Справа № 320/26709/24
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2025-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2025 року № 320/26709/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Кочанової П.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича, третя особа: ОСОБА_1 про скасування постанов,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича, третя особа: ОСОБА_1 , у якій просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову від 12.03.2024 у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 приватного виконавця виконавчого округу Гненного Д.А. про стягнення з ПрАТ «АК «Київводоканал» основної винагороди у розмірі 1242,40 грн;

- визнати протиправною та скасувати постанову від 12.03.2024 у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 приватного виконавця виконавчого округу Гненного Д.А. про стягнення з ПрАТ «АК «Київводоканал» основної винагороди у розмірі 3898,20 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 12.03.2024 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Гненним Дмитром Анатолійовичем було винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3. В той же день приватним виконавцем винесено постанови про стягнення з боржника основної винагороди при виконанні виконавчих листів Святошинського районного суду м. Києва від 11.03.2024 у справі № 759/27954/21.

13.03.2024 відповідно до відомостей Єдиного реєстру боржників та Автоматизованої системи виконавчого провадження позивачу стало відомо про відкриття виконавчих проваджень щодо стягнення коштів. Виконавчі провадження були відкриті приватним виконавцем 12.03.2024 після закінчення робочого часу працівниками ПрАТ «АК «Київводоканал» відповідно до внутрішнього розпорядку роботи товариства, що в свою чергу унеможливило володіння інформацією про наявність відкритих виконавчих проваджень, саме 12.03.2024.

13.03.2024 ПрАТ «АК «Київводоканал» в самостійному порядку, на виконання рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08.05.2023 та постанови Київського апеляційного суду від 19.01.2024 у справі № 759/27954/21, на рахунок приватного виконавця розміщеного у АСВП здійснено перерахування коштів в загальній сумі 51405,95 грн.

Наголошує, що 13.03.2024 о 12 год. 55 хв. грошові кошти які підлягали до стягнення на виконання рішення суду були зараховані в самостійному порядку зі сторони ПрАТ «АК «Київводоканал» на рахунок приватного виконавця. Вважає, що можливість зарахування в самостійному порядку коштів з рахунку ПрАТ «АК «Київводоканал» на рахунок приватного виконавця свідчить про не вжиття заходів примусового виконання рішення приватним виконавцем та відсутністю арешту (блокування руху коштів) на рахунках боржника.

13.03.2024 від представника ПрАТ «АК «Київводоканал» на електронну адресу приватного виконавця, за цифровим підписом подано заяву № 806/12/12/02-24 про самостійне виконання рішення суду та закінчення виконавчих проваджень № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 з підстав п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», проте, приватний виконавець в порушенням норм п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» не задовольнив вимоги заяви представника ПрАТ «АК «Київводоканал» за наслідками сплати всіх грошових коштів на рахунок приватного виконавця, а вчиняв подальші примусові дії, що мають хибний характер та протирічать нормам чинного законодавства.

Позивач наголошує, що самостійно у добровільному порядку виконав у повному обсязі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08.05.2023 та постанову Київського апеляційного суду від 19.01.2024 у справі № 759/27954/21, перерахувавши всю суму стягнутих судами коштів на рахунок приватного виконавця.

Зазначає, що приватним виконавцем не здійснювалися дії направлені на примусове виконання рішення суду і враховуючи факт добровільного виконання рішення суду, вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню постанови приватного виконавця про стягнення основної винагороди.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 320/26709/24 за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) з урахуванням приписів статті 287 КАС України.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами про доставку документів в електронному вигляді до електронного кабінету позивача та відповідача.

Третій особі ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками надіслано поштовим зв`язком через АТ «Укрпошта» на адресу: м. Київ, бульвар Миколи Руденка, 14-Л, кв. 70, однак, конверт повернувся на адресу суду з довідкою «за закінченням терміну зберігання».

Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Гненним Дмитром Анатолійовичем надано відзив на адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», у якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача. Свою позицію відповідач вмотивовував тим, що відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Відповідно до ч. 9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Звертає увагу, що боржником рішення до відкриття виконавчих проваджень № НОМЕР_2, № НОМЕР_3 виконано не було, що не спростовується і самим боржником. Сплата коштів боржником відбувалась на рахунок приватного виконавця, тобто у процесі примусового виконання, після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та постанов про накладення арешту на майно та кошти боржника. Крім того, зазначає, що арешт на рахунки боржника накладався виключно в межах суми заборгованості за виконавчими провадженнями № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3, включаючи основну винагороду приватного виконавця та витрати виконавчого провадження, що свідчить проте, що боржник (позивач) міг вільно користуватись залишком коштів на своїх рахунках, що не був арештований постановою про арешт коштів боржника, у тому числі здійснювати самостійне погашення заборгованості за виконавчим провадженням.

На підставі викладеного приватний виконавець вважає, що мав право на стягнення основної винагороди приватного виконавця, так як виконавцем вчинялись дії щодо примусового виконання виконавчих листі по справі № 759/27954/21, які призвели до стягнення заборгованості на користь стягувача, тому просив відмовити у задоволені позову.

Третя особа не скористалась своїм правом на подання письмових пояснень щодо заявленого Приватним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» позову.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив:

Святошинським районним судом м. Києва видано виконавчий лист у справі № 759/27954/21 про «Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 майнову шкоду в розмірі 25981,95 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 8000,00 грн».

12.03.2024 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Гненним Дмитром Анатолійовичем винесено постанову:

- про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3 щодо примусового виконання виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/27954/21 виданого 11.03.2024 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на користь ОСОБА_1 майнової шкоди в розмірі 25981,95 грн, моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 8000 грн;

- про стягнення з боржника основної винагороди № НОМЕР_3 у розмірі 3898,20 грн;

- про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № НОМЕР_3 у розмірі 400,00 гривень.

11.03.2024 року Святошинським районним судом м. Києва видано виконавчий лист у справі № 759/27954/21 про «Стягнути з ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» та ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 вартість проведення огляду транспортного засобу та складання калькуляції в розмірі 1440,00 грн та вартість проведення експертизи 3000,00 грн, по 2200, 00 грн з кожного.

Стягнути з ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» та ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме судовий збір у розмірі 908 грн по 454 грн з кожного.

Стягнути з ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» та ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме витрати на правничу допомогу в розмірі 19500,00 грн, по 9750,00 грн з кожного» щодо боржника - Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал».

12.03.2024 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Гненним Дмитром Анатолійовичем винесено постанову:

- про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 щодо примусового виконання виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/27954/21 виданого 11.03.2024 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на користь ОСОБА_1 вартості проведення огляду транспортного засобу та складання калькуляції в розмірі 1440,00 грн та вартості проведення експертизи 3000,00 грн, по 2200, 00 грн з кожного; судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме судовий збір у розмірі 908 грн по 454 грн з кожного, судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрати на правничу допомогу в розмірі 19500,00 грн, по 9750,00 грн з кожного;

- про стягнення з боржника основної винагороди № НОМЕР_2 у розмірі 1242,40 грн;

- про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № НОМЕР_2 у розмірі 400,00 гривень.

Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Гненним Д.А. постановою від 12.03.2024 про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, об`єднано виконавчі провадження № НОМЕР_3, № НОМЕР_2 у зведене виконавче провадження № НОМЕР_4.

В рамках виконавчого провадження № НОМЕР_3 Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Гненним Д.А. 12.03.2024 прийнято постанову:

- про арешт майна боржника, відповідно до якої накладено арешт на все майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження - 57346,55 грн;

- про арешт коштів боржника, відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження - 57346,55 грн.

Постанови про арешт майна боржника та про арешт коштів боржника прийняті з метою примусового виконання виконавчих листів виданих Святошинським районним судом м. Києва у справі № 759/27954/21 щодо стягнення з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на користь ОСОБА_1 : вартості проведення огляду транспортного засобу та складання калькуляції та вартість проведення експертизи у розмірі 2200,00 грн; судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме судовий збір у розмірі 454 грн, судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрати на правничу допомогу в розмірі 9750,00 грн; майнової шкоди в розмірі 25981,95 грн, моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 8000 грн.

13.03.2024 представником Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» подано заяву про самостійне виконання рішення суду та закінчення виконавчих проваджень НОМЕР_2 та НОМЕР_3. В заяві вказано, що відповідно до платіжних інструкцій №1924, №1925, №1926, №1927, №1928, №1929 рішення суду виконано самостійно і в повному обсязі зі сторони боржника, шляхом зарахування коштів на рахунок приватного виконавця, отже рішення виконано самостійно до вжиття приватним виконавцем заходів примусового виконання.

13.03.2024 Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Гненним Д.А. надано відповідь на заяву про самостійне виконання рішення суду та закінчення виконавчих проваджень, у якій зазначено про відсутність підстав для задоволення заяви у зв`язку з тим, що грошові кошти, надійшли вже після відкриття виконавчого провадження. Також у листі зазначено, що на примусовому виконанні приватного виконавця перебуває зведене виконавче провадження і залишок боргу після надходження добровільно перерахованих ПрАТ «АК «Київводоканал» грошових коштів та їх розподілу складає 15690,60 гривень.

14.03.2024 Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Гненним Д.А. прийнято постанову:

- про виведення виконавчого провадження № НОМЕР_2 із зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_4 про «Стягнути з ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» та ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 вартість проведення огляду транспортного засобу та складання калькуляції в розмірі 1440,00 грн та вартість проведення експертизи 3000,00 грн, по 2200, 00 грн з кожного.

Стягнути з ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» та ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме судовий збір у розмірі 908 грн по 454 грн з кожного.

Стягнути з ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» та ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме витрати на правничу допомогу в розмірі 19500,00 грн, по 9750,00 грн з кожного»;

- про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2, у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду і припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення;

- про виведення виконавчого провадження № НОМЕР_3 із зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_4 про «Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 майнову шкоду в розмірі 25981,95 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 8000,00 грн»;

- про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_3, у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду і припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, зокрема арешт накладений на все майно боржника постановою про арешт майна боржника ВП № НОМЕР_3 від 12.03.2024 і арешт накладений на кошти на рахунок боржника постановою про арешт коштів боржника ВП № НОМЕР_3 від 12.03.2024.

Постанови про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження прийняті оскільки, рішення за виконавчими документами виконано у повному обсязі.

Вважаючи протиправними та такими, що підлягають скасуванню постанови від 12.03.2024 приватного виконавця виконавчого округу Гненного Д.А. про стягнення з ПрАТ «АК «Київводоканал» основної винагороди у розмірі 1242,40 грн у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 та основної винагороди у розмірі 3898,20 грн у виконавчому провадженні № НОМЕР_3, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі-КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ) (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

У відповідності до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 2 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VІІІ підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частиною 1 статті 4 Закону №1404-VІІІ визначені вимоги до виконавчого документа, а саме у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 5 Закону №1404-VІІІ, передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 року № 1403-VIII визначає основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус (далі- Закон № 1403-VIII) (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (ст. 3 Закону № 1403-VIII).

За змістом ч. 2 ст. 5 Закону №1404-VІІІ, приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім: 1) рішень про відібрання і передання дитини, встановлення побачення з нею або усунення перешкод у побаченні з дитиною; 2) рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету; 3) рішень, за якими боржником є юридична особа, примусова реалізація майна якої заборонена відповідно до закону; 4) рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи (крім рішень Національного банку України); 5) рішень адміністративних судів та рішень Європейського суду з прав людини; 6) рішень, які передбачають вчинення дій щодо майна державної чи комунальної власності; 7) рішень про виселення та вселення фізичних осіб; 8) рішень, за якими боржниками є діти або фізичні особи, які визнані недієздатними чи цивільна дієздатність яких обмежена; 9) рішень про конфіскацію майна; 10) рішень, виконання яких віднесено цим Законом безпосередньо до повноважень інших органів, які не є органами примусового виконання; 11) інших випадків, передбачених цим Законом та Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»; 12) рішень, за якими боржником є уповноважений суб`єкт управління або господарське товариство в оборонно-промисловому комплексі, визначені частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», та рішень, які передбачають вчинення дій щодо їх майна.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону №1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону № 1403-VIII за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Частиною 3 ст. 31 Закону № 1403-VIII передбачено, що основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді:

1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру;

2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч.4 ст.31 Закону № 1403-VIII, основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до ч.5 ст.31 Закону № 1403-VIII, якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно ч.6 ст.31 Закону №1403-VIII, основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення.

Абзацом 1 ч. 7 ст. 31 Закону №1403-VIII передбачено, що приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Аналіз статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів» свідчить про те, що одночасно з відкриттям виконавчого провадження приватний виконавець повинен вирішити питання про стягнення основної винагороди і винесення постанови про стягнення основної винагороди разом з постановою про відкриття виконавчого провадження є обов`язком приватного виконавця.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 21.01.2021 у справі №160/5321/20, від 27.04.2021 у справі №580/3444/20, від 03.06.2021 у справі №640/17286/20, від 26.08.2021 у справі №380/6503/20.

Згідно ч. 3 ст. 45 Закону № 1404-VIII встановлено, що основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Частинами 1-3 ст. 27 Закону №1404-VІІІ встановлено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (абз. 1 ч. 4 ст. 27 Закону №1404-VІІІ).

Згідно ч. 5 ст. 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» та Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.

Відповідно до ч. 9 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Пунктом 8 Розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкція № 512/5) встановлено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження. Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору. Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження. Якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий збір стягується із суми, яку не було сплачено боржником до відкриття виконавчого провадження. Розрахунок нарахування виконавчого збору (додаток 17) обчислюється державним виконавцем в автоматизованій системі виконавчого провадження та долучається до матеріалів виконавчого провадження. У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією. Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

Так, виконавчий збір не стягується у разі добровільного виконання рішення суду до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження починається примусове виконання рішення суду, за яке передбачено стягнення виконавчого збору у визначеному законом розмірі.

Суд наголошує, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

З вказаного слідує, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.

Відповідно до частини третьої статті 40 Закону №1404-VІІІ у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення із винесенням відповідної постанови. Підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору (не пізніше наступного робочого дня) з дня закінчення виконавчого провадження є те, що виконавчий збір не стягнуто.

Аналіз положень статті 27 Закону № 1404-VIII дає підстави для висновку, що за своєю правовою природою виконавчий збір є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, які здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру.

Разом з тим, суд зазначає, що умови й підстави, коли виконавчий збір не стягується, чітко визначені приписами частини 5 статті 27 Закону № 1404-VIII.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28.04.2020 року у справі № 480/3452/19, від 11.10.2023 року у справі № 140/1126/23.

Судом встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Гненним Дмитром Анатолійовичем 12.03.2024 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_2 щодо примусового виконання виконавчого листа № 759/27954/21 виданого 11.03.2024 року Святошинським районним судом м. Києва про «Стягнути з ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» та ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 вартість проведення огляду транспортного засобу та складання калькуляції в розмірі 1440,00 грн та вартість проведення експертизи 3000,00 грн, по 2200, 00 грн з кожного.

Стягнути з ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» та ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме судовий збір у розмірі 908 грн по 454 грн з кожного.

Стягнути з ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» та ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме витрати на правничу допомогу в розмірі 19500,00 грн, по 9750,00 грн з кожного» щодо боржника - Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» з одночасним винесенням постанови про стягнення з боржника основної винагороди та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Також відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_3 щодо примусового виконання виконавчого листа № 759/27954/21 виданого 11.03.2024 року Святошинським районним судом м. Києва про «Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 майнову шкоду в розмірі 25981,95 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 8000,00 грн» з одночасним винесенням постанови про стягнення з боржника основної винагороди та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

13.03.2024 року Приватним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» перераховано на рахунок приватного виконавця суму на виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва.

Суд наголошує, що зазначені обставини та факт виконання рішення суду після відкриття виконавчого провадження Приватним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» не заперечується та не спростовується.

Однак, позивач вважає, що оскільки ним самостійно було перераховано кошти на рахунок приватного виконавця відсутні підстави для стягнення основної винагороди.

Суд зазначає, що стягнення виконавчого збору/основної винагороди є безумовною дією, яку здійснює виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

З вказаного слідує, що стягнення виконавчого збору/основної винагороди (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору/основної винагороди. При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору/основної винагороди в постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком виконавця.

Враховуючи факт виконання Приватним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» рішення Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/27954/21 після відкриття виконавчого провадження, постанови про стягнення основної винагороди прийняті Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Гненним Д.А. правомірно та у рамках діючого законодавства.

Таким чином, постанова про стягнення з боржника основної винагороди № НОМЕР_3 у розмірі 3898,20 грн та постанова про стягнення з боржника основної винагороди № НОМЕР_2 у розмірі 1242,40 грн прийняті правомірно та у відповідності до норм Закону № 1403-VІІІ, № 1404-VІІІ.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Гненним Дмитром Анатолійовичем не вчинялись протиправні дії.

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

За приписами частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Разом із тим, суд вважає, що саме лише неспростування владним суб`єктом задекларованого, але не підтвердженого документально твердження приватної особи про конкретну обставину фактичної дійсності, не означає реального існування такої обставини.

І хоча спір безумовно підлягає вирішенню у порядку ч. 2 ст. 77 КАС України, однак суд повторює, що реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

У контексті оцінки доводів позову суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Отже, у спірних правовідносинах факт порушення права позивача у сфері публічних правовідносин не знайшов свого підтвердження у ході розгляду справи, з огляду на що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 72, 73, 242-246, 250, 271, 287 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича, третя особа: ОСОБА_1 про скасування постанов - відмовити повністю.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 13 січня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кочанова П.В.