Справа № 520/2002/23
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 р. Справа № 520/2002/23

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.10.2024, (головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О.) по справі № 520/2002/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати накази Головного управління ДСНС України в Харківській області від 16 серпня 2022 року :

№399 о/с про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби;

№404 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 на підставі пп. 6 п. 176 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу;

- поновити ОСОБА_1 на займаній на час звільнення посаді з дня звільнення 17 серпня 2022 року;

- стягнути з Головного управління ДСНС України в Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період з дати звільнення по день поновлення на роботі, з урахуванням раніше виплачених сум;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на займаній на час звільнення посаді та стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати - у межах одного місяця.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2023 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 року по справі №520/2002/23 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05.06.2024 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2023 у справі №520/2002/23 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області №399 о/с від 16.08.2022 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення на сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 , командира відділення 33 державного пожежно-рятувального поста 4 державного пожежно-рятувального загону.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області №404 о/с від 17.08.2022 про звільнення сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 , командира відділення 33 державного пожежно-рятувального поста 4 державного пожежно-рятувального загону.

Поновлено ОСОБА_1 на службі цивільного захисту на посаді командира відділення 33 державного пожежно-рятувального поста 4 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області з 18.08.2022.

Стягнуто з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.08.2022 по 18.08.2023 в розмірі 146 722, 70 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Допущено судове рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді командира відділення 33 державного пожежно-рятувального поста 4 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області з 18.08.2022 та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць до негайного виконання.

Позивач не погодившись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить його скасувати в частині відмови та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що період вимушеного прогулу є з 18.08.2022 по 01.10.2024 та становить 2 роки 1 місяць 14 днів, або 774 дні. Помножуючи розмір середньоденної заробітної плати позивача 401,98 грн. на кількість днів вимушеного прогулу 774 дні, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка становить 311 132,52 грн.

Отже, на думку позивача, судом першої інстанції неправильно визначено період вимушеного прогулу і як наслідок не вірно визначено суму середнього заробітку за вимушений прогул .

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області правом на надання відзиву не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст. 311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 проходив службу зі званням прапорщика служби цивiльного захисту на посаді пожежника-рятувальника 33 ДПРП 4 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Харківській області.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України №64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

24.02.2022 с. Липці Харківської області, де розташовувався підрозділ, у якому проходив службу позивач, перебував на тимчасово окупованій території.

13.06.2022 відповідно до наказу 4 Державного пожежно-рятувального загону призначено службове розслідування за фактом відсутності позивача на службі.

Наказом ГУ ДСНС України в Харківській області від 16.08.2022 №399 о/с позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби на підставі підпункту 6 пункту 176 Положення №593 - у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу.

Наказом ГУ ДСНС України в Харківській області від 17.08.2022 №404 о/с позивача звільнено зі служби з 17.08.2022 за підпунктом 6 пункту 176 Положення №593 - у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу.

Згідно довідки про доходи №686 від 26.09.2024, виданої Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, судом встановлено, що у квітні 2022 року грошове забезпечення позивача становило 12506,30 грн., у травні 2022 року - 12014,39 грн. Всього: 24520,69 грн.

Позивач, вважаючи протиправними накази відповідача від 16.08.2022 №399 о/с про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби та від 17.08.2022 №404 о/с в частині звільнення позивача звернувся до суду з цим позовом.

Не погодившись з даним рішенням відповідача, позивач звернулася з позовною заявою до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність наказів Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області №399 о/с від 16.08.2022 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 , командира відділення 33 державного пожежно-рятувального поста 4 державного пожежно-рятувального загону, та №404 о/с від 17.08.2022 про звільнення сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 , командира відділення 33 державного пожежно-рятувального поста 4 державного пожежно-рятувального загону.

Вирішуючи питання стягнення середнього заробітку за вимушений прогул, суд першої інстанції вважав, що вимушений прогул позивача в даній справі підлягає оплаті в межах одного року за приписами статті 235 КЗпП України та становить 146 722,70 грн. (401,98 грн. х 365 днів).

Враховуючи оскарження позивачем судового рішення першої інстанції фактично лише в частині розрахунку середнього заробітку за вимушений прогул, та межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в ч.1 ст. 235 та ст. 240 КЗпП України, а відтак встановивши, що звільнення позивача відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.

На виконання приписів вищенаведеної норми права, суд першої інстанції встановив, що звільнення працівника відбулося без законної підстави, поновив позивача на раніше займану посаду .

Визначаючи період вимушеного прогулу суд першої інстанції виходив з того, що вимушений прогул позивача в даній справі підлягає оплаті в межах одного року за приписами статті 235 КЗпП України, а саме з 18.08.2022( дня поновлення на посаді) до 18.08.2023 .

Суд першої інстанції прийшов до висновків, що розгляд заяви позивача тривав більше одного року, в тому числі, через його пасивну (недобросовісну) поведінку, який ініціював розгляд справи більше ніж через п`ять місяців після звільнення з посади, а тому вимушений прогул позивача в даній справі підлягає оплаті в межах одного року за приписами статті 235 КЗпП України.

Щодо доводів апелянта про невірно визначений судом період вимушеного прогулу та, як наслідок розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу .

Згідно з ч. 2 статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Отже, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу.

При цьому, законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.

Норми закону не пов`язують право позивача на середній заробіток за час вимушеного прогулу із його діями або бездіяльністю до звернення до суду, а пов`язують це право виключно із періодом розгляду заяви відповідним органом, зокрема судом.

Отже посилання суду першої інстанції на зволікання позивача при зверненні до суду за захистом своїх прав не є підставою для зменшення періоду вимушеного прогулу.

З матеріалів справи вбачається, що справа перебувала на розгляді у суді першої інстанції з 08.02.2023 до 07.06.2023, в провадженні апеляційного суду з 02.08.2023 до 14.09.2023, та з 06.11.2023 до 05.06.2024 в суді касаційної інстанції Верховному Суду .

За наслідками касаційного перегляду справи скасовано рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 та постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2023 у справі № 520/2002/23. Справу № 520/2002/23 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції Харківського окружного адміністративного суду.

01.10.2024 Харківським окружним адміністративним судом ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про вину позивача у тривалому розгляді справи.

Отже, враховуючи наявні в справі докази колегія суддів приходить до висновку, що заява про поновлення на роботі розглядалась більше одного року не з вини працівника, судом таких обставин не встановлено, а тому виплаті підлягає середній заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оплату праці" (із змінами і доповненнями) порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пп. "з" п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок № 100), встановлено, що вказаний Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадку вимушеного прогулу.

Відповідно до п.2 вказаного Порядку № 100 визначено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Згідно з п.4 Порядку 100 визначено, зокрема, якщо в розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Відповідно до п. 5 цього Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з п. 8 цього ж Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про працю" від 24.12.1999 № 13 роз`яснено, що судам належить мати на увазі, що відповідно до загальних положень статей 1 і 2 Закону розмір заробітної плати за працю на підставі трудового договору залежить від професійно-ділових якостей працівника, складності й умов виконуваної ним роботи, результатів останньої та господарської діяльності підприємства і що за своєю структурою заробітна плата складається: з основної - винагороди за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норм часу, виробітку, обслуговування, посадових обов`язків); із додаткової - винагороди за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці (доплати, надбавки, гарантійні й компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій); а також із заохочувальних та компенсаційних виплат - винагороди за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційних та інших грошових і матеріальних виплат, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад установлені цими актами норми.

Задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Тобто, при визначенні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає присудженню на користь позивача з відповідача, правильним є обчислення календарних днів для обрахунку грошового забезпечення.

Враховуючи, що позивача було звільнено зі служби 18.08.2022, при обчисленні середньоденної заробітної плати слід враховувати його заробітну плату квітень та травень 2022 року (два місяці, що передують звільненню).

Згідно довідки про доходи №686 від 26.09.2024, виданої Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, судом встановлено, що у квітні 2022 року грошове забезпечення позивача становило 12506,30 грн., у травні 2022 року - 12014,39 грн. Всього: 24520,69 грн. Квітень 2022 року містив 30 календарних днів, травень 2022 року містив 31 календарний день.

Відповідно до довідки розмір середньоденної заробітної плати позивача становить 401,98 грн. (24520,69 грн. / 61 календарних днів).

Період вимушеного прогулу позивача з 18.08.2022 (наступний день після звільнення) по 01.10.2024 (день ухвалення рішення) становить 774 календарний день.

З урахуванням цього, на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18.08.2022 по 01.10.2024 у розмірі 311 132,52 грн. (401,98 грн. х 774 днів).

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, в частині визначення періоду та розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

За приписами ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає скасуванню з прийняттям нового про стягнення з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.08.2022 по 01.10.2024 в розмірі 311 132,52 грн. (триста одинадцять тисяч сто тридцять дві) грн. 52 коп.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити в частині оскарження.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 по справі № 520/2002/23 - скасувати в частині стягнення з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.08.2022 по 18.08.2023 в розмірі 146722 ,70 грн.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.08.2022 по 01.10.2024 в розмірі 311 132,52 грн. (триста одинадцять тисяч сто тридцять дві) грн. 52 коп. .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Л.В. Мельнікова І.М. Ральченко