Справа № 240/21645/24
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2025-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/21645/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Приходько О.Г.

Суддя-доповідач - Матохнюк Д.Б.

15 січня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Граб Л.С. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Центрального міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

у листопаді 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (ГУ ПФУ в Житомирській області) звернулось до суду з позовом до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови №63092731 від 31.10.2024 року про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн.

Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 29 листопада 2024 року відмовив у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялись про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року у справі № 240/5626/18 визнано, зокрема, протиправною бездіяльність Овруцького об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не нарахування та невиплати із 17 липня 2018 року підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючій пенсіонерці, яка проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону № 796-XII та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити із 17 липня 2018 року нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючій пенсіонерці, яка проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону № 796-XII, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

На виконання вказаного рішення суду 18 серпня 2020 року видано виконавчий лист № 4550 2020, який стягувачем пред`явлено до виконання та на підставі якого державним виконавцем відкрито виконавче провадження згідно з постановою від 21 вересня 2020 року ВП № 63092731.

Листом від 07 жовтня 2020 року № 0600-0314-8/55057 ГУ ПФУ в Житомирській області повідомило державного виконавця про те, що сума донарахованих коштів за період з 17 липня 2018 по 31 жовтня 2020 року складає 96853,16 грн і з 01 листопада 2020 року пенсія виплачуватиметься у розмірі, визначеному рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року у справі № 240/5626/18, а виплата заборгованості за судовим рішенням буде проведена за умови відповідного фінансування.

У листі від 06 травня 2021 року № 0600-0304-5/34090 ГУ ПФУ в Житомирській області подало державному виконавцю інформацію, аналогічного змісту у листі від 07 жовтня 2020 року № 0600-0314-8/55057, з доданням витягу з Реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, щодо внесення інформації про судове рішення у справі № 240/5626/18 до Реєстру за реєстраційним номером 75256.

Також, у листі від 21 жовтня 2021 року № 0600-0304-8/83589 ГУ ПФУ в Житомирській області зазначило про здійснення виплати пенсії з 01 листопада 2020 року згідно із рішенням суду у справі № 240/5626/18 та донарахування за період з 17 липня 2018 по 31 жовтня 2020 року 96853,16 грн, які виплачуватимуться у разі відповідного фінансування та збільшення видатків Пенсійного фонду на виплату пенсій за окремою бюджетною програмою.

Згідно з довідкою в матеріалах виконавчого провадження від 07 липня 2021 року № 45-Ф розмір бюджетних асигнувань, передбачених для Головного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду на 2021 рік складає 9679,55 тис. грн, які станом на 23 червня 2021 року використані у повному обсязі на виплату сум за рішеннями суду, що надійшли до ГУ ПФУ в Житомирській області до 11 листопада 2019 року (включно).

Так, 12 жовтня 2021 року за № 32/18911 державним виконавцем скеровано ГУ ПФУ в Житомирській області вимогу виконавця щодо виконання у строк до 22 жовтня 2021 року рішення суду у справі № 240/5626/18 з наданням підтверджуючих документів про його виконання.

01 листопада 2021 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Сладь Т.П. прийнято постанову про накладення штрафу на боржника - Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області у розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду в адміністративній справі № 240/5626/18 (стягувач ОСОБА_1 ). Цією ж постановою зобов`язано боржника протягом десяти робочих днів виконати рішення суду, а також попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

Підставою для прийняття вказаної постанови слугувало не виконання рішення суду у справі №240/5626/18, оскільки згідно з розрахунком підвищення до пенсії ОСОБА_1 з 17 липня 2018 року нараховується не у розмірі, визначеному судовим рішенням, який повинен дорівнювати двом мінімальним заробітним платам згідно із Законом про державний бюджет на відповідний рік.

04 січня 2024 року за вих. № 1057 державним виконавцем винесено вимогу виконавця, у якій вказано про невиконання у повному обсязі рішення суду у справі № 240/5626/18 із зазначенням про те, що розмір щомісячного підвищення до пенсії, на яке має право стягувач, становить дві мінімальні заробітні плати, встановлені Законом про Державний бюджет на відповідний календарний рік, тобто ця величина має відповідати показникам мінімальної заробітної плати, визначеної у конкретних Законах про Державний бюджет на 2018-2024 роки. Окрім цього зазначено, що згідно із Законом України "Про Державний бюджет на 2024 рік" розмір мінімальної заробітної плати як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду встановлено на рівні 1600 грн.

Вказаною вимогою державним виконавцем вимагалось виконати рішення суду щодо нарахування та виплати підвищення до пенсії у розмірі, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам згідно зі Законом про Державний бюджет на відповідний календарний рік у 10-денний строк.

08 лютого 2024 року відповідачем винесено постанову ВП № 63092731 про заміну сторони виконавчого провадження, а саме - стягувача у виконавчих листах ОСОБА_1 на її правонаступницю ОСОБА_2 .

Так, у листі від 19 лютого 2022 року № 0600-0304-8/20763 ГУ ПФУ в Житомирській області повідомило Відділ примусового виконання рішень про те, що при виконанні рішення суду застосовано Закон № 1774-VIII й узято до розрахунку підвищення за проживання на території радіоактивного забруднення ОСОБА_1 відповідно до статті 39 Закону № 796-ХІІ у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 1762 грн з 01 січня 2018 року. В результаті перерахунку розмір пенсії станом на 30 листопада 2021 року становив 6938,03 грн, у тому числі 3524 грн - підвищення за проживання на території радіоактивного забруднення (1762 грн х 2).

23 квітня 2024 року винесено вимогу, згідно з якою державним виконавцем вимагалось у 10-денний термін з моменту отримання вимоги виконати рішення суду та надати підтверджуючі документи про його виконання.

У зв`язку з ненаданням пенсійним органом відповіді на вимогу виконавця від 23 квітня 2024 року, 24 червня 2024 року державним виконавцем винесено вимогу виконання за № 55245, відповідно до якої вимагалось в 10-денний строк з дня отримання вимоги виконати рішення суду та надати підтверджуючі документи про його виконання.

Листом від 28 червня 2024 року за вих. № 0600-0306-5/80741 ГУ ПФУ в Житомирській області повідомлено відповідача, що на виконання вимоги державного виконавця від 24 червня 2024 року проведено перерахунок пенсії згідно з рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року по справі № 240/5626/18 із застосуванням розрахункової величини з урахуванням Закону № № 1774-VIII прожиткового мінімуму, відтак рішення суду виконано добровільно в межах наданих компетенції та фінансування. Інформацію про стан виконання рішення та про суму нарахованих, але невиплачених коштів (потребу), надано Пенсійному фонду України шляхом включення до Реєстру судових рішень, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України підсистеми "Реєстр судових рішень" Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України (ІКІС ПФУ).

19 серпня 2024 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сладь Т.П. винесено постанову у ВП № 63092731 про накладення на боржника - Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області, штрафу у розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду в адміністративній справі № 240/5626/18 (стягувач ОСОБА_3 ). Цією ж постановою зобов`язано боржника протягом десяти робочих днів виконати рішення суду, а також попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

09 вересня 2024 року відповідачем винесено вимогу виконавця № 84287 щодо виконання судового рішення у справі № 240/5626/18 (виконавчий лист виданий 18 серпня 2020 року; стягувач ОСОБА_3 ) у 5-денний термін з наданням підтверджуючих виконання судового рішення документів.

У відповідь 18 вересня 2024 року ГУ ПФУ в Житомирській області повідомлено про надання детальної інформації щодо проведеного перерахунку пенсії на виконання судового рішення у справі № 240/5626/18 у листі від 28 червня 2024 року № 0600-0306-5/80741 у відповідь на вимогу від 24 червня 2024 року № 55245 по виконавчому провадженню від 21 вересня 2020 року ВП № 63092731.

За таких обставин, 31 жовтня 2024 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Сладь Т.П. у виконавчому провадженні № 63092731 винесено постанову про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в розмірі 10200 грн за повторне невиконання рішення суду.

Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при прийнятті оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VІІІ від 02 червня 2016 року (Закон №1404) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 3 Закону №1404 примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 16 ч. 3 ст. 18 Закону №1404 визначено, що право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних і посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону №1404 за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч. 6 ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Частиною 2 ст. 63 Закону №1404 передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) і попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником (ч. 3 ст. 63 Закону №1404).

При цьому, ст. 75 Закону №1404 передбачено відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Так, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника-фізичну особу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника-юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і встановлює новий строк виконання (ч. 1 ст. 75 Закону №1404).

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 75 Закону №1404).

Так, підставою для винесення оскаржуваної постанови слугувало те, що виконуючи рішення суду у справі № 240/5626/18 пенсійний орган, нараховуючи підвищення до пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 39 Закону № 796-XII проводив нарахування виплати з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зокрема 1762 грн з 01 січня 2018 року.

Також, матеріалами справи підтверджується те, що за період з 17 липня 2018 року по 31 жовтня 2020 року на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року у справі № 240/5626/18 пенсійним органом нараховано 96853,16 грн як суми підвищення до пенсії згідно із судовим рішенням з розрахунку двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених Законом про Державний бюджет на відповідний рік.

Однак, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17.06.2020 у справі №240/5626/18, зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ в Житомирській області здійснити з 17 липня 2018 року нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 , визначеного статтею 39 Закону 796-XII, саме у розмірі, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік), а не з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відсутні підстави вважати виконаним належним чином судове рішення у справі № 240/5626/18 й проведення нарахування та виплати підвищення до пенсії стягувача згідно зі статтею 39 Закону 796-XII у розмірі, встановленому судом.

Проте, ГУ ПФУ в Житомирській області не надав державному виконавцю та суду доказів, які б підтверджували належне виконання судового рішення.

Також, колегія суддів вважає безпідставним посилання апелянта на те, що зі смертю стягувача ( ОСОБА_1 ) припинено обов`язок виконання судового рішення, оскільки ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2023 заяву ОСОБА_2 було задоволено та замінено стягувача у виконавчих листах по справі № 240/5626/18 ОСОБА_1 її правонаступником ОСОБА_2 .

При цьому, заміна первинного стягувача його правонаступником не змінює обов`язку боржника належним чином виконати рішення суду, оскільки до правонаступника перейшли всі права стягувача.

За таких обставин, державний виконавець правомірно прийняв постанову про накладення на ГУ ПФУ в Житомирській області штрафу в розмірі 10200,00 грн за повторне невиконання рішення суду.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що при винесенні оскаржуваної постанови про накладення штрафу відповідач діяв в межах та на підставі закону, а відтак відсутні підстави для її скасування.

Враховуючи вище викладене колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Граб Л.С. Сторчак В. Ю.