Справа № 308/11566/24
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2025-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 рокуЛьвівСправа № 308/11566/24 пров. № А/857/25091/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Шинкар Т. І.,

за участю секретаря судового засідання Доморадової Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закарпатської митниці на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 вересня 2024 року (головуючий суддя Крегул М.М., 13:46 год., м. Ужгород, повний текст виготовлено 30 вересня 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці про скасування постанови про порушення митних правил,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Закарпатської митниці, у якому просить у постанові Закарпатської митниці №0192/30500/24 від 30.03.2024 змінити захід стягнення в межах, передбачених ч. 2 ст. 471 Митного кодексу України, зі штрафу 30 відсотків вартості товарів, що становить 9884,94 грн, на штраф в розмірі 30 відсотків вартості товарів, що становить 3713,89 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що висновок № -0083 від 19.04.2024, який складений Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень (далі СЛЕД) Держмитслужби є неналежним доказом вартості незадекларованого ним товару, а згідно наданої ним квитанції про оплату від 27.03.2024 вартість товару становить 292,20 євро, що згідно курсу НБУ станом на 30.03.2024 становить 12 379,64 грн. Тому вважає, що сума штрафу повинна становити 3713,89 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 вересня 2024 року позов задоволено. Змінено захід накладеного на ОСОБА_1 стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.471 МК України, постановою заступника начальника Закарпатської митниці Козюберди В.В. № 0192/30500/24 від 15.05.2024 року із штрафу в розмірі 30 відсотків вартості незадекларованих товарів (32949,80), що становить 9884,94 грн. на штраф в розмірі 30 відсотків вартості незадекларованих товарів (12379,64 грн.), що становить 3713,89 грн.

Не погодившись із судовим рішенням, Закарпатська митниця подала апеляційну скаргу, в якій покликається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що підстави для неврахування висновку СЛЕД Держмитслужби №-0083 від 19.04.2024 у даній справі відсутні. Зазначає, що митниця вчинила всі дії в межах своєї компетенції для правильного визначення вартості товару, експертизу проведено уповноваженим органом, висновок експерта відповідає вимогам закону, а отже сумніватися у визначеній митним органом вартості товару у суду першої інстанції не було підстав. Крім того, звертає увагу, що згідно чеку, на який покликається позивач, ціна 1 упаковки товару «RohCountry668» становить 20,86 євро, а загальна вартість 20 упаковок складає 417,20 євро. Зазначає, що сума 292,20 євро (в перерахунку по курсу 12379,64 грн) - це сума, яку заплатив громадянин ОСОБА_1 за вирахуванням сплаченого ним раніше завдатку в розмірі 125 євро, тобто ОСОБА_1 всього сплатив 417,20 євро.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Сторони у судове засідання не з`явились, подали клопотання про відкладення розгляду справи, у задоволенні яких апеляційний суд відмовив та ухвалив проводити розгляд справи без їх участі.

Заслухавши доповідь головуючого судді, проаналізувавши письмові докази, що є в матеріалах справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції і визнається сторонами, постановою від 30.03.2024 у справі про порушення митних правил № 0192/30500/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.471 Митного Кодексу України і накладено стягнення - штраф у розмірі 30% вартості товарів 9884,94 грн.

З даної постанови вбачається, що 30.03.2024 року о 11 год. 25 хв. в зону митного контролю на ділянку В`їзд в Україну митного поста «Астей» Закарпатської митниці заїхав автомобіль марки «Lexus», моделі «NX300H», реєстраційний номерний знак Словацької республіки НОМЕР_1 , під керуванням громадянина України ОСОБА_1 .

Формою проходження митного контролю громадянин України ОСОБА_1 обрав порядок проходження митного контролю по каналу зелений коридор.

В ході митного контролю транспортного засобу було виявлено плитку бетонну торгівельної марки «STEGU Country», країна виробництва Польща, у 20 картонних упаковках по 10,40 кг кожна, загальною вагою 208 кг. Вищевказана бетонна плитка знаходилася у багажному відсіку автомобіля.

Вбачаючи в діях позивача наявність складу порушення митних правил, стосовно нього було складено протокол про порушення митних правил № 0192/30500/24 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 471 МК України.

Закарпатською митницею була призначена товарознавча експертиза, проведення якої було доручено експертам Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень (далі СЛЕД) Держмитслужби України.

Загальна вартість виявленого товару згідно з висновком експерта Закарпатського відділу експертиз та досліджень СЛЕД Держмитслужби № -0083 від 19.04.2024 року становить 32949,80 грн., що за курсом НБУ станом на 30.03.2024 року складає 777,72 євро.

Не погодившись з визначеною митним органом вартістю вилученого у нього товару, і відповідно, з сумою накладеного штрафу, який визначається у відсотках від вартості товару, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно долученої до матеріалів копії квитанції про оплату від 27.03.2024 року вилучений товар був придбаний позивачем за ціною 292,20 євро.

Суд першої інстанції вказав, що з огляду на положення ст. ст.49, 368 МК України вартість переміщуваних позивачем товарів правильно визначати на підставі квитанції про оплату товару від 27.03.2024 року, яка не спростована і обґрунтованого сумніву не викликає.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Диспозицією ч.2 ст.471 МК України передбачено відповідальність за недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами.

Згідно примітки до ст.471 МК України недекларуванням у цій статті вважається незаявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору («зелений коридор»).

Відповідно до ч. 2 ст. 366 МК України канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Відповідно до ч.1 ст.374 МК України товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню та не є об`єктами оподаткування митними платежами.

Відповідно до ч.4 ст.374 Митного кодексу України, товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України, в частині, що перевищує еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші ніж відкриті для повітряного сполучення пункти пропуску через державний кордон України). Базою оподаткування таких товарів є частина їх сумарної фактурної вартості, що перевищує еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг.

Нормами ч.1 ст.458 МК України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до норм ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів та іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді.

Колегія суддів наголошує, що, звертаючись до суду з цим позовом, позивач не заперечує своєї вини у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 статті 471 Митного кодексу України, лише не погоджується з розміром штрафу, накладеного на нього, у зв`язку з неправильним, на його думку, визначенням митним органом вартості ввезеного ним і незадекларованого товару.

Враховуючи наведене, колегія суддів висновує, що позивач, не заявивши за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений Митним кодексом України, про товари, які переміщуються ним через митний кордон України (у тому числі при проїзді каналом, позначеним символами зеленого кольору (зелений коридор), вчинив порушення митних правил, передбачене ч. 2 статті 471 Митного кодексу України.

Частиною 1 ст. 511 МК України визначено, що товари - безпосередні предмети порушення митних правил та відповідні документи, необхідні як докази у справі про порушення митних правил, можуть тимчасово вилучатись.

На підставі ч.1 ст.511 Митного кодексу України бетонну плитку торгівельної марки «STEGU Country» загальною вагою 208 кг тимчасово вилучено як доказ у справі про порушення митних правил.

Загальна вартість виявленого товару згідно з висновком експерта Закарпатського відділу експертиз та досліджень СЛЕД Держмитслужби № -0083 від 19.04.2024 становить 32949,80 грн., що за курсом НБУ станом на 30.03.2024 року складає 777,72 євро.

Відповідно до норм ч.ч. 2, 3 ст. 357 Митного кодексу України дослідження (аналізи, експертизи) проводяться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених митним органом. Зазначені дослідження (аналізи, експертизи) проводяться з метою забезпечення здійснення митного контролю та митного оформлення і не є судовими експертизами.

Частинами 1, 2 ст. 515 Митного кодексу України встановлено, що експертиза призначається, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо. Зазначена експертиза не є судовою експертизою.

Експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи.

Згідно норм ст. 516 Митного кодексу України, визнавши за необхідне проведення експертизи, посадова особа митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, виносить постанову, у якій визначаються підстави для призначення експертизи, прізвище експерта або найменування спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремленого підрозділу чи іншої відповідної установи, в якій має проводитися експертиза. У цій же постанові ставляться конкретні питання, які мають бути вирішені під час проведення експертизи, а також визначаються матеріали, що передаються у розпорядження експерта.

Колегія суддів наголошує, що відповідно до пункту 3 Положення про СЛЕД Держмитслужби, затвердженого наказом Держмитслужби від 23.10.2019 № 18, у редакції наказу від 12.11.2019 № 29 (зі змінами), на СЛЕД Держмитслужби покладено завдання з проведення досліджень та здійснення експертної діяльності у митній сфері, а також здійснення відповідно до законодавства попередньої оцінки майна, вилученого, конфіскованого за порушення митного законодавства.

Отже, повноваження СЛЕД Держмитслужби на проведення експертизи в справах про порушення митних правил, в тому числі проведення товарознавчої експертизи із визначенням вартості вилученого майна, що є предметом правопорушення, закріплено Положенням про СЛЕД Держмитслужби, що відповідає вимогам МК України, з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 № 2658-ІІІ.

Відповідно до ч. 14 розділу V наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження порядку взаємодії структурних підрозділів та територіальних органів Державної фіскальної служби України із Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень ДФС від 02.12.2016 № 1058, під час проведення досліджень (аналізів, експертиз) експертами застосовуються методи досліджень та методики проведення експертиз, які визначені в нормативно-правових актах та нормативно- технічних документах (міжнародні та національні стандарти, технічні умови, правила, норми, положення, інструкції рекомендації, переліки, науково-технічна та довідкова література, програмні продукти тощо). Обрання методу (методики) проведення досліджень (експертиз) належить до компетенції експерта.

Нормативне врегулювання форми висновку, складеного експертами СЛЕД Держмитслужби за результатами експертизи предметів правопорушення з метою визначення їх вартості визначено підзаконним нормативно-правовим актом головного органу у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію єдиної державної митної політики, а саме наказом Міністерства фінансів України від 02.12.2016 № 1058, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 26.12.2016 за №1693/29823.

Враховуючи наведене, колегія суддів висновує, що висновок експертного дослідження № -0083 від 19.04.2024 у даній адміністративній справі виконано із дотриманням процедури, передбаченої наказом Міністерства фінансів України «Про затвердження порядку взаємодії структурних підрозділів та територіальних органів Державної фіскальної служби України із Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень ДФС під час проведення досліджень (аналізів, експертиз)» від 02.12.2016 № 1058 і є документом, що відповідно до Митного кодексу України встановлює оцінку майна, вилученого, конфіскованого за порушення митного законодавства, відтак суд першої інстанції помилково не взяв такий до уваги.

Митний кодекс України у статті 515 чітко визначає, що експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил.

Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи.

ОСОБА_1 не заявляв Закарпатській митниці клопотання відповідно до ст. 515 Митного кодексу України про проведення незалежної експертизи за його рахунок, відтак колегія суддів вважає безпідставним врахування судом першої інстанції поданої позивачем квитанції про оплату від 27.03.2024 як доказу у справі про порушення митних правил.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про повноваження суду при розгляді справ про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Частиною 3 ст.286 КАС України, пунктом 4 передбачено, що суд має право змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

Відповідальність за порушення митних правил, а саме, недекларування ввезеного в Україну товару, передбачена ч.2 ст.471 МК України.

Частина 2 ст.471 МК України встановлює єдиний захід стягнення, який може застосовуватись до порушника за недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами - штраф в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.

Альтернативних заходів стягнення, крім штрафу в розмірі 30 відсотків вартості товарів, нормативний акт про відповідальність за адміністративне правопорушення ч.2 ст.471 МК України не передбачає.

Таким чином, у суду, який розглядає справу про оскарження рішення митниці щодо притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.471 МК України, відсутня можливість змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, а зміна судом постанови митного органу в частині стягнення штрафу ( фактично, зменшення його розміру ) не передбачена КАС України.

Крім того, накладення на позивача штрафу в іншому розмірі, ніж визначений в оскаржуваній постанові, є фактично розглядом судом справи про порушення митних правил, компетенцію для розгляду якої має лише митний орган.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про недоведення позовних вимог позивачем, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 317 КАС України, оскільки судом першої інстанції під час розгляду справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовані норми матеріального права, то рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ст. 139 КАС України такий не здійснюється.

Керуючись статтями 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Закарпатської митниці задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 вересня 2024 року у справі №308/11566/24 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 15 січня 2025 року