Справа № 520/11171/24
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2025-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

13 січня 2025 року справа №520/11171/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої Ольги Вікторівни, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту відповідач), в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу компенсації втрати частини грошових доходів за період з 30.01.2020 по 12.04.2024 у зв`язку з порушенням термінів виплати недонарахованого грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 23.02.2022 та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 10 років з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020, 2021, 2022 рік» станом на 29.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт, виплачених 12.04.2024 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26.07.2023 у справі №200/969/23;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 30.01.2020 по 12.04.2024 у зв`язку з порушенням термінів виплати недонарахованого грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 23.02.2022 та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 10 років з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020, 2021, 2022 рік» станом на 29.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт, виплачених 12.04.2024 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26.07.2023 у справі №200/969/23.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що у порушення вимог статті 46 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ відповідач при виплаті недонарахованого грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 23.02.2022 та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 10 років з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020, 2021, 2022 рік» станом на 29.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26.07.2023 у справі №200/969/23 не нарахував та не виплатив компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Цією ж ухвалою відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову та надати суду докази надіслання (подання) копії відзиву іншим учасникам справи.

Відповідач за допомогою системи «Електронний суд» 08.05.2024 суду надіслав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відсутні правові підстави для виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати недонарахованого грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 23.02.2022 та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 10 років з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020, 2021, 2022 рік» станом на 29.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт, виплачених 12.04.2024 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26.07.2023 у справі №200/969/23. Водночас зазначив, що позивач вже зверталася до суду щодо виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04.08.2023, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2023.

Розглянувши надані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

Позивач з 23.12.2011 проходила службу у Військовій частині НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ), яка входить до складу Військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.02.2022 №39 позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 23.02.2022.

При звільненні з військової служби позивачу відповідачем не здійснено було нарахування та виплата грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 23.02.2022 та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 10 років з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020, 2021, 2022 рік» станом на 29.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з відповідною позовною заявою.

Відповідно даних автоматизованої системи «Єдиний державний реєстр судових рішень» вбачається наявність наступних судових рішень за участю позивача ОСОБА_1 :

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26.07.2023 у справі №200/969/23, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2023, зокрема, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) з 01.01.2022 по 23.02.2022, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 10 років з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020, 2021, 2022 рік» станом на 29.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Вказане рішення набрало законної сили 23.10.2023.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26.07.2023 у справі №200/969/23, яке залишено без змін рішенням Першого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2023 відповідачем позивачу 12.04.2024 нараховано та виплачено недонараховане грошове забезпечення за період з 30.01.2020 по 23.02.2022 та одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби за 10 років з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020, 2021, 2022 рік» станом на 29.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт у загальній сумі 74 682,87 грн із одночасним утриманням військового збору 1,5%, що не заперечується сторонами у справі.

Між тим, відповідачем позивачу ненараховано та невиплачено компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати недонарахованого грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 23.02.2022 та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 10 років з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020, 2021, 2022 рік» станом на 29.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022.

Не погоджуючись з ненарахуванням і невиплатою відповідачем компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати недонарахованого грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 23.02.2022 та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 10 років з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020, 2021, 2022 рік» станом на 29.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ (далі по тексту - Закону України №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі по тексту - Порядок №159).

Відповідно до статті 1 Закону України №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно зі статтею 2 Закону України №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 3 Закону України №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Таким чином, приписи зазначених статей Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, - один і більше календарних місяців, дається визначення поняття «доходи» для цілей цього Закону, а також порядок обчислення суми компенсації.

Приписами статті 4 Закону України №2050-ІІІ встановлено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі по тексту - Порядок №159).

Відповідно до пункту 2 Порядку №159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Згідно з пунктом 4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держстатом.

Системний аналіз вказаних норм законодавства вказує, що законодавцем не встановлене першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не поставлено у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у статті 3 Закону України №2050-ІІІ та пункту 4 Порядку №159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Таким чином, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статті 2 Закону України №2050-ІІІ та Порядком №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі індексації грошового забезпечення). Компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Суд зазначає, що зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статті 1-3 Закону України №2050-ІІІ, окремих положень Порядку дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але невиплачені.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постановах Верховного Суду від 05.07.2022 у справі №420/7633/20, від 09.08.2022 у справі №460/4765/20.

Крім того, коли суми нараховуються за рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду.

Коли суми нараховуються за рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду. А отже, визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів, оскільки основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статті 2 Закону України №2050-III, є порушення встановлених строків саме виплати нарахованих доходів.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 11.02.2021 у справі №1540/3742/18.

З огляду на викладене, у даному випадку право на компенсацію особа набуває після набрання законної сили судовим рішенням та у разі несвоєчасної виплати відповідачем сум доходу, які стягнуто на підставі цього рішення.

Як встановлено судом у ході розгляду справи, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26.07.2023 у справі №200/969/23, яке залишено без змін рішенням Першого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2023, зокрема, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) з 01.01.2022 по 23.02.2022, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 10 років з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020, 2021, 2022 рік» станом на 29.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

З даних автоматизованої системи «Єдиний державний реєстр судових рішень» суд встановив, що вказане рішення набрало законної сили - 23.10.2023.

На виконання вказаного рішення суду військовою частиною позивачу нараховано та виплачено недонараховане грошове забезпечення за період з 30.01.2020 по 23.02.2022 та одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби за 10 років з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020, 2021, 2022 рік» станом на 29.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 12.04.2024.

Як вже зазначалося, у даному випадку підставою для виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати є затримка на один і більше календарних місяців виплати доходів згідно рішення суду.

Оскільки рішення суду у справі №№200/969/23, яке набрало законної сили, відповідачем виконано 23.10.2023, затримка виконання рішення суду склала більше одного місяця.

Відтак, з урахуванням вже згаданих норм Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (зокрема статті 2 цього Закону), а також Порядку №159, суд вважає, що наявні правові підстави для виплати позивачу компенсації втрати частини доходів, оскільки виплату належних сум (право на які визначено судовим рішенням у справі №200/969/23, яке набрало законної сили 23.10.2023) проведено з затримки у один місяць.

Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу компенсації втрати частини доходу, у зв`язку із порушенням строку виплати грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 23.02.2022 та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 10 років з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020, 2021, 2022 рік» станом на 29.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу, у зв`язку із порушенням строку виплати грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 23.02.2022 та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 10 років з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020, 2021, 2022 рік» станом на 29.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022.

Визначаючи період виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати, суд зазначає наступне

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відтак, суд вважає за доцільне визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу компенсації втрати частини доходу, у зв`язку із порушенням строку виплати грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 23.02.2022 та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 10 років з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020, 2021, 2022 рік» станом на 29.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 з 23.10.2023 (виникнення права на компенсацію набрання законної сили судовим рішенням у справі №200/969/23) по 12.04.2024 (дата фактичної виплати заборгованості по грошовому забезпеченню за період з 30.01.2020 по 23.02.2022 та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 10 років з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020, 2021, 2022 рік» станом на 29.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022) та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу, у зв`язку із порушенням строку виплати індексації грошового забезпечення з 23.10.2023 (виникнення права на компенсацію набрання законної сили судовим рішенням у справі №200/969/23) по 12.04.2024 (дата фактичної виплати частини заборгованості по грошовому забезпеченню за період з 30.01.2020 по 23.02.2022 та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 10 років з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020, 2021, 2022 рік» станом на 29.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022).

Приписами частин першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, учасники бойових дій - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», питання про його розподіл суд не вирішує.

Керуючись статями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу, у зв`язку із порушенням строку виплати недонарахованого грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 23.02.2022 та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 10 років з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020, 2021, 2022 рік» станом на 29.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 з 23.10.2023 (виникнення права на компенсацію набрання законної сили судовим рішенням у справі №200/969/23) по 12.04.2024 (дата фактичної виплати заборгованості по недонарахованому грошовому забезпеченню за період з 30.01.2020 по 23.02.2022 та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 10 років з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020, 2021, 2022 рік» станом на 29.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022).

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу, у зв`язку із порушенням строку виплати недонарахованого грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 23.02.2022 та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 10 років з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020, 2021, 2022 рік» станом на 29.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 з 23.10.2023 (виникнення права на компенсацію набрання законної сили судовим рішенням у справі №200/969/23) по 12.04.2024 (дата фактичної виплати заборгованості по недонарахованому грошовому забезпеченню за період з 30.01.2020 по 23.02.2022 та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 10 років з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020, 2021, 2022 рік» станом на 29.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022).

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 13.01.2025

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА