Справа № 523/7330/24
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2025-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2025 р.м. ОдесаСправа № 523/7330/24
Перша інстанція: суддя Аліна С.С.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Турецької І.О.,

Шеметенко Л.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 13 листопада 2024р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2024р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до УПП в Одеській області ДПП, у якому просив:

- скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1963401 від 21.04.2024р., про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 510грн.;

- стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 сплачений штраф у розмірі 510грн.;

- стягнути з УПП в Одеській області ДПП НП України на користь ОСОБА_1 витрати пов`язанні з наданням правової допомоги у розмірі 10 000грн.;

- повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 211,2грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21.04.2024р. постановою серія ЕНА №1963401 інспектором 1 взводу 4 роти 2 батальйону УПП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Кузьменком В.І. на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП в розмірі 510грн. Відповідно до зазначеної постанови позивач не зупинився перед світлофорним об`єктом на забороняючий червоний сигнал світлофора здійснив в`їзд на зустрічний бік дороги, чим порушив п.16.3 ПДР. - Порушення водіями т/з дій у разі необхідності надання переваги у русі т/з.

ОСОБА_1 вважає постанову серії ЕНА №1963401 від 21.04.2024р. незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він правопорушення, в якому його визнали винним інспектор поліції, не здійснював та ПДР України не порушував.

На думку позивача поліцейським було порушено вимоги законодавства при складанні постанови та безпідставно не враховано пояснення ОСОБА_1 щодо невинуватості у вчиненні правопорушення.

Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 13 листопада 2024р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що приймаючи оскаржувану постанову поліцейський діяв в межах та на підставі чинних норм законодавства України, оскільки позивачем дійсно вчинено порушення ПДР України, за яке передбачено адміністративне стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що поліцейськими в даному випадку не порушувались вимоги законодавства при складанні постанови. Окрім того, судом першої інстанції взято до уваги те, що в матеріалах справи наявні відповідні та належні докази, які підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду справи, що 21.04.2024р. інспектор взводу №1 роти №4 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП старший лейтенант поліції Кузьменко В.І., за адресою: м.Одеса, вул.Банківська,33, виявив транспортний засіб KIA OPTIMA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керування гр. ОСОБА_1 , який керуючи транспортним не зупинився перед світлофорним об`єктом на забороняючий червоний сигнал світлофора, здійснив виїзд на зустрічний бік дороги, чим порушив п.16.3 ПДР та здійснив адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою поліцейських, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Перевіряючи правомірність прийняття постанови про накладення адміністративного штрафу, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує її протиправність та незаконність, в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Апеляційний суд зазначає, що провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Так, приписами ст.9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до ЗУ «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМУ від 10.10.2001р. за №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Приписами п.2.3.6) ПДР України чітко визначено, що водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) - позначає місце, де водій повинен зупинитися за наявності знаку 2.2 або при сигналі світлофора чи регулювальника, що забороняє рух.

Розділом 8 ПДР України встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, Х-подібні (п.8.7).

Відповідно до п.8.7.3 ПДР України: «Сигнали світлофора мають такі значення: ґ) - жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів».

У відповідності до п.8.7.3.е) ПДР України, червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Згідно п.16.3 ПДР України, у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

При цьому слід зауважити, що відповідно до п.7.30 ДСТУ 4092-2002 «СВІТЛОФОРИ ДОРОЖНІ». Загальні технічні вимоги, правила застосовування та вимоги безпеки» режим роботи світлофорної сигналізації з використовуванням транспортних світлофорів типів 13 і пішохідних світлофорів повинен передбачати миготіння зеленого сигналу протягом 3 с безпосередньо перед вимкненням.

Частота миготіння сигналів 1с.

Відповідно до п.8.10 ПДР України, у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.69 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, судова колегія зазначає, що під час розгляду справи інспектор поліції пояснив ОСОБА_1 суть скоєного правопорушення та роз`яснив йому права передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України. При цьому, позивач скористався своїм правом на власний розсуд і не надав поліцейським письмового пояснення по суті вчиненого ним правопорушення. Жодної іншої письмової заяви чи клопотання, як під час підготовки так і під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в порядку п.5 ст.278 КУпАП поліцейському - не надходило.

Окрім того, позивачу було роз`яснено право та строки на оскарження постанови, строк на сплату штрафу згідно постанови та роз`яснено наслідки невиконання вказаної постанови, передбачені ст. 307, 308 КУпАП.

Факт роз`яснення позивачу прав, передбачених ст.268 КУпАП та строки оскарження за ст.289 КУпАП підтверджується власним підписом ОСОБА_1 в п.8 оскаржуваної постанови, а також наданим відеозаписом.

Відповідно до ч.1 ст.283 та п.1 ч.1 ст.284 КУпАП, інспектор в даних правовідносинах виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1963401 від 21.04.2024 року, згідно якої на громадянина ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510грн..

Негайно, після закінчення розгляду справи інспектор, відповідно до ст.285 КУпАП, оголосив винесену постанову та надав копію оскаржуваної постанови позивачу, що підтверджується власним підписом ОСОБА_1 у графі №9 «Копію постанови мною отримано».

У відповідності до ч.2 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, підтверджується відеозаписом з відеореєстратора встановленому в службовому автомобілі (відеозапис наявний в матеріалах справи).

Згідно ст.280 КУпАП, орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приписами ч.1 ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п.1 ч.1 Розділу І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису» затвердженої наказам МВС №1026р. від 18.12.2018р., ця Інструкція регулює застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів.

Відповідно до пп.6 п.3 Розділу І вищезазначеної Інструкції, портативний відеореєстратор - це пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського.

Крім того, відповідно до вищезазначеної Інструкції, відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації.

Приписами ч.1 ст.40 ЗУ «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:

-фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;

-технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;

-безпілотні літальні апарати та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;

-спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння;

-спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Апеляційний суд зазначає, що надані стороною відповідача відеозаписи зі службового відеореєстратора відображають обставини описані в оскаржуваній постанові. На відеозаписі зафіксовано дату час, місце правопорушення, автомобіль позивача з зображенням державного номерного знаку.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що подані представником відповідача відеозаписи зі службового відеореєстратора відповідають вимогам ст.251 КУпАП, ст.72,73,74,75,76 КАС та відображають обставини, які описані в оскаржуваній постанові, одержані без порушення порядку, встановленого законом є достовірними та достатніми для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Відтак, постанова відносно позивача про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1963401 від 21.04.2024р. повністю відповідає вимогам ст.283 КУпАП та постановлена на підставі доказів, які містяться у справі.

Відтак, враховуючи вищевказане та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в даному випадку відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

На підставі вказаного, колегія суддів зазначає, що викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 13 листопада 2024р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді І.О. Турецька

Л.П. Шеметенко