Справа № 620/4843/23
Суддя: Ольга ТКАЧЕНКО
Дата ухвалення: 2025-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2025 року Чернігів Справа № 620/4843/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ткаченко О.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області, в якому з урахуванням змінених позовних вимог просить:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26.09.2022:

№-2517 в частині визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб» у розмірі 155,64 грн;

№-2517 в частині визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб» у розмірі 1079,10грн;

№-2517 в частині визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб» у розмірі 338,86грн;

№-2517 в частині визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб» у розмірі 149,96 грн;

№-2517 в частині визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб» у розмірі 437,03 грн,

№-2517 в частині визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб» у розмірі 224,11 грн;

№-2517 в частині визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб`у розмірі 452,46 грн;

№-2517 в частині визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб» у розмірі 467,16 грн;

№-2517 в частині визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб» у розмірі 2458,17грн;

№-2517 в частині визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб» у розмірі 319,73 грн;

№-2517 в частині визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб» у розмірі 319,09 грн;

№-2517 в частині визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб» у розмірі 7708,75 грн;

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26.10.2022:

№1161405- 2410-2517 в частині визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб» у розмірі 2540,89 грн;

№1-2517 в частині визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб» у розмірі 1034,52 грн;

№1-2517 в частині визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб» у розмірі 1496,35 грн;

№1-2517 в частині визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб» у розмірі 1468,80 грн;

№1-2517 в частині визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб» у розмірі 3758,39 грн;

№1-2517 в частині визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб» у розмірі 8138,85 грн;

№10-2517 в частині визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб» у розмірі 2025,21 грн;

№1-2517 в частині визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб» у розмірі 6787,04 грн;

№1-2517 в частині визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб» у розмірі 1882,07 грн;

№1-2517 в частині визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб» у розмірі 15633,23 грн;

№1161415- 2410-2517 в частині визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб» у розмірі 1682,22 грн;

№1-2517 в частині визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб» у розмірі 5298,17 грн;

№1-2517 в частині визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб» у розмірі 5095,24 грн;

№1-2517 в частині визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб» у розмірі 7006,76 грн;

№1-2517 в частині визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб» у розмірі 10966,19 грн;

№1-2517 в частині визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб» у розмірі 9910,51 грн;

№1-2517 в частині визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб» у розмірі 745,98 грн;

№1-2517 в частині визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб» у розмірі 11788,47 грн;

№1-2517 в частині визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб» у розмірі 682,43 грн;

№1-2517 в частині визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб» у розмірі 11668,03 грн;

№1-2517 в частині визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб» у розмірі 387,35 грн;

№1-2517 в частині визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб», податковий період 10 місяців 2022 року, у розмірі 6353,68грн;

№1-2517 в частині визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб» у розмірі 16278,27 грн;

№1-2517 в частині визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб» у розмірі 7370,12 грн;

№1-2517 в частині визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб» у розмірі 18112,39 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у нього відповідно до п.п. 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України не було обов`язку на подання податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), які розташовані на території Ріпкинської селищної ради. У зв`язку з викладеним оскаржувані податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області є протиправними та таким, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 10.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У відзиві відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог та просить у їх задоволенні відмовити, оскільки оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області є законними та такими, що винесено в межах чинного законодавства України, а тому не підлягають скасуванню.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установи таке.

Як свідчать матеріали справи, між ОСОБА_1 «Орендарем» та Добрянською селищною радою «Орендодавцем» були укладені 12 договорів оренди земельних ділянок загальною площею 122,5965 га, розташованих на території Клубівської с/ради.

На підставі вищезазначеного, ГУ ДПС у Чернігівській області проведено нарахування позивачу орендної плати на 2022 рік та винесені податкові повідомлення-рішення від 26.09.2022 №-2517 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 185,73 грн (а.с. 55); №-2517 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 1287,37 грн (а.с. 54); №-2517 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 404,35 грн (а.с. 53); №-2517 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 179,46 грн (а.с. 51); №-2517 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 521,40 грн (а.с. 50); №-2517 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 267,77 грн (а.с. 49); №-2517 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 539,78 грн (а.с. 48); №-2517 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 557,43 грн (а.с. 47); №-2517 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 2932,53 грн (а.с. 46); №-2517 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 381,68 грн (а.с.45); №-2517 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 381,04 грн (а.с. 44); №-2517 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 9195,55 грн (а.с. 52).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта та даних ІКС «Податковий блок», за ОСОБА_1 зареєстровано наступні договори оренди:

- 15 договорів оренди земельних ділянок (за адресою: Чернігівська обл., Ріпкинський р., с/рада Грабівська), загальною площею 785,0 га;

- 9 договорів оренди земельних ділянок (за адресою: Чернігівська обл., Ріпкинський р., с/рада Задеріївська), загальною площею 193,15 га;

- 1 договір оренди земельних ділянок (за адресою: Чернігівська обл., Ріпкинський р., с/рада Задеріївська), загальною площею 9,98 га.

На підставі вищезазначеного, ГУ ДПС у Чернігівській області проведено нарахування позивачу орендної плати на 2022 рік та винесені податкові повідомлення-рішення від 26.10.2022 №1-2517 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 3031,18 грн (а.с. 19); №1-2517 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 1233,94 грн (а.с. 20); №1-2517 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 1784,86 грн (а.с. 21); №1-2517 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 1752,59 грн (а.с. 22); №1-2517 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 4483,50 грн (а.с. 23); №1-2517 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 9708,25 грн (а.с. 24); №10-2517 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 2415,79 грн (а.с. 25); №1-2517 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 8096,25 грн (а.с. 26); №1-2517 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 2245,51 грн (а.с.36); №1-2517 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 18 647,54 грн (а.с. 27); №1-2517 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 2006,72 грн (а.с. 28); №1-2517 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 6320,05 грн (а.с. 29); №1-2517 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 6077,59 грн (а.с. 30); №1-2517 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 8357,86 грн (а.с. 31); №1-2517 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 13080,75 грн (а.с. 32); №1-2517 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 11821,52 грн (а.с. 42); №1-2517 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 889,94 грн (а.с. 41); №1-2517 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 14061,74 грн (а.с. 40); №1- 2517 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 814,59 грн (а.с.39); №1161424- 2410-2517 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 13918,29 грн (а.с. 38); №1-2517 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 462,28 грн (а.с. 37); №1-2517 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 7579,11 грн (а.с. 35); №1-2517 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 19417,07 грн (а.с. 34); №1-2517 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 8791,43 грн (а.с. 33); №1-2517 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 21605,19 грн (а.с. 43).

Право оренди земельних ділянок зареєстровано відповідно до вимог Земельного кодексу, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19.12.2022 (номер інформаційної довідки 317997817) (а.с. 69-88).

Ознайомившись зі змістом оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та вважаючи їх протиправним та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимогами частин першої статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Орендна плата землі державної та комунальної власності - це плата за землю у складі податку на майно і зараховується до місцевого бюджету (стаття 10, 14, 269 ПК України).

В ПК України поняття щодо платників земельного податку вживаються в такому значенні:

відповідно до пп.14.1.72 п.14.1 ст.14 ПК України - земельний податок обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі податок для цілей розділу XII цього Кодексу назва розділу XII «податок на майно» із змінами, внесеними згідно із Законом №71-VIII від 28.12.2014);

відповідно до пп.14.1.73. п.14.1 ст.14 ПК України - землекористувачі юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди;

відповідно до пп.269.1.1 і 269.1.2 п.269.1 ст.269 ПК України - платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Перелік платників податку, об`єкт оподаткування, база оподаткування, пільги із сплати податку, ставка податку, податковий період, порядок обчислення суми податку, порядок обчислення сум податку в разі зміни власника об`єкта оподаткування податком, порядок сплати податку, строки сплати податку регулюються статтями 269-289 ПК України.

Відповідно до п.286.2 ст.286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до пункту 284.2 статті 284 Податкового кодексу України, якщо право на пільгу у платника виникає протягом року, то він звільняється від сплати податку починаючи з місяця, що настає за місяцем, у якому виникло це право. У разі втрати права на пільгу протягом року податок сплачується починаючи з місяця, що настає за місяцем, у якому втрачено це право.

Статтею 285 Податкового кодексу України установлено, що базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Відповідно до пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.

Відповідно до пункту 287.5 статті 287 Податкового кодексу України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Згідно із статтею 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

На час розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Верховною Радою України 15.03.2022 прийнятий Закон України №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким пункт 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнений, зокрема, підпунктом 69.14 такого змісту: «Тимчасово, на період з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, наступного за роком, у якому припинено або скасовано воєнний, надзвичайний стан, не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, а також за земельні ділянки (земельні частки (паї), визначені обласними військовими адміністраціями як засмічені вибухонебезпечними предметами та/або на яких наявні фортифікаційні споруди.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії та територій тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 4 цього Закону Кабінету Міністрів України доручено невідкладно забезпечити перегляд та приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Таким чином, відповідно до змін, внесених до Податкового кодексу України, не підлягала нарахуванню та сплаті до бюджету плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності): 1) за земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб та: розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації; 2) за земельні ділянки (земельні частки (паї), визначені обласними військовими адміністраціями, як засмічені вибухонебезпечними предметами та/або на яких наявні фортифікаційні споруди.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 №1364 визначено, що перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (далі - Перелік), затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій. До територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, включаються території можливих бойових дій та території активних бойових дій.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 №1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», 22.12.2022 Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України був прийнятий наказ № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за №1668/39004.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, у якому зазначено, зокрема, що з 24.02.2022 по 03.04.2022 вся територія Чернігівської області відносилась до території активних бойових дій.

Крім того, відповідно до вказаного Переліку територія Ріпкинська селищна територіальна громада (Код UA0029082) та Добрянська селищна територіальна громада (UA0064336) віднесена до території, на якій велися бойові дії - територія активних бойових дій з 24.02.2022 по 31.03.2022. Отже, на території Ріпкинської селищної територіальної громади та Добрянської селищної територіальної громади велися бойові дії.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, ОСОБА_1 на території Ріпкинської селищної територіальної громади (UA0029082) та Добрянської селищної територіальної громади (UA0064336) Чернігівської області має у користуванні земельні ділянки, у зв`язку з чим і виникли спірні відносини та винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Суд зазначає, що факт ведення з 24.02.2022 на території міста Чернігова та Чернігівської області бойових дій є загальновідомим та підтверджується відповідним затвердженим переліком територій, що надавало позивачам право на застосування податкової пільги, передбаченої підпунктом 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Проте, незважаючи на вказані обставини, відповідач 26.09.2022 та 26.10.2022 прийняв оскаржувані податкові повідомлення-рішення без врахування положень підпункту 69.14 пункт 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, в результаті чого протиправно визначив позивачу податкові зобов`язання за період з 01.03.2022 по 31.12.2022 в сумі 205437,63 грн.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У цьому контексті варто відмітити, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України від 17.07.1997 №475/97-ВР та вона набула чинності для України 11.09.1997.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Так, у рішеннях від 09.11.1999 у справі «Шпачек проти Чеської Республіки», від 05.01.2000 у справі «Беєлер проти Італії», від 07.07.2011 у справі «Сєрков проти України» ЄСПЛ зазначив, що ведучи мову про «закон», стаття 1 Першого протоколу до Конвенції посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях Конвенції та вимагає, перш за все, щоб заходи мали підстави в національному законодавстві, і відсилає до якості такого законодавства, вимагаючи, щоб воно було доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним у застосуванні.

Крім того, у рішенні від 11.04.2013 у справі «Вєренцов проти України» ЄСПЛ зазначив, що будь-які обмеження, які накладаються, мають базуватися на положеннях основного законодавства. Саме законодавство має бути сформульованим з достатньою чіткістю, щоб надати особі можливість визначити, чи буде її поведінка суперечити закону, та якими можуть бути вірогідні наслідки порушень. Передбачення у національному законодавстві чітких визначень є істотною умовою для того, щоб закон залишався нескладним для розуміння та застосування, а також для запобігання спробам регулювати діяльність, яка не підлягає регулюванню.

У рішенні від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України» ЄСПЛ вказав на те, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

При цьому, у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 Конституційний Суд України зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

У рішенні від 10.04.2008 у справі «Вассерман проти Росії» ЄСПЛ також наголосив на тому, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством.

Так, принцип верховенства права вимагає дотримання вимог «якості» закону, яким передбачається втручання у права особи, основоположні свободи. Так, у рішенні від 10.12.2009 у справі «Михайлюк та Петров проти України» (Mikhaylyuk and Petrov v. Ukraine, заява № 11932/02) зазначено, що Суд нагадує, що вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права (рішення у справі «Полторацький проти України» (Poltoratskiy v. Ukraine) від 29.04.2003, заява № 38812/97, п. 155).

При цьому, суд вважає за необхідне, керуючись статтею 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог, оскільки це є необхідним для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить.

Так, згідно частини першої вказаної норми, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Отже, вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому, вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Вказане підтверджується роз`ясненням поняття "виходу за межі позовних вимог", наведеним у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року "Про судове рішення".

Так, відповідно до пункту 3 цієї Постанови виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Судом встановлено, що позивач помилково вважав, що оскаржувані ним податкові повідомлення-рішення прийняті за податковий період 12 місяців 2022 року, однак як вбачається із наданих копій оскаржуваних податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Чернігівській податковий період, за який нараховано орендну плату з фізичних осіб, є 10 місяців 2022 року (колонка 7), і тому подав заяву про зміну позовних вимог, зменшивши суму нарахувань.

Враховуючи викладене, оцінивши достовірність та достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, відповідно до свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом:

- визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Чернігівській області від 26.09.2022:

№- 2517 про визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб», податковий період 10 місяців 2022 року, у розмірі 185,73грн;

№-2517 про визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб», податковий період 10 місяців 2022 року, у розмірі 1 287,37 грн;

№-2517 про визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб», податковий період 10 місяців 2022 року, у розмірі 404,35 грн;

№-2517 про визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб», податковий період 10 місяців 2022 року, у розмірі 179,46 грн;

№-2517 про визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб», податковий період 10 місяців 2022 року, у розмірі 521,40 грн;

№-2517 про визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб», податковий період 10 місяців 2022 року, у розмірі 267,77 грн;

№-2517 про визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб», податковий період 10 місяців 2022 року, у розмірі 539,78 грн;

№-2517 про визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб», податковий період 10 місяців 2022 року, у розмірі 557,43 грн;

№-2517 про визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб», податковий період 10 місяців 2022 року, у розмірі 2 932,53 грн;

№-2517 про визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб», податковий період 10 місяців 2022 року, у розмірі 381,68 грн;

№-2517 про визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб», податковий період 10 місяців 2022 року, у розмірі 381,04 грн;

№-2517 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 9195,55грн;

- визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Чернігівській області від 26.10.2022:

№1161405- 2410-2517 про визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб», податковий період 10 місяців 2022 року, у розмірі 3031,18 грн;

№1-2517 про визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб», податковий період 10 місяців 2022 року, у розмірі 1233,94 грн;

№1-2517 про визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб», податковий період 10 місяців 2022 року, у розмірі 1784,86 грн;

№1-2517 про визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб», податковий період 10 місяців 2022 року, у розмірі 1752,59 грн;

№1-2517 про визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб», податковий період 10 місяців 2022 року, у розмірі 4483,50 грн;

№1-2517 про визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб», податковий період 10 місяців 2022 року, у розмірі 9708,25 грн;

№10-2517 про визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб», податковий період 10 місяців 2022 року, у розмірі 2415,79 грн;

№1-2517 про визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб», податковий період 10 місяців 2022 року, у розмірі 8096,25 грн;

№1-2517 про визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб», податковий період 10 місяців 2022 року, у розмірі 2245,51 грн;

№1-2517 про визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб», податковий період 10 місяців 2022 року, у розмірі 18647,54 грн;

№1161415- 2410-2517 про визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб», податковий період 10 місяців 2022 року, у розмірі 2006,72 грн;

№1-2517 про визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб», податковий період 10 місяців 2022 року, у розмірі 6320,05 грн;

№1-2517 про визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб», податковий період 10 місяців 2022 року, у розмірі 6077,59 грн;

№1-2517 про визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб», податковий період 10 місяців 2022 року, у розмірі 8357,86 грн;

№1-2517 про визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб», податковий період 10 місяців 2022 року, у розмірі 13080,75 грн;

№1-2517 про визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб», податковий період 10 місяців 2022 року, у розмірі 11821,52 грн;

№1-2517 про визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб», податковий період 10 місяців 2022 року, у розмірі 889,94 грн;

№1-2517 про визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб», податковий період 10 місяців 2022 року, у розмірі 14061,74 грн;

№1-2517 про визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб», податковий період 10 місяців 2022 року, у розмірі 814,59 грн;

№1-2517 про визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб», податковий період 10 місяців 2022 року, у розмірі 13918,29 грн;

№1-2517 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 462,28 грн;

№1-2517 про визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб», податковий період 10 місяців 2022 року, у розмірі 7579,11 грн;

№1-2517 про визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб», податковий період 10 місяців 2022 року, у розмірі 19417,07 грн;

№1-2517 про визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб», податковий період 10 місяців 2022 року, у розмірі 8791,43 грн;

№1-2517 про визначення суми податкового зобов`язання з податку «Орендна плата з фізичних осіб», податковий період 10 місяців 2022 року, у розмірі 21605,19 грн.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із частиною першою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову, доказів понесення ним інших судових витрат суду не надано, тому судові витрати, що підлягають відшкодуванню, відсутні.

Керуючись ст. ст. 139, 227, 229, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 26.09.2022 №- 2517, №-2517, №-2517, №-2517, №-2517, №-2517, №-2517, №-2517, №-2517, №-2517, №-2517, №-2517.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 26.10.2022 №1161405- 2410-2517, №1-2517, №1-2517, №1-2517, №1-2517, №1-2517, №10-2517, №1-2517, №1-2517, №1-2517, №1161415- 2410-2517, №1-2517, №1-2517, №1-2517, №1-2517, №1-2517, №1-2517, №1-2517, №1-2517, №1-2517, №1-2517, №1-2517, №1-2517, №1-2517, №1-2517.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Чернігівській області (вул.Реміснича, 11, Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ ВП 44094124).

Повний текст рішення суду складено 14 січня 2025 року.

Суддя Ольга ТКАЧЕНКО