Справа № 685/41/25
Суддя: Турчин-Кукаріна І. В.
Дата ухвалення: 2025-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 685/41/25
Провадження № 2-а/685/1/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року селище Теофіполь

Суддя Теофіпольського районного суду Хмельницької області Турчин-Кукаріна І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) з вимогами про визнання його жертвою нацистських переслідувань та про зобов`язання Теофіпольського відділення Пенсійного фонду України вчинити певні дії, а саме надати ОСОБА_1 статус жертви нацистських переслідувань, видати посвідчення, передбачене для осіб відповідної категорії і призначити пільги, визначені законом,

ВСТАНОВИЛА:

08.01.2025 до Теофіпольського районного суду Хмельницької області надійшла заява ОСОБА_1 з вимогами про визнання його жертвою нацистських переслідувань та зобов`язання Теофіпольського відділення Пенсійного фонду України вчинити певні дії, а саме надати заявнику відповідний статус, видати посвідчення, передбачене для осіб відповідної категорії і призначити пільги, визначені законом.

Зазначеній справі присвоєно № 685/41/25, провадження 2-а/685/1/25, згідно з протоколом автоматизованого розподілу справи головуючою суддею визначено Турчин-Кукаріну І.В.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, дослідивши подану заяву ОСОБА_1 , суддя встановила, що заявлені у ній вимоги за своїм характером не підлягають розгляду і вирішенню по суті місцевим загальним судом як адміністративним, оскільки відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 20 КАС України, за предметною підсудністю вищевказана справа належить до юрисдикції окружного адміністративного суду як така, що не належить до переліку справ, визначених у ч. 1 та ч. 3 ст. 20 КАС України.

Розгляд і вирішення справи неналежним судом спричинить порушення права заявника на справедливий суд. Тому суддя не вдається на цій стадії до оцінки відповідності форми та змісту заяви вимогам процесуального закону та вирішенню пов`язаних з цим процесуальних питань і клопотань заявника.

У пункті 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» роз`яснено, що у разі відкриття провадження в адміністративній справі без дотримання правил предметної підсудності суд повинен передати справу на розгляд адміністративного суду, якому вона підсудна, незалежно від того, на якій стадії розгляду справи виявлено порушення правил цієї підсудності, оскільки суд, який відкрив провадження у справі з таким порушенням, не є компетентним у її розгляді. Порушення правил предметної підсудності є підставою для скасування рішень судів нижчих інстанцій з направленням справи на новий розгляд до належного суду.

Згідно з частиною 1 статті 318 КАС України, прийняття судом рішення з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 КАС України, є підставою для скасування рішення суду і направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

За правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 21.07.2019 року у справі №855/306/19, належним та компетентним судом у розумінні процесуального закону є суд, який розглядає та вирішує справу за позовною заявою, поданою із дотриманням правил територіальної, інстанційної та предметної підсудності.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відтак, з метою гарантувати особі право на справедливий суд, у тому числі суд, встановлений законом, справа підлягає передачі до суду належної предметної та територіальної юрисдикції.

Статтею 20 КАС України розмежовано предметну юрисдикцію між місцевими загальними як адміністративними судами та окружними адміністративними судами.

Статтею 29 КАС України передбачено порядок передачі адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого.

На підставі п. 2 ч.1 ст. 29 КАС України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 29 КАС України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо після відкриття провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Отже, як вбачається зі статті 29 КАС України, вирішення питання про передачу адміністративної справи на розгляд до іншого адміністративного суду можливе як до, так і після відкриття провадження у справі.

КАС України окремо не унормовує питання передачі на розгляд до належного суду справ, при відкритті провадження в яких суд встановить, що справа належить до предметної, а не територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 6 статті 7 КАС України передбачено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Відтак, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі, оскілька вона предметно підсудна іншому суду, за аналогією закону підлягають застосуванню положення пункту 2 частини 1 статті 29 КАС України щодо передачі справи до іншого суду за встановленою підсудністю.

Розглядаючи питання належності справи до юрисдикції конкретного адміністративного суду враховується, що вимоги заявника через суд звернуто до органів Пенсійного фонду України у Хмельницькій області, а крім цього, у заяві, поданій суду, заявник ОСОБА_1 зазначає, що він проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки за предметом звернення справа не належить до переліку справ, визначених ч. 1 ст. 20 КАС України, як підсудна місцевому загальному суду як адміністративному, то вона підлягає передачі за підсудністю окружномуадміністративному суду, яким з урахуванням характеру вимог заявника та наявних у справі відомостей про місце проживання заявника, а також ураховуючи положення ч. 2 ст. 20 КАС України, є Хмельницький окружний адміністративний суд.

Передача адміністративної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги після залишення її без задоволення.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 19, 20, 29, 171, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИЛА:

Адміністративну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання його жертвою нацистських переслідувань та зобов`язання Теофіпольського відділення Пенсійного фонду України вчинити певні дії, а саме: надати ОСОБА_1 статус жертви нацистських переслідувань, видати посвідчення, передбачене для осіб відповідної категорії і призначити пільги, визначені законом, передати до Хмельницького окружного адміністративного суду.

Відповідно до статті 256 КАС України, ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.ст. 294-297 КАС України.

Ухвалу може бути оскаржено протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційну скаргу подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження ухвали також може бути поновлено в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Ухвалу складено та підписано 13.01.2024.

Суддя Ірина ТУРЧИН-КУКАРІНА