Справа № 620/2930/24
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2930/24 Суддя (судді) першої інстанції: Клопот С.Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Єгорової Н.М.,

суддів - Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2024 року позивач - ОСОБА_1 звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо непризначення та невиплатт ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до вимог п. 7-1 розділу XV "Перехідні положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до вимог п.7-1 розділу XV "Перехідні положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та постановити нове, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, неповно з`ясовано фактичні обставини справи.

Апелянт звернув увагу суду на те, що позивачем 16 листопада 2023 року засобами поштового зв`язку направлено звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо виплати грошової допомоги, у зв`язку з чим листом від 13 грудня 2024 року №20735-19955/К-02/8-2500/23 роз`яснено порядок подання заяви про виплату грошової допомоги.

Додатково зазначив про те, що рішення про відмову у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до вимог п. 7-1 розділу ХV "Перехідні положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органом ГУ ПФУ в Чернігівській області не приймалось. Крім того, лист від 13 грудня 2023 року №20735-19955/К-02/8-2500/23, в розумінні ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України не може бути оскаржено до суду.

Позивач, подала до суду відзив, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскільки відповідач розглядаючи звернення позивача протягом місяця, не прийняв жодного рішення за наявності документального підтвердженого права останньої на отримання грошової допомоги відповідно до вимог п. 7-1 розділу XV "Перехідні положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 19 серпня 2019 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує пенсію за віком на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 липня 2023 року у справі №620/4622/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в м. Києві від 04 січня 2023 року №08 про відмову в перерахунку пенсії в частині зарахування до загального стажу періоду роботи з 15 серпня 1981 року по 19 серпня 1984 року та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 період роботи на посаді вчителя фізкультури Ленінської середньої школи в Ленінському РВНО Кримської області з 15 серпня 1981 року по 19 серпня 1984 року.

15 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з заявою, якою просила призначити та виплатити їй грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, передбачену п. 7-1 розділу ХV "Перехідні положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Також позивачем до вказаної заяви було додано копію трудової книжки НОМЕР_1 (а.с. 5-9).

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області листом від 13 грудня 2023 року повідомило позивача про необхідність звернутися до відділу обслуговування громадян №2 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління та надати уточнюючі документи, що дають право на призначення грошової допомоги (а.с. 4).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо непризначення та невиплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, позивач звернулась до суду з позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач, розглядаючи упродовж місяця заяву позивача щодо призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV "Перехідні положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за відсутності жодних обґрунтованих підстав для її непризначення, ухилився від вирішення цієї заяви по суті вказаного питання, скориставшись формальною відпискою.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Пунктом 7-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України Постановою від 23 листопада 2011 року №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до п. 7-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок №1191).

Відповідно до п. 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Пунктом 5 Порядку №1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статті 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Отже, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується відповідачем, стаж роботи позивача на педагогічних посадах станом на 19 серпня 2019 року (дата призначення пенсії за віком) становив 32 роки 11 місяців.

Також суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у листі від 13 грудня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області не розглянуло по суті звернення позивача від 15 листопада 2023 року та не надало жодних належних та обґрунтованих доказів щодо неможливості призначення та виплатити їй грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій.

З огляду на викладене та враховуючи те, що позивач відповідає всім встановленим чинним законодавством вимогам для отримання одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, зокрема у непризначені згаданої раніше грошової допомоги, є протиправною.

Доводи апелянта про те, що лист Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 13 грудня 2023 року №20735-19955/К-02/8-2500/23 в розумінні ст. 19 КАС України не може бути оскаржено до суду, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки позивач оскаржує бездіяльність суб`єкта владних повноважень, водночас лист від 13 грудня 2023 року №20735-19955/К-02/8-2500/23 не є предметом оскарження у даній справі.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач Н.М. Єгорова

Судді Є.О. Сорочко

Є.В. Чаку