Справа № 199/3/25
Суддя: КОШЛЯ А. О.
Дата ухвалення: 2025-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/3/25
(2-а/199/1/25)
Рішення

Іменем України

13 січня 2025 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Кошлі А.О.,

за участі:

секретаря судового засідання Кахикало А.С.

представника позивача Тропіна О.М.

представника відповідача Бандури Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 1/147 від 08.12.2024 року,-

в с т а н о в и в :

01.01.2025 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 1/147 від 08.12.2024 року.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що 09.12.2024 року він прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 для уточнення інформації, після того як під час працевлаштування йому повідомили про наявність щодо нього статусу «у розшуку». Після прибуття дізнався що відносно нього 08.12.2024 року винесено постанову № 1/147 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Підставою прийняття постанови вказано неприбуття для звірки даних на 18.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 , за повісткою яка була направлена поштою. Враховуючи те, що відповідачем порушено процедуру розгляду справи при притягнення до адміністративної відповідальності, протокол не складався, вважає постанову такою, що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, зазначила, що під час оформлення задля працевлаштування позивача повідомлено про знаходження в розшуку ТЦК. Прибувши в понеділок, 09.12.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 йому відразу було вручено постанову від 08.12.2024 року № 1/147 при притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Не дивлячись на те, що у відповідача наявна інформація, зокрема і номер телефону/РНОККП позивача, він будь яких викликів чи повідомлень для участі у розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності не отримував, навпаки добровільно прибув до ТЦК для з`ясування причини перебування у розшуку. Також повідомлено, що з в червні 2024 року письмово звертався до ТЦк з приводу отримання відстрочки від мобілізації так як на його утриманні перебуває дитина-інвалід, у своїй заяві вказав вісі необхідні дані, які також оновлено через додаток Резерв+. На даний час строк відстрочки від мобілізації продовжено. Незрозуміло з якою метою та для звірки яких даних викликали позивача до ТЦК.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, надав письмовий відзив на позов та повідомив, що оскаржувана постанова винесена правомірно. Позивач не прибув до ТЦК за повісткою на 18.10.2024 року для звірки даних, повістка вважається врученою згідно п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого ПКМУ від 16.05.2024 року № 560. Протокол про адміністративне правопорушення не складався згідно ст. 258 КУпАП так як особа не оспорювала будь-яких обставин, у зв`язку з чим вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Дніпропетровськ, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , з 07.05.1996 року (відомості згідно паспорту громадянина України НОМЕР_1 ). Перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 14.05.2024 року.

05.06.2024 року ОСОБА_1 звертався до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, із зазначенням своїх особистих даних таких як: адреса місця проживання, податковий номер, електронна пошта та контактний номер мобільного телефону. Згідно довідки від 12.06.2024 року ОСОБА_1 надавалась відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі п. 5 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Як вказано представником позивача та не заперечувалось представником відповідача, відстрочка продовжена і на даний час.

З долученої справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вбачається наступне, повісткою від 04.10.2024 року викликано до ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на 18.10.2024 року о 11:00 год., в графі мета виклику вказано: для звірки даних. Повістка № 297203. Згідно відомостей оператора поштового зв`язку вказана повістка повернулася відправнику з причин: адресат відсутній за вказаною адресою. 08.12.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 1/147 при адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. Суд звертає увагу на формулювання резолютивної частини оскаржуваної постанови, в ній відсутні відомості про визнання позивача винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та притягнення його до адміністративної відповідальності саме за цією статтею, вказано лише про притягнення до адміністративною відповідальності у вигляді штрафу.

Проаналізувавши всі вищевикладені обставини справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Процедуру складання ТЦК протоколів та оформлення матеріалів про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони №3 від 01.01.2024 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 року за №36/41381 (далі-Інструкція).

Розділом ІІ п. 1, 3, 4 Інструкції передбачено, що протокол складає уповноважена посадова особа територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. У протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Під час складання протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, уповноваженою особою, яка складає протокол, доводиться зміст статті 63 Конституції України та роз`яснюються права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка в протоколі та ставиться підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Матеріалами справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підтверджено, що протокол про вчинене адміністративне правопорушення відносно позивача не складався. Посилання представника відповідача на ст. 258 КУпАП, якою визначено, що протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику, є не релевантним для даної ситуації. Оскільки стосується тих випадків, коли особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не прибула на виклик саме для складання протоколу про вчинене правопорушення та розгляду справи. Доказів здійснення виклику позивача для складення протоколу про вичинене адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП суду не надано. Окрім того, згідно вимог Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого ПКМУ від 16.05.2024 року № 560 (далі-Порядок № 560) передбачено право керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки на звернення до територіального органу (підрозділу) поліції для адміністративного затримання та доставлення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Доказів вчинення таких дій відносно позивача суду не надано.

Окрім того, статтею 278 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду. В долученій справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні будь-які підтвердження щодо здійснення його виклику (телефонним зв`язком, електронною поштою, повісткою) задля участі у розгляді справи, вказане свідчить про недотримання процедури розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, хоча всі контактні дані є в наявності.

Вирішуючи питання наслідків розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату, Верховний Суд у постановах від 06.03.2018 у справі № 522/20755/16-а, від 30.09.2019 у справі № 591/2794/17, від 06.02.2020 № 05/7145/16-а та від 21.05.2020 у справі № 286/4145/15-а дійшов такого висновку: «факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням установленої процедури. Як наслідок, позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу».

Процедурні порушення, зокрема, такі як розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату розгляду, є самостійними, безумовними підставами для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності.

Окрім того, щодо направлення повістки з метою: для звірки даних, суд зазначає наступне.

Пунктом 27 Порядку № 560 передбачено, що під час мобілізації громадяни викликаються з до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів з метою: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби. Тобто така мета як для звірки даних відсутня у вищевказаному переліку, тому наслідки неявки за повісткою в якій мета її надсилання не відповідає вимогам Порядку № 560 не можуть застосовуватись до особи.

Будь-які належні та допустимі докази стороною відповідача в обґрунтування правомірності винесення оскаржуваної постанови не надано.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відтак, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не підтверджується жодним доказом, окрім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, що є предметом оскарження.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач, не подавши до суду належних доказів, які підтверджують винуватість ОСОБА_1 у порушенні законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, не довів правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи, що у судовому засіданні не здобуто доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, тому позов слід задовольнити, скасувати оскаржувану постанову і закрити справу за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 9, 14, 72-77, 205, 211, 241-246, 255, 268-272, 286 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову № 1/147 від 08.12.2024 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 286 КАС України апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення.Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 14.01.2025 року.

Суддя А.О. Кошля

14.01.2025