпечить ефективне поновлення позивача в правах.

Щодо позовних вимог що стосується понаднормового стажу, то суд зазначає, що права позивача в цій частині позовних вимог захищені шляхом зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії з додатковим зарахуванням до страхового стажу по одному року за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1.

Щодо позовних вимог про зарахування до пільгового стажу в полуторному розмірі періодів роботи у зоні відчуження Чорнобильської АЕС з 17.12.2007 по 31.12.2009, з 01.01.2010 по 28.02.2011, з 01.03.2011 по 30.06.2019, 01.07.2019 по 30.09.2021, з 01.12.2021 по 15.03.2022 та з 01.06.2022 по 29.02.2024, то суд зазначає, що в цій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки відповідачем до вказаних періодів застосовано кратність 1,5 згідно з розрахунком стажу позивача (Форма РС-право), який долучений відповідачем до відзиву від 16.12.2024.

Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень не обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач частково довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

За таких обставин, суд на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

6. Розподіл судових витрат.

З огляду на приписи чинного законодавства при зверненні до суду із позовною заявою у цій справі позивач сплатив до бюджету судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним документом. З урахуванням наведеного та оскільки суд визнав по суті обґрунтованою позовну вимогу позивача щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання його до вчинення певних дій, то понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у зв`язку із розглядом справи (за подання позовної заяви) підлягають присудженню на його користь у розмірі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 262, 263, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи у зоні відчуження ЧАЕС з 01.10.2021 по 30.11.2021 та з 01.03.2024 по 31.03.2024 у полуторному розмірі, як роботу за Списком №1, відповідно до частини 1 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та невірному обрахунку понаднормативного стажу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 06.12.2021 - часу призначення пенсії за віком з зарахуванням до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи у зоні відчуження ЧАЕС з 01.10.2021 по 30.11.2021 та з 01.03.2024 по 31.03.2024 у полуторному розмірі, як роботу за Списком №1 з додатковим зарахуванням до страхового стажу по одному року за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1, та з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області понесені витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (місцезнаходження: вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028, ).

Суддя Олександр МАКСИМЧУК