Справа № 580/11256/24
Суддя: Валентина ЯНКІВСЬКА
Дата ухвалення: 2025-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року справа № 580/11256/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Янківська В.П., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

18 листопада 2024 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державної міграційної служби України , в якому позивач просить:

1) визнати протиправним та скасувати рішення Державної міграційної служби України №096365 від 27 червня 2024 року про скасування рішення про визнання особою без громадянства;

2) зобов`язати Державну міграційну службу України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про визнання особою без громадянства, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, винесеному за результатом розгляду справи.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що 04.07.2024 ним отримано рішення відповідача скасування №096365 від 27 червня 2024 року про скасування рішення про визнання особою без громадянства. Відповідно до супровідного листа Позивачу повідомлено, що прийняте рішення про скасування рішення про визнання Позивача особою без громадянства на підставі повідомлення неправдивих відомостей.

Позивач із таким рішенням не погоджується та вказує, що матеріали справи не містять жодних фактичних даних, які б підтверджували провину або злочинний намір позивача, подачу ним завідомо хибних відомостей, обман при поданні заяви про визнання його особою без громадянства. При цьому, відповідачем не вживались належні заходи щодо збору інформації щодо його належності до громадянства російської федерації та встановлення інших даних, зокрема шляхом подання запитів, опитуванням осіб, витребуванням документів у інших державних органів тощо.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 18.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику учасників справи в судове засідання).

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову. В обгрунтування своєї позиції зазначив, що 21.06.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець московської області, російська федерація, звернувся до Золотоніськгого відділу Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області із заявою № 96365 про визнання ОБГ. 14.06.2024 рішенням №094810 позивача визнано особою без громадянства. ДМС направлено запит від 23.05.2024 №8.1-5068/2-24 до СБУ. Листом СБУ від 18.06.2024 № 2/3/3-7205нт ДМС повідомлено про те, що позивач зареєстрований на території рф, має страховий номер індивідуального особового рахунку, виданий на території рф та систематично підтримує контакти зі своїми близькими, які є громадянами рф та відкрито підтримують збройну агресію рф на території України. Разом із тим, у протоколі співбесіди від 28.07.2023 у справі № позивач зазначив, що з 1998 року територію України не залишав, реєстрації на території рф не має, паспортом компетентними органами рф не документувався, з близькими, які мешкають на території рф, зв`язок не підтримує. З урахуванням інформації, викладеної у листі СБУ від 20.06.2024 № 2/3/3-7205нт, є підстави вважати, що на момент звернення 21.06.2023 із заявою про визнання ОБГ, позивач вже мав намір ввести в оману співробітників ДМС та свідомо повідомив про себе неправдиві відомості, у зв`язку з чим відповідачем правомірно прийнято оскаржуване рішення.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому просить позов задовольнити повністю.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

21.06.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Московської області, російська федерація, звернувся до Золотоніськгого відділу Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області із заявою № 96365 про визнання особою без громадянства.

Рішенням ДМС від 14.06.2024 № 094810 позивача визнано ОБГ.

Відповідач, з метою встановлення наявності підстав, у зв`язку із якими позивач не може бути визнаний особою без громадянства направлено запит від 23.05.2024 №8.1-5068/2-24 до Служби безпеки України.

Листом Служби безпеки України від 18.06.2024 № 2/3/3-7205нт ДМС повідомлено про те, що позивач зареєстрований на території російської федерації, має страховий номер індивідуального особового рахунку, виданий на території російської федерації та систематично підтримує контакти зі своїми близькими, які є громадянами російської федерації та відкрито підтримують збройну агресію російської федерації на території України.

Відповідачем прийнято рішення від 27.06.2024 № 96365 про скасування рішення про визнання ОСОБА_1 особою без громадянства.

Не погоджуючись з вказаними рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом свої прав та інтересів.

Відповідно до частини 2 статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В розумінні статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон №3773-VI) особа без громадянства - особа, яка не розглядається як громадянин будь-якою державою в силу дії її закону.

Частинами 22, 23 статті 4 визначено, що особа, яка не може отримати паспортний документ у зв`язку з тим, що вона не розглядається як громадянин будь-якою державою в силу дії її закону, має право звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, із заявою про визнання особою без громадянства, незважаючи на законність чи незаконність її перебування на території України.

Особи, яких визнано особами без громадянства в порядку, встановленому цим Законом, та які отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах, на період до отримання посвідки на постійне проживання чи набуття громадянства України.

Положеннями статті 6-1 Закону №3773-VI передбачено, що заява про визнання особою без громадянства подається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, повнолітньою дієздатною особою.

Особа, яка подає заяву про визнання особою без громадянства, має право на співбесіду з уповноваженими особами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Особа, яка подає заяву про визнання особою без громадянства, зобов`язана співпрацювати з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, з`являтися на співбесіди, надавати докази для визнання її особою без громадянства.

Особі, яка подає заяву про визнання особою без громадянства та не володіє українською мовою, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, безоплатно забезпечує перекладача з мови, якою володіє така особа, а також письмовий переклад її документів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, протягом шести місяців з дня подання заяви про визнання особою без громадянства на підставі всієї наявної інформації і документів приймає рішення про визнання особою без громадянства або про відмову у визнанні особою без громадянства. Строк розгляду такої заяви може бути подовжений уповноваженою особою центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, до 12 місяців.

Під час розгляду заяви про визнання особою без громадянства центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, вживає необхідних заходів для збору інформації з місця народження такої особи, країн або місць її попереднього постійного та довгострокового проживання, а також з країни, громадянство якої мають члени її сім`ї.

Судом встановлено, що 21.06.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Московської області, російська федерація, звернувся до Золотоніськгого відділу Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області із заявою № 96365 про визнання особою без громадянства.

Рішенням ДМС від 14.06.2024 № 094810 позивача визнано ОБГ.

Відповідно до ч. 5 ст. 6-1 Закону 3773-VI рішення про визнання особою без громадянства відкликається або визнається недійсним з підстав, передбачених частиною третьою цієї статті. Після прийняття рішення про відкликання або визнання недійсним рішення про визнання особою без громадянства протягом трьох робочих днів центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, направляє такій особі без громадянства або її законному представнику повідомлення про це із зазначенням підстави відкликання або визнання недійсним відповідно до цього Закону та роз`ясненням порядку оскарження. Рішення про відкликання або визнання недійсним рішення про визнання особою без громадянства може бути оскаржено до адміністративного суду протягом 20 робочих днів з дня отримання особою повідомлення про відкликання або визнання недійсним рішення.

У разі якщо особа, стосовно якої прийнято рішення про відкликання або визнання недійсним рішення про визнання особою без громадянства, скористалася правом на оскарження, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, не вилучає у неї посвідку на тимчасове або постійне проживання та посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон (за наявності) до остаточного вирішення питання про відкликання або визнання недійсним рішення про визнання особою без громадянства.

У разі якщо особа, стосовно якої прийнято рішення про відкликання або визнання недійсним рішення про визнання особою без громадянства, не скористалася правом на оскарження, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, вилучає у неї посвідку на тимчасове або постійне проживання та посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон (за наявності), отримані на підставі рішення про визнання особою без громадянства, та вирішує питання про добровільне або примусове повернення чи примусове видворення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24 березня 2021 року № 317 затверджено Порядок розгляду заяв про визнання особою без громадянства (далі - Порядок №317) (в редакції чинній на момент звернення позивача із заявою).

Згідно пункту 25 Порядку №317, у ході перевірки поданих документів працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС формує матеріали справи у паперовій формі, перевіряє справжність поданих документів та відповідність їх оформлення вимогам законодавства, у межах своїх повноважень з`ясовує питання щодо наявності чи відсутності підстав для прийняття рішення про визнання особою без громадянства.

Працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, до якого було подано заяву про визнання особою без громадянства, здійснює ідентифікацію особи на підставі даних, отриманих з баз даних Єдиного державного демографічного реєстру та відомчої інформаційної системи ДМС.

Працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, до якого було подано заяву про визнання особою без громадянства, не пізніше ніж протягом тижня з дати подання такої заяви проводить перевірку заявника за даними обліку територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС, у тому числі щодо належності до громадянства України, шляхом надсилання відповідних запитів. Відповідь на такі запити повинна надаватися територіальними органами/територіальними підрозділами ДМС не пізніше ніж протягом 10 робочих днів з моменту отримання відповідного запиту.

Працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, до якого було подано заяву про визнання особою без громадянства, надсилає не пізніше ніж протягом двох тижнів з дати подання такої заяви відповідні запити до МВС, органів Національної поліції, регіональних органів Служби безпеки, Адміністрації Держприкордонслужби. МВС, органи Національної поліції, регіональні органи Служби безпеки проводять відповідно до своїх повноважень у місячний строк після надходження таких запитів перевірку з метою виявлення осіб, яких не може бути визнано особами без громадянства у зв`язку з наявністю підстав, визначених частиною третьою статті 6-1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства". Про результати перевірки інформується орган, який надіслав запит. Строк перевірки може бути продовжений, але не більш як на один місяць.

Відповідно до п. 26 Порядку №317 під час розгляду заяви про визнання особою без громадянства працівник територіального органу/територіального підрозділу, структурного підрозділу ДМС вживає необхідних заходів для збору інформації з місця народження такої особи, держав або місць її попереднього постійного та довгострокового проживання, а також з держави, громадянство якої мають члени її сім`ї.

Згідно з п. 30 Порядку №317 працівник структурного підрозділу ДМС перевіряє у місячний строк правильність оформлення документів, що надійшли від територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС, вивчає відповідність наведених підстав, визначених статтею 6-1 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, з`ясовує питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні статусу особи без громадянства відповідно до частини третьої статті 6-1 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, у разі потреби надсилає запит до МВС, Національної поліції, Служби безпеки, Адміністрації Держприкордонслужби, призначає співбесіду особі, яка подала заяву про визнання особою без громадянства, повторне опитування свідків у справі, а також проводить інші заходи, віднесені до його компетенції відповідно до пункту 26 цього Порядку.

МВС, Національна поліція, Служба безпеки, Адміністрація Держприкордонслужби проводять відповідно до компетенції у місячний строк після надходження таких запитів перевірку з метою виявлення осіб, які не мають право на визнання особою без громадянства. Строк розгляду запитів може бути продовжений зазначеними органами, але не більш як на один місяць. Інформація про результати перевірки надсилається ДМС.

Відповідно до п. 38 Порядку №317 після прийняття рішення про визнання особою без громадянства або про відмову у визнанні особою без громадянства у разі виявлення нових обставин, які мають істотне значення для перегляду рішення про визнання особою без громадянства або про відмову у визнанні особою без громадянства, працівником структурного підрозділу ДМС у разі потреби надсилаються повторні запити, передбачені пунктами 26 та 30 цього Порядку,

У разі підтвердження таких обставин раніше прийняте рішення підлягає перегляду та визнається недійсним, а також проводиться повторна процедура визнання особою без громадянства з урахуванням поданих документів та нововиявленних обставин або приймається рішення про скасування рішення про визнання особою без громадянства.

З матеріалів справи, а саме з Висновку про скасування рішення про визнання особою без громадянства ОСОБА_1 від 27.06.2024, що відповідно до вимог абзацу 4 п. 25 Порядку №317 до Служби безпеки України надісланий запит від 23.05.2024 за вих. №8.1-5068/2-24 з метою встановлення наявності підстав, у зв`язку з чим особа не може бути визнана особою без громадянства.

20.06.2024 листом Служби безпеки України за вих. №2/3/3-7205нт повідомлено ДМС про те, що проведеними перевірочними заходами: за допомогою наявних інструментів OSINT-пошуку, з інформаційних реєстрів країни-агресора («жители Москвы», «ФОМС 2010», «Ф3 Россия 2010», «Прописка 2005»), отримано відомості про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований на території російської федерації за адресою: АДРЕСА_1 , має страховий номер індивідуального особового рахунку НОМЕР_1 , поліс №, виданий на території Московської області.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_3 систематично контактує зі своїми близькими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які є громадянами російської федерації та відкрито підтримують збройну агресію російської федерації на території України, про що світчать світлини останніх у соціальних мережах.

Враховуючи отриману інформацію відповідачем прийнято рішення від 27.06.2024 № 96365 про скасування рішення про визнання ОСОБА_1 особою без громадянства.

Відповідно до пп. 3, 6, 9 та 10 частини 1 статті 1 Закону України "Про національну безпеку України" від 21.06.2018 №2469-VIII (далі - Закон №2469-VIII):

- громадська безпека і порядок - захищеність життєво важливих для суспільства та особи інтересів, прав і свобод людини і громадянина, забезпечення яких є пріоритетним завданням діяльності сил безпеки, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб та громадськості, які здійснюють узгоджені заходи щодо реалізації і захисту національних інтересів від впливу загроз;

- загрози національній безпеці України - явища, тенденції і чинники, що унеможливлюють чи ускладнюють або можуть унеможливити чи ускладнити реалізацію національних інтересів та збереження національних цінностей України;

- національна безпека України - захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз;

- національні інтереси України - життєво важливі інтереси людини, суспільства і держави, реалізація яких забезпечує державний суверенітет України, її прогресивний демократичний розвиток, а також безпечні умови життєдіяльності і добробут її громадян.

Загрози національній безпеці України визначаються у Стратегії національної безпеки України, Стратегії воєнної безпеки України, Стратегії кібербезпеки України, інших документах з питань безпеки і оборони, які Схвалюються Радою національної безпеки і оборони України і затверджуються указами Президента України (п. 19 ст. 1, п. 5 ст. 3 Закону України "Про національну безпеку України").

Указом Президента України від 14.09.2020 року №392/2020 введено в дію Стратегію національної безпеки України, якою визначено, що однією із загроз національній безпеці є розвідувально-підривна діяльність проти України спеціальних служб іноземних держав, насамперед Російської Федерації (п.19 Стратегії).

Стратегією інформаційної безпеки, затвердженою Указом Президента України №685/2021 від 28.12.2021, визначено наступні поняття:

- інформаційна безпека України - складова чистина національної безпеки України, стан захищеності державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу, інших життєво важливих інтересів людини, суспільства і держави, за якого належним чином забезпечуються конституційні права і свободи людини на збирання, зберігання, використання та поширення інформації, доступ до достовірної та об`єктивної інформації, існує ефективна система захисту і протидії нанесенню шкоди через поширення негативних інформаційних впливів, у тому числі скоординоване поширення недостовірної інформації, деструктивної пропаганди, інших інформаційних операцій, несанкціоноване розповсюдження, використання й порушення цілісності інформації з обмеженим доступом;

- інформаційна загроза - потенційно або реально негативні явища, тенденції і чинники інформаційного впливу на людину, суспільство і державу, що застосовується в інформаційній сфері з метою унеможливлення чи ускладнення реалізації національних інтересів та збереження національних цінностей України і можуть прямо чи опосередковано завдати шкоди інтересам держави, її національній безпеці та обороні.

Протидія дезінформації та інформаційним операціям, насамперед держави-агресора, спрямованим, серед іншого, на ліквідацію незалежності України, повалення конституційного ладу, порушення суверенітету і територіальної цілісності держави, пропаганду війни, насильства, жорстокості, розпалювання національної, міжетнічної, расової, релігійної ворожнечі та ненависті, вчинення терористичних актів, посягання на права і свободи людини, визначено як стратегічна ціль 1, виконання якої є необхідним для досягнення забезпечення інформаційної безпеки України.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації та її широкомасштабним вторгненням 24.02.2022 на територію України, Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" відповідно до пункту 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Пунктом 1 Указу постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який Указами Президента України неодноразово продовжувався. Наразі продовжено строк дії воєнного стану в Україні .

Як вже зазначалось вище, СБУ встановлено, що існують обгрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином російської федерації та тривалий час безпідставно перебуває в Україні. Не виключено, що вказана вище особа потрапила на територію України незаконно, зокрема, шляхом перетину державного кордону в обхід установлених пунктів пропуску або з використанням паспортних документів (у т. ч. підроблених) громадян іноземних держав та інші установчі дані.

Таким чином, дані обставини свідчать про правомірність спірного рішення, а отже воно не підлягає скасуванню, як наслідок, відсутні підстави для задоволення похідної вимоги про зобов`язання повторно розглянути заяву.

Згідно з ч.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставини, заявлений позивачем позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Судові витрати, які відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають розподілу, відсутні.

Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 139, 241-246 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Валентина ЯНКІВСЬКА