Справа № 460/21897/23
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2024-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 рокуЛьвівСправа № 460/21897/23 пров. № А/857/14028/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,

суддів : Ільчишин Н.В., Шевчук С.М.,

з участю секретаря судового засідання : Демидюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року про залишення позовної заяви без розгляду (постановлену головуючою суддею Гудимою Н.С. у м.Рівне) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - в/ч НОМЕР_1 , відповідач), в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 10.10.2023, просив визнати протиправними дії відповідача щодо надання відповіддю від 05.05.2023 за №501/26/266 неповної інформації на запит від 08.04.2023 наданого у відповідності до норм Закону України Про доступ до публічної інформації №2939-VI від 13.01.2011 (далі - Закон №2939), зобов`язати відповідача надати достовірну точну та повну інформацію на запит від 08.04.2023 з урахуванням норм Закону №2939, визнати протиправними дії відповідача щодо надання відповіддю від 19.05.2023 за №501/26/302 неповної інформації на запит від 13.05.2023 наданого відповідно до норм Закону №2939, визнати протиправними дії відповідача щодо надання відповіддю від 01.06.2023 за №501/26/331 неповної інформації на запит від 13.05.2023 наданого відповідно до норм Закону №2939, зобов`язати відповідача надати достовірну точну та повну інформацію на запит від 13.05.2023 з урахуванням норм Закону №2939, визнати протиправними дії відповідача щодо надання відповіддю від 05.06.2023 за №501/26/338 неповної інформації на запит від 26.05.2023 наданого у відповідності до норм Закону №2939, зобов`язати відповідача надати достовірну точну та повну інформацію на запит від 26.05.2023 з урахуванням норм Закону №2939, визнати протиправними дії відповідача щодо надання відповіддю від 04.05.2023 за №501/26/267 неповної інформації на пункт 1-3 запиту від 07.04.2023 наданого відповідно до норм Закону №2939, зобов`язати надати відповідача достовірну точну та повну інформацію на пункт 1-3 запиту від 07.04.2023 з урахуванням норм Закону №2939, визнати протиправними дії відповідача щодо надання відповіддю від 19.05.2023 за №501/26/303 не повної інформації на запит від 11.05.2023 наданого відповідно до норм Закону №2939, визнати протиправними дії відповідача щодо надання відповіддю від 01.06.2023 за №501/26/332 неповної інформації на запит від 11.05.2023 наданого відповідно до норм Закону №2939, зобов`язати відповідача надати достовірну точну та повну інформацію на запит від 11.05.2023 з урахуванням норм Закону №2939, визнати протиправними дії відповідача щодо надання відповіддю від 05.06.2023 за №501/26/337 неповної інформації на запит від 29.05.2023 наданого відповідно до норм Закону №2939, зобов`язати надати відповідача достовірну точну та повну інформацію на запит від 29.05.2023 з урахуванням норм Закону №2939, визнати протиправними дії відповідача щодо відмови відповіддю від 19.07.2023 за №501/26/403 у наданні інформації на пункт 5 запиту від 29.06.2023 наданого відповідно до норм Закону №2939, визнати протиправними дії відповідача щодо недотримання вимог встановлених ст.22 Закону №2939 відповіддю від 19.07.2023 за №501/26/403 на пункт 5 запиту від 29.06.2023, зобов`язати відповідача надати достовірну точну та повну інформацію на пункт 5 запиту від 29.06.2023 з урахуванням норм Закону №2939, визнати протиправними дії відповідача щодо недотримання встановленого терміну розгляду звернення від 07.04.2023 наданого відповідно до норм Закону України "Про звернення громадян" №393/96-ВР від 02.10.1996 (далі - Закон №393/96-ВР), визнати протиправними дії відповідача щодо недотримання встановленого терміну розгляду звернення від 08.09.2023 наданого відповідно до норм Закону №393/96-BP, визнати протиправними дії відповідача щодо ненадання відповіді на звернення від 08.09.2023 наданого відповідно до норм Закону №393/96-BP, зобов`язати відповідача надати відповідь на звернення від 08.09.2023 наданого відповідно до норм Закону №393/96-ВР, визнати протиправними дії відповідача щодо відмови відповіддю від 15.08.2023 за №6501/25/1587 у наданні інформації на запит від 02.08.2023 наданого відповідно до норм Закону №2939, визнати протиправними дії відповідача щодо недотримання вимог, встановлених ст.22 Закону №2939 відповіддю від 15.08.2023 за №501/25/1587 на запит від 02.08.2023, зобов`язати відповідача надати достовірну точну та повну інформацію на запит від 02.08.2023 з урахуванням норм Закону №2939, визнати протиправними дії відповідача щодо надання неповної, недостовірної та неточної інформації на запит від 18.09.2023, наданий відповідно до норм Закону №2939, зобов`язати відповідача надати достовірну, точну та повну інформацію на запит від 18.09.2023 з урахуванням норм Закону №2939 та стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 3000 грн.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить її скасувати, а справу передати на розгляд суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що в ухвалі суду від 27.09.2023 вказано, що він звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Надалі, ухвалою від 13.10.2023 прийнято його заяву про зменшення позовних вимог від 10.10.2023. Проте, ухвалою від 27.10.2023 суд першої інстанції вирішив повторно повернутись до розгляду питання щодо сплати судового збору, яке попередньо було вирішено судом своєю ухвалою від 27.09.2023 про те, що він звільнений від сплати судового збору. Вказане, на його думку, порушує його законні права та інтереси та позбавляє доступу до правосуддя.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача Куц І.В. просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

22.11.2024 позивач подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, представників відповідача Римар С.Ю., Куц І.В., які просили залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та передати справу на розгляд суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що у встановлений судом строк ОСОБА_1 не усунув недоліки позовної заяви. Доказів сплати судового збору за подання позову позивачем не надано.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно п.3 ч.1 ст.171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 161 КАС України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону

Відповідно до ч.1 ст.168 КАС України, позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді

Згідно ч.1 ст.169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (ч.2 ст.169 КАС України)

Відповідно до п.7 ч.1 ст.240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Колегія суддів зазначає, що залишення позовної заяви без руху це тимчасовий захід, який застосовується судом, з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання

Згідно ч.1, 2 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом

За змістом ч.1 ст.133 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлені Законом України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 (далі - Закон №3674-VI), статтею 8 якого встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті

Відстрочення та розстрочення сплати судового збору, звільнення від його сплати особи, яка через важкий майновий стан не може його сплатити, направлено на забезпечення доступності до правосуддя та реалізацію права таких осіб на судовий захист

Конституційний Суд України у рішенні «У справі за конституційним зверненням асоціації «Дім авторів музики в Україні» щодо офіційного тлумачення положень пункту 7 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у взаємозв`язку з положеннями пункту «г» частини першої статті 49 Закону України «Про авторське право і суміжні права»» №12-рп/2013 від 28.11.2013 року, вказав - гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14 травня 1981 року N R (81) 7: «В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D). Сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України

Водночас, колегія суддів зазначає, що єдиною підставою для відстрочення, розстрочення сплати судового збору, звільнення від його сплати є майновий стан заявника. Обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на позивача. При зверненні до суду із заявою про відстрочення або розстрочення сплати судового збору особа повинна додати до такої заяви належні документи на підтвердження факту відсутності відповідних коштів для сплати судового збору.

Як видно з матеріалів справи, ухвалою суду від 27.09.2023 позовну заяву ОСОБА_1 було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що в ухвалі суду від 27.09.2023 перевірено матеріали адміністративного позову в порядку ст. 171 КАС України та серед іншого вказано, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13. ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Надалі, ухвалою суду від 13.10.2023 прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення позовних вимог від 10.10.2023.

Проте, ухвалою суду від 27.10.2023 в порядку ч.13 ст.171 КАС України залишено позовну заяву без руху та надано позивачу 5-денний строк з дня одержання цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду документа про сплату судового збору у розмірі 11809,60 грн або документів, які підтверджують наявність підстав для звільнення від сплати судового збору відповідно до вимог закону.

За наслідками розгляду поданого 31.10.2023 клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, ухвалою суду від 01.11.2023 відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору в сумі 11809,60 грн за подання цього позову до ухвалення судового рішення у справі та продовжено розгляд справи №460/21897/23.

07.11.2023 на адресу суду надійшла заява (клопотання) позивача, в якій він просив надати доступ до правосуддя, звільнити від сплати судового збору, оскільки відмовляється від відстрочки сплати судового збору.

Ухвалою від 10.11.2023 заяву позивача від 07.11.2023 повернуто заявнику без розгляду з підстав, визначених ч.2 ст.167 КАС України.

Ухвалою від 04.12.2023 провадження у справі зупинено до перегляду Восьмим апеляційним адміністративним судом ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 10.11.2023 в порядку апеляційного провадження.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.03.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено та скасовано ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 10.11.2023 про повернення заяви без розгляду в адміністративній справі №460/21897/23, а заяву з матеріалами справи направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У вказаній постанові колегія суддів дійшла висновку щодо передчасності висновку суду першої інстанції про повернення клопотання позивача від 06.11.2023 про звільнення від сплати судового збору без розгляду, оскільки його клопотання від 30.10.2023 про звільнення від сплати судового збору фактично не було вирішене судом.

03.04.2024 адміністративна справа №460/21897/23 повернулася на адресу Рівненського окружного адміністративного суду із суду апеляційної інстанції та ухвалою суду від 10.04.2024 провадження у справі поновлено.

Після повернення адміністративної справи з суду апеляційної інстанції, суд повернувся до розгляду питання про звільнення позивача від сплати судового збору та відповідності поданого позову вимогам ст.ст.160, 161 КАС України.

Так, ухвалою суду від 10.04.2024 суд залишив позовну заяву без руху з підстав, визначених ч.13 ст.171 КАС України та надав позивачу 5-денний строк з дня одержання ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду документа про сплату судового збору у розмірі 11809,60 грн або документів, які підтверджують наявність підстав для звільнення від сплати судового збору відповідно до вимог закону.

На виконання вимог вказаної ухвали 22.04.2024 від позивача надійшла заява, якою останній просив звільнити його від сплати судового збору, у зв`язку з тим, що: 1) розмір судового збору перевищує 5% його річного доходу за попередній рік, 2) позивач має дві дитини віком до 14 років, 3) позивач є членом багатодітної сім`ї, 4) предметом позову є захист соціальних та трудових прав, 5) позивач є учасником бойових дій, пенсіонером, звільненим за станом здоров`я.

За наслідками її розгляду судом встановлено, що розмір судового збору за подання цього позову (11 вимог немайнового характеру) не перевищує 5% розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік (2022 рік); спір не пов`язаний з наявністю/відсутністю у позивача статусу учасника бойових дій та не стосується пільг, прав та гарантій, закріплених законодавством саме через набуття такого статусу ст.12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"; заявлені позовні вимоги стосуються розгляду заяв/запитів позивача відповідно до Закону України Про доступ до публічної інформації, а також вказано, що подання позову членом багатодітної сім`ї не є безумовною підставою для звільнення, відстрочення та розстрочення сплати судового збору.

У зв`язку з цим, ухвалою суду від 25.04.2024 відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору та продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду документа про сплату судового збору.

03.05.2024 позивач подав до суду повторну заяву про звільнення від сплати судового збору.

За наслідками розгляду вказаної заяви та долучених до неї документів, суд дійшов висновку, що підстави для звільнення позивача від сплати судового збору відсутні і майновий стан останнього не перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі за подання цього позову, тож судовий збір має бути сплачений на загальних підставах.

У зв`язку з цим, ухвалою суду від 07.05.2024 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору та продовжено останньому строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду документа про сплату судового збору.

10.05.2024 позивач подав до суду чергову заяву про звільнення від сплати судового збору, в обґрунтування доводів якої зазначає, що інших джерел, окрім пенсії не отримує, не є працевлаштованим та не отримує виплати із центру зайнятості, лише інколи отримує перераховане грошове забезпечення за 2014-2017 роки на виконання судових рішень, дружина позивача також на даний час не працевлаштована та жодних коштів не отримує. Повідомлено, що отримані кошти позивачем є наслідком того, що відповідач протиправно не виплатив позивачу грошове забезпеченням за вказані роки, та які він використовує негайно на погашення боргів через онкохворобу сестри і на свою багатодітну сім`ю у 2020-2024 роках, на вирішення своїх сімейних питань. Вказує, що в разі врахування грошових коштів за 2016-2017 рік, які виплачено у 2022 році, розмір судового збору не перевищує 5% розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік (2022), однак вказане не було основним аргументом прохання позивача. За таких обставин, просить в сукупності врахувати усі обставини, зважаючи на надмірну суму судового збору в розмірі 11809,60 грн, а саме: 1) позивач має дві дитини віком до 14 років, 2) позивач є членом багатодітної сім`ї, 3) предметом позову є захист соціальних та трудових прав, 4) позивач є учасником бойових дій, пенсіонером, звільненим за станом здоров`я.

З приводу вищевказаних обставин, колегія суддів зазначає, що звернення до суду є правом особи, яке реалізується шляхом подання позовної заяви з дотриманням встановлених вимог КАС України, в тому числі щодо сплати судового збору, а відтак суд не може покладати на особу обов`язок сплачувати судовий збір, коли особа не бажає цього робити.

В даному випадку суд мав би вирішити питання щодо наявності чи відсутності права позивача звільнення від сплати судового збору про що постановити відповідну ухвалу, а не обирати альтернативу у вигляді відстрочення судового збору до ухвалення судового рішення про що позивач не просив.

Також, колегія суддів наголошує, що суд у своїх висновках є не послідовним, оскільки спочатку в ухвалі про відкриття провадження від 27.09.2023 у даній справі вказує на те, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а в подальшому формулює протилежний висновок про відсутність таких підстав.

На переконання колегії суддів, позивач отримавши вказану ухвалу про відкриття провадження у даній справі мав законні очікування на те, що він звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Так, питання доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду ЄСПЛ.

У справі «Bellet v. France», ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції.

Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Право на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.

Колегія суддів зазначає, що протилежний попередньому висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для відкриття провадження у даній справі, який мав наслідком залишення позовної заяви без розгляду, фактично перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі Волчлі проти Франції (Walchli v. France), заява №35787/03, п.29, від 26.07.2007).

Водночас, ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Натомість надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Суд повинен дотримуватися принципу верховенства права, одним з елементів якого є доступ до суду, який відповідно до ст.6 КАС України застосовується адміністративними судами з урахуванням судової практики ЄСПЛ.

З урахуванням вищенаведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, порушив норми процесуального права, що є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали з передачею справи на розгляд суду першої інстанції.

Згідно п.4 ч.1 ст.320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 308, 312, 315, 320, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року про залишення позовної заяви без розгляду по справі №460/21897/23 скасувати та передати справу на розгляд суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді Н. В. Ільчишин
С. М. Шевчук
У зв`язку із перебуванням судді Ільчишин Н.В. з 04.12.2024 по 09.12.2024 у відпустці та судді Шевчук С.М. з 06.12.2024 по 11.01.2025 включно у відпустці, повний текст постанови складений та підписаний повним складом суду 13.01.2025.