Справа № 643/13405/24
Суддя: Семенова Я. Ю.
Дата ухвалення: 2025-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/643/19/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2025 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Семенової Я.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Кашуби Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

у с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3336979 від 25 жовтня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 гривень, провадження у справі просить закрити.

В обґрунтування пред`явлених позовних вимог зазначив, що 25 жовтня 2024 року він отримав копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3336979, винесеної стосовно нього, ОСОБА_1 , водія транспортного засобу Hundai Sonata, державний номерний знак НОМЕР_1 , за порушення п. 8.4 ПДР. Посилався, що вказаною постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 гривень. Зазначив, що він не порушував Правила дорожнього руху України, у тому числі й вимоги п.8.4 ПДР України, з винесеною стосовно нього постановою не погоджується, вважає її такою, що не відповідає дійсним обставинам, такою, що складена за відсутності належних доказів. Зауважував, що підтверджує, що він 25.10.2024 був зупинений працівниками патрульної поліції, начебто у зв`язку із порушенням ним правил дорожнього руху України, однак він вимоги п. 8.4 ПДР України, керуючи автомобілем та рухаючись по вулиці Болгарській, 2 в м. Харкові, не порушував, належних доказів на підтвердження порушення ним ПДР України в процесі розгляду справи про адміністративне правопорушення йому пред`явлено не було. Посилався, що в постанові відсутні посилання на спеціальний засіб фіксації правопорушення. Також зазначив, що було порушено його право на адвоката, клопотання про залучення якого він заявляв, не було враховано його право, як особи з інвалідністю, здійснювати вимушені тимчасові зупинки. З огляду на наведене, вважав, що вказане в постанові правопорушення він не скоював, правил дорожнього руху не порушував, в зв`язку з чим в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, що є підставою для скасування постанови серії ЕНА №3336979.

Аргументи учасників справи

09 грудня 2024 року від представника відповідача Дмитра Федюка через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому представник відповідача просить суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі. В обґрунтування обраної позиції представник відповідача посилався, що 25.10.2024 о 09-09 годині по провул. Болгарському поруч з будинком №2 в м. Харкові ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Hundai Sonata, державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив вимоги п. 8.4 в) ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001. Посилався, що автомобіль позивача був зупинений на підставі ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», поліцейський підійшов до водія, яким виявився позивач, пояснив останньому підстави застосування поліцейськими превентивних заходів. Посилався, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України та правилами ст. 268 КУпАП, що підтверджується особистим підписом позивача в п. 8 постанови, що оскаржується позивачем, а також відеозаписом з нагрудної бодікамери поліцейських. Посилався, що за результатами розгляду справи, відповідно до вимог ст. 251, 252, 268, 278, 279, 280 КУпАП, поліцейськими був встановлений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Підсумовував, що, як на думку представника відповідача, позовна заява ОСОБА_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення не підлягає задоволенню, позаяк вона була винесена відповідно до вимог чинного законодавства.

Щодо правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності представник відповідача зазначив, що стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху. За пунктом 1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9). Посилався, що згідно з п. 8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками та відповідно до п. 8.4 в) ПДР заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження руху. Згідно з національним стандартом України ДСТУ 4100-2014 п. 10.5.29. знак 3.34 потрібно встановлювати з двох боків дороги у місцях перетину її повітряними лініями електропередачі напругою 330 кВ і більше на відстані не менше ніж 10 м від межі охоронної зони цих ліній. Дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено» забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Зона дії знаку від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, до кінця населеного пункту. Дія знаку не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету. Дія знаку поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений. Зона дії знаку може бути зменшена табличкою 72.2 на початку зони дії, а також установленням у кінці його зони дії дублюючого знаку з табличкою 7.2.3. Знак може застосовуватися разом з розміткою 1.4, при цьому зона його дії визначається за довжиною лінії розмітки. Відповідно до ПДР, дія знаку 3.34 поширюється лише на той бік дороги, на якому такий установлений. Знак 3.34 може застосовуватися разом з розміткою 1.4 - позначає місця, де заборонено зупинку та стоянку транспортних засобів, наноситься біля краю проїзної частини або по верху бордюру. Зона дії знаку 3.34 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту.

Згідно з пунктом 1.10 ПДР, зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо); стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу. Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Частина перша статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками. Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених Законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Посилався, що основною та обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення є протиправне діяння, вчинення якого підтверджено відеоматеріалами з нагрудної камери №471710. Щодо аргументу позивача про здійснення вимушеної зупинки, як особою з інвалідністю, зазначив, що зупинка була здійснена аж ніяк не з підстав, передбачених для вимушених зупинок, адже позивач в спілкуванні з поліцейськими не повідомляв їм про таку необхідність, а лише здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку «3.34», такі дії позивача підтверджуються відеозаписами з нагрудної камери поліцейського №471710.

Посилався, що твердження позивача про те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі була винесена з порушенням не знаходить свого правдивого підтвердження, оскільки при її складанні поліцейський дотримався вимог КУпАП, а в якості доказів в пункті 7 значено унікальний номер пристрою, що здійснював відео фіксацію за №471710.

Щодо правомірності винесення оскаржуваної постанови на місці зупинки позивача зазначив, що статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначені основні повноваження поліції: поліція відповідно до покладених на неї завдань: вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Щодо прав на користування правовою допомогою посилався, що в позовній заяві позивач стверджує, що поліцейськими порушено право позивача щодо задоволення клопотання під час розгляду та порушено процедуру можливості йому реалізувати своє право на отримання правової допомоги. Відповідач не може погодитись з даним твердженням, оскільки воно об`єктивно не свідчить про порушення права позивача на отримання правової допомоги на місці розгляду справи чи в телефонному режимі. З відеозапису з нагрудної камери поліцейських чітко вбачається, що позивач не здійснював жодних активних дій, спрямованих на прибуття адвоката на місце зупинки транспортного засобу та жодних клопотань під час розгляду справи не заявляв.

Рух справи

Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 08 листопада 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху, надав позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви п`ять днів з дня вручення копії ухвали.

Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 19 листопада 2024 року відкрив провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Участь учасників справи у судовому засіданні

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, 14 січня 2025 року через канцелярію суду від представника позивача адвоката Жука Є.Г. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суду не повідомив, скористався процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву.

Суд, ураховуючи, що сторони у справі належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, представник позивач надав суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, представник відповідача реалізував процесуальне право на подання відзиву на позовну заяву, вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутністю вказаних учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №3336979 від 25.10.2024, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 гривень за обставин того, що 25.10.2024 о 09-09 годині по пров. Болгарському, 2 в м. Харкові водій, керуючи транспортним засобом, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив п. 8.4 в) ПДР- порушення вимог заборонних знаків (а.с. 10).

Зі змісту вказаної вище постанови про адміністративне правопорушення вбачається, що до постанови додається відеозапис з бодікмери 471710 (пункт 7 постанови).

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду

За правилами ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух; не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом; у випадках, визначених Законом України «Про екстрену медичну допомогу», надавати необхідну домедичну допомогу та вживати всіх можливих заходів для забезпечення надання екстреної медичної допомоги, у тому числі потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод.

Єдиний порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з. п. 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 8.4 в) ПДР України заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

До заборонних знаків віднесено знак 3.34 «Зупинку заборонено» - забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Не поширюється дія знаку 3.34 за наявності під ним таблички 7.18 на водіїв з інвалідністю, які керують мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю», на водіїв, які перевозять пасажирів з інвалідністю, за умови наявності документів, що підтверджують інвалідність пасажирів (крім пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

За приписом ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, зокрема за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як убачається з відеозапису з бодікамери патрульного поліцейського 471710, наданого суду представником відповідача, 25 жовтня 2024 року о 09-09 годині працівники патрульної поліції підійшли до припаркованого транспортного засобу Hyundai Sonata, державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 . Зафіксовано, як ОСОБА_1 повідомляє працівникам поліції, що він чекає на замовника послуг таксі, на що працівники поліції пропонують йому надати документи, що підтверджують, що він є водієм таксі. Не надавши таких документів, ОСОБА_1 зазначає, що він чекає на друга. Зафіксовано обставини розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, під час якого ОСОБА_1 роз`яснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП, серед яких роз`яснено право користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права. Клопотань про необхідність скористатися юридичною допомогою від ОСОБА_1 не надходило, як і не надходило будь-яких інших клопотань.

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 зазначив, що він заявляв клопотання про необхідність залучити адвоката до розгляду справи, водночас такі доводи позивача спростовуються відеозаписом з бодікамери поліцейських, з якого убачається, як працівником поліції Сердезі С.І. роз`яснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП, серед яких роз`яснено право користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права. Однак клопотання про залучення захисника від ОСОБА_1 не надходило. Крім того, до відзиву на позовну заяву представником відповідача додано копію постанову серії ЕНА №3336979 від 25.10.2024, у пункті 9 якої «права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП мені роз`яснено» міститься підпис ОСОБА_1 . Відтак, відеозаписом з бодікамери патрульного поліцейського №471710 повністю спростовуються посилання позивача на порушення його права на захист.

Що стосується посилань позивача у позовній заяві на те, що у постанові серії ЕНА №3336979 від 25.10.2024 відсутнє посилання на спеціальний засіб фіксації правопорушення, то такі посилання спростовуються змістом постанови серії ЕНА №3336979 від 25.10.2024, де у пункті 7 зазначено, що до постанови додається відео з бодікамери 471710.

Що стосується посилань позивача у позові на те, що не враховано його право як особи з інвалідністю здійснювати вимушені зупинки, суд зазначає про таке.

Згідно з пунктом 2.8. розділу 2 ПДР України водій з інвалідністю, що керує мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком Водій з інвалідністю, або водій, що перевозить пасажира з інвалідністю, може відступати від вимог дорожніх знаків 3.1, 3.2 і 3.35 - 3.38, а також знака 3.34 за наявності під ним таблички 7.18.

За змістом пункту 7.18 ПДР України табличка «Крім осіб з інвалідністю» застосовується для зазначення того, що дія знаків 3.1, 3.34-3.38 не поширюється на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак Водій з інвалідністю відповідно до вимог цих Правил.

Таким чином, для можливості відступу від вимог дорожнього знаку 3.34 за наявності під ним таблички 7.18, транспортний засіб позивача має бути позначеним розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю».

Так, з відеозапису з бодікамери патрульного поліцейського 471710 убачається, що ОСОБА_1 повідомляє працівникам поліції, що він не перебуває у розшуку, позаяк він є особою з інвалідністю. Водночас жодних посилань саме про необхідність здійснити вимушену зупинку ОСОБА_1 , як особою з інвалідністю, працівникам патрульної поліції не зазначалося. Крім того, з матеріалів відеозапису не убачається, що транспортний засіб позивача позначений розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю».

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту порушень працівниками поліції вимог закону під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, на що в ході судового розгляду посилався представник позивача.

Позивачем та його представником під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Натомість, відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень та, заперечуючи проти позову, довів правомірність оскаржуваної постанови від 25 жовтня 2024 року про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством України, яке регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху.

З огляду на наведене вище, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження доказами, а відтак, не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 2, 5-9, 72-77, 79, 90, 122, 123, 139, 243-246, 250, 271, 286 КАС України, суд

в и р і ш и в :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач Департамент патрульної поліції Національної поліції України, , місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Суддя : Я.Ю. Семенова