Справа № 741/1237/24
Суддя: Киреєв О. В.
Дата ухвалення: 2025-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 741/1237/24
Провадження № 2-а/741/12/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 13 січня 2025 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря судового засідання Герасимчук Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції Федченка Вадима Сергійовича, Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що 3 червня 2024 року близько 17 години 40 хвилин в с. Кіпті Чернігівського району на автодорозі М01 він керував автомобілем MERCEDES-BENZ GLS 400, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухався не порушуючи при цьому вимог ПДР України. У цей час його (позивача) зупинив працівник патрульної поліції Федченко Вадим Сергійович та повідомив, що нібито він порушив п. 11.5 ПДР України, а саме в с. Кіпті на 97-му кілометрі автодороги М01 керував вищезазначеним транспортним засобом та на дорозі, де мається дві смуги для руху в одному напрямку, рухався в крайній лівій смузі при вільній правій смузі, без наміру здійснити поворот ліворуч або розворотом. Постановою серії ЕНА № 2307966 від 3 червня 2024 року його (позивача) притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. Він (позивач) вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена відносно нього абсолютно безпідставно, підлягає скасуванню як незаконна, а справа про адміністративне правопорушення закриттю, так як правил дорожнього руху він не порушував і в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. 3 червня 2024 року близько 17 години 40 хвилин він (позивач) дійсно рухався по автодорозі М01 у правій смузі руху. При в`їзді в с. Кіпті Чернігівського району для випередження транспортного засобу, який рухався з малою швидкістю попереду, він (позивач) виїхав на ліву смугу. Після здійснення маневру він (позивач) наблизився до КПП «Кіпті» і побачив на узбіччі правої смуги зупинений працівником поліції інший транспортний засіб, а також вантажівку, яка рухалась (спускалась) з естакади і виїжджала на автодорогу М01 з правої сторони і для безпечного продовження руху та запобігання утворенню аварійної ситуації продовжив рух у лівій смузі. Саме у цей момент він (позивач) був зупинений працівником патрульної поліції. Жодного умислу чи необережності, спрямованої на вчинення адміністративного правопорушення, він (позивач) не мав. Після випередження він (позивач) обрав безпечну смугу для руху свого транспортного засобу, щоб не створювати перешкоди іншим учасникам дорожнього руху і задля безпеки інспектора поліції, який знаходився біля зупиненого транспортного засобу на узбіччі правої смуги. Поліцейський в порушення закону розглянув справу (виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності) на місці зупинки транспортного засобу, тобто на автодорозі, не надав мені можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, у повному обсязі, не було проведено підготовку до розгляду справи про адміністративне правопорушення, не було складено протокол про адміністративне правопорушення, що не дало можливості ніяким чином висловити свою незгоду із винуватістю у вчиненні адміністративного правопорушення.

Баришовець С.В. просив суд:

- визнати протиправними дії інспектора 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції Федченка Вадима Сергійовича, які виразилися у винесенні ним 3 червня 2024 року постанови про накладення на нього (позивача) адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 2 ст. 122 КУпАП, і накладенні адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.;

- скасувати постанову серії ЕНА № 2307966 від 3 червня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн.;

- справу про адміністративне правопорушення закрити.

У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав,які зазначені у позовній заяві, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі.

У судове засідання інспектор 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Федченко В.С. та представник Департаменту патрульної поліції не з`явилися, останній подав відзив на позовну заяву, суть якого зводиться до того, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності поліцейський діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України. Винесена постанова повністю відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. Твердження позивача про те, що він рухався в лівій смузі для уникнення аварійної ситуації повністю спростовуються наданим суду відеозаписом.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними у справі доказами, оскільки відсутні підстави для його відкладення або оголошення перерви.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Частинами 1, 2 ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 2307966 від 3 червня 2024 року (а.с. 27) вбачається, що 3 червня 2024 року о 17 годині 40 хвилин в с. Кіпті Чернігівського району на 97-му кілометрі автодороги М01 ОСОБА_1 керував автомобілем MERCEDES-BENZ GLS 400, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на дорозі, де мається дві смуги для руху в одному напрямку, рухався в крайній лівій смузі при вільній правій смузі, без наміру здійснити поворот ліворуч або розворотом, чим порушив п. 11.5 ПДР України.

Зазначеною постановою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У оскаржуваній постанові зазначено, що до постанови додається відео з реєстратора 70 маі та відео з ПВ-471217.

Таким чином, суд вважає, що вся подія та безпосередньо саме правопорушення були зафіксовані на службові відеореєстратори працівників поліції.

Відповідно до п. 1 ч. 3 розділу VIII Наказу МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», строк зберігання відеозаписів з портативних відеореєстраторів становить 30 діб.

Відповідно до ч. 3 розділу І Наказу від 18 грудня 2018 року МВС № 1026, портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського.

Відповідно до ч. 4 розділу VIII Наказу від 18 грудня 2018 року МВС № 1026, строк зберігання відеозаписів за рішенням керівника органу, підрозділу поліції може бути збільшено у разі використання їх у процесі здійснення оперативно-розшукової діяльності, у рамках розслідування кримінального провадження та/або в провадженнях у справах про адміністративні правопорушення, у разі фіксації надзвичайних подій за участю особового складу поліції, інших подій, якщо вони можуть бути використані в процесі службової діяльності органів, підрозділів поліції, під час проведення службових розслідувань.

На час розгляду справи, зокрема з часу події, яка мала місце 3 червня 2024 року за участю сторін, та на день подання відповідачем до суду відзиву на позов по справі, строк зберігання відеозаписів з портативного відеореєстратора, відповідно до Наказу від 18 грудня 2018 року МВС № 1026 збіг, а тому такі відеозаписи були видалені із серверів зберігання.

Отже, суд позбавлений можливості дослідити відеоматеріали (докази) щодо фіксування події, яка мала місце 3 червня 2024 року за участю сторін, перевірити доводи, на які посилаються сторони, оскільки вони не були надані до суду відповідачем в силу об`єктивних причин (видалення з серверу зберігання у порядку, передбаченому Наказом від 18 грудня 2018 року МВС № 1026).

Між тим, варто зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень.

У відповідності до п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Частиною 3 ст. 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, є недоведеним на час розгляду справи, а тому притягнення його до адміністративної відповідальності не може вважатися законним.

Фрагмент відеозапису, а також фотографії, які долучені відповідачем до відзиву на позовну заяву, суд визнає недопустимими доказами, оскільки вони одержані з порушенням порядку, встановленого законом, незрозуміло за допомогою яких технічних пристроїв та коли саме (відсутня часова мітка).

Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

У силу п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП справа про адміністративне правопорушення щодо позивача підлягає закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У судовому засіданні встановлено, що при зверненні до суду з цим адміністративним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 605,60 грн., а тому він підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст. 7, 245, 247, 289, п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП, ст.ст. 77, 243-246, 255, 286 КАС України, суд, -

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Федченка Вадима Сергійовича, які виразилися у винесенні ним 3 червня 2024 року постанови серії ЕНА № 2307966 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 2 ст. 122 КУпАП, і накладенні адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Скасувати постанову серії ЕНА № 2307966 від 3 червня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 122 КУпАП адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. і справу закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, , місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв