Справа № 640/14731/22
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2025-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Собківа Я.М.,

суддів: Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Верховного Суду про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Верховного Суду, в якому просив зобов`язати відповідача видати позивачу копію рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.08.2020 у справі №9901/294/19.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24 червня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги на більш тривалий, розумний термін, у відповідності до положень статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

10 липня 2024 року відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду із заявою від 02.07.2022, в якій просив відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України видати копії рішення від 19.08.2020 та постанови від 24.02.2021 у справі №9901/294/19.

Листом Верховного Суду від 14.07.2022 №688/0/58-22 позивачу повідомлено про відсутність підстав для видачі копії судового рішення, оскільки у справі №9901/294/19 не вирішувались питання про права, інтереси, свободи та обов`язки ОСОБА_1 .

Уважаючи протиправною відмову відповідача надати копію рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.08.2020 у справі №9901/294/19, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, які подали апеляційну чи касаційну скаргу на відповідне рішення, мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії з документів, долучених до справи, одержувати копії судових рішень в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 12 ст. 251 КАС України встановлено, що особа, яка не брала участі у справі, але щодо якої суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, може отримати в суді, який розглядав справу як суд першої інстанції, копію рішення, що є в матеріалах цієї справи, ухваленого адміністративним судом будь-якої інстанції.

Порядок доступу до судових рішень з метою забезпечення відкритості діяльності судів загальної юрисдикції, прогнозованості судових рішень та сприяння однаковому застосуванню законодавства визначено Законом №3262-IV, ст. 1 якого визначено, що цим Законом регулюються відносини щодо забезпечення доступу до судових рішень (рішень, судових наказів, постанов, вироків, ухвал), ухвалених судами загальної юрисдикції, та ведення Єдиного державного реєстру судових рішень.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону №3262-IV рішення суду проголошується прилюдно, крім випадків, коли розгляд справи проводився у закритому судовому засіданні. Кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону №3262-IV судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону. Якщо судовий розгляд відбувався у закритому судовому засіданні, судове рішення оприлюднюється з виключенням інформації, яка за рішенням суду щодо розгляду справи у закритому судовому засіданні підлягає захисту від розголошення. У визначених законом випадках судове рішення про надання дозволу на проведення розвідувального заходу або про відмову в наданні такого дозволу, винесене у закритому судовому засіданні, не оприлюднюється і не публікується.

Частиною 1 ст. 3 Закону №3262-IV встановлено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - Реєстр).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону №3262-IV судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному вебпорталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону №3262-IV у текстах судових рішень, що відкриті для загального доступу, не можуть бути розголошені, зокрема, такі відомості: інформація, для забезпечення захисту якої розгляд справи або вчинення окремих процесуальних дій відбувалися у закритому судовому засіданні. У таких випадках суд має вказати, яка саме інформація, для забезпечення захисту якої розгляд справи або вчинення окремих процесуальних дій відбувалися у закритому судовому засіданні, не підлягає розголошенню і має бути замінена літерними або цифровими позначеннями. Такі висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2020 у справі №826/20221/16.

Питання ознайомлення із судовим рішенням та виготовлення його копії за зверненням особи, яка не бере (не брала) участі у справі, регулюються ст. 9 Закону №3262-IV, згідно з якою особа, яка не бере (не брала) участі у справі, якщо судове рішення безпосередньо стосується її прав, свобод, інтересів чи обов`язків, може звернутися до апарату відповідного суду з письмовою заявою про:

1) надання можливості ознайомитися із судовим рішенням у приміщенні суду;

2) надання можливості виготовити копії судового рішення за допомогою власних технічних засобів;

3) виготовлення копії судового рішення апаратом суду.

У заяві особа повинна обґрунтувати, чому вона не змогла ознайомитися із судовим рішенням у Реєстрі, а також чому вона вважає, що судове рішення безпосередньо стосується її прав, свобод, інтересів чи обов`язків (ч. 2 ст. 9 Закону №3262-IV).

Заява розглядається відповідальною службовою особою апарату суду невідкладно, а якщо вона потребує додаткового вивчення - протягом трьох робочих днів (ч. 3 ст. 9 Закону №3262-IV).

Про результати розгляду заяви службова особа апарату суду вносить запис до відповідного журналу із зазначенням відомостей про особу, яка звернулася із заявою (ч. 4 ст. 9 Закону №3262-IV).

Копія судового рішення, виготовлена апаратом суду, засвідчується відповідальною службовою особою апарату суду та печаткою суду із зазначенням дати (ч. 5 ст. 9 Закону №3262-IV).

За виготовлення копії судового рішення справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом (ч. 6 ст. 9 Закону №3262-IV).

В ознайомленні із судовим рішенням та у виготовленні його копії належить відмовити, якщо:

1) до суду звернулася особа, яка не має процесуальної дієздатності, або особа від імені заінтересованої особи за відсутності відповідних повноважень;

2) матеріали справи передані до іншого суду чи на зберігання до державної архівної установи, а електронна копія судового рішення відсутня;

3) судове рішення безпосередньо не стосується прав, свобод, інтересів чи обов`язків цієї особи (ч. 7 ст. 9 Закону №3262-IV).

Забороняється відмовляти в доступі до відповідного судового рішення заявникам, стосовно яких судом вжито заходів щодо забезпечення позову або запобіжних заходів (ч. 8 ст. 9 Закону №3262-IV).

Рішення про відмову у наданні доступу до судового рішення викладається службовою особою апарату суду в письмовій формі із зазначенням порядку його оскарження. Воно повинно бути вмотивованим (ч. 9 ст. 9 Закону №3262-IV).

Надання дозволу на доступ до судового рішення або відмова в цьому можуть бути оскаржені до голови відповідного суду або до суду в порядку, передбаченому законом (ч. 10 ст. 9 Закону №3262-IV).

За правилами цієї статті забезпечується також доступ осіб, зазначених у частині першій цієї статті, до матеріалів справи, що необхідні для оскарження судового рішення (ч. 11 ст. 9 Закону №3262-IV).

Отже, якщо із заявою про виготовлення копії судового рішення до суду звернеться особа, яка не бере (не брала) участі у такій справі, і запитуване рішення безпосередньо не стосується прав, свобод, інтересів чи обов`язків цієї особи, відповідальна службова особа апарату суду зобов`язана відмовити у виготовленні копії такого судового рішення.

Як вже зазначалось вище, ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду із заявою від 02.07.2022, в якій просив відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України видати копії рішення від 19.08.2020 та постанови від 24.02.2021 у справі №9901/294/19.

Як зазначає сам позивач, із заявою про отримання копії судового рішення останній звернувся в порядку, встановленому ч. 2 ст. 11 КАС України, а не шляхом звернення із запитом на інформацію в порядку, встановленому Законом України "Про доступ до публічної інформації", а тому норми останнього до спірних правовідносин не застосовуються.

Судом встановлено, що рішенням Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.08.2020, залишеним без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 24.02.2021, у справі №9901/294/19 відмовлено в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Веза" до Президента України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Рада національної безпеки і оборони України, Кабінет Міністрів України, про визнання протиправним і скасування Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19.03.2019 "Про застосування, скасування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" №82/2019 від 19.03.2019 в частині введення в дію рядка 116 додатку 2 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19.03.2019 "Про застосування, скасування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" щодо застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) до ТОВ "Веза".

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивачем не заперечується той факт, що він не брав участі в справі №9901/294/19, а прийняті в межах цієї справи судові рішення безпосередньо не стосуються його прав, свобод, інтересів чи обов`язків.

При цьому посилання ОСОБА_1 в обґрунтування необхідності отримання ним запитуваних судових рішень на те, що правові питання щодо застосування Закону України "Про санкції" викликають значний юридичний інтерес, а тому позивач має бажання зробити детальний аналіз судової практики у цих категоріях справ та написати статтю, в якій висвітлити усі проблемні юридичні аспекти, з якими стикаються суди під час розгляду судових справ за позовами до Президента України, у т.ч. при оскарженні рішень про введення ним санкцій, не спростовують факт того, що судове рішення у справі №9901/294/19 безпосередньо не стосується прав, свобод, інтересів чи обов`язків позивача.

Ураховуючи вищезазначене, зокрема, зважаючи на те, що судове рішення у справі №9901/294/19 безпосередньо не стосується прав, свобод, інтересів чи обов`язків ОСОБА_1 , а тому Верховним Судом обґрунтовано відмовлено позивачу в наданні копії судового рішення в цій справі.

При цьому позивачем не доведено, що в межах спірних правовідносин Верховним Судом порушено права позивача, передбачені ст.ст. 6, 10 Конвенції.

Необхідно також зазначити, що посилання позивача на постанови Верховного Суду від 06.08.2020 у справі №440/3005/19 та від 20.04.2022 у справі №200/7833/21 не заслуговують на увагу, оскільки предметом розгляду цих справ були правовідносини, які регулювалися Законом України "Про доступ до публічної інформації", а не Законом №3262-IV.

Також колегія суддів критично сприймає посилання позивача на рішення Європейського Суду з прав людини у справах "Храброва проти росії" (18498/04), "Масленніков проти росії" (42301/11), "Татуєв проти росії" (№3333/08) та ін., оскільки у межах цих справ розглядалися питання відкритості та гласності судового процесу у відношенні осіб, які брали участь у справі, а судові рішення в цих справах безпосередньо стосуються прав, свобод, інтересів чи обов`язків цих осіб.

Водночас дотримання Верховним Судом принципу відкритості та гласності під час розгляду справи №9901/294/19 не є предметом розгляду справи, що розглядається.

Ураховуючи вищезазначене в сукупності, відсутні правові підстави для зобов`язання відповідача видати позивачу копію рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.08.2020 у справі №9901/294/19.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Сорочко Є.О.

Суддя Чаку Є.В.