Справа № 640/18855/22
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2025-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2025 року м.Київ № 640/18855/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Головенко О.Д., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загальними позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ Каргілл" до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "АТ Каргілл" з позовом до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18.02.2022 № , № та № 1.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.11.2022 справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

15.12.2022 набрав чинності Закон України від 13.12.2022 № 2825-IX Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду.

Відповідно до абзаців 1-3 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного закону Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя, а до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Відтак, розгляд зазначеної справи підпадає під територіальну юрисдикцію Київського окружного адміністративного суду.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддям, головуючим суддею у даній справі визначено суддю Головенка О.Д.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.11.2023 вказану справу прийнято до розгляду, розпочато розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що відповідачем було проведено дві документальні позапланові виїзні перевірки за результатами якої встановлено порушення вимог податкового законодавства, однак позивач вважає, що при проведенні перевірки податковий орган дійшов помилкового висновку щодо порушення вимог податкового законодавства при декларуванні за грудень 2021 року та січень 2022 року суми від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

Зауважив, що позивачем було укладено ряд договорів поставки сільськогосподарської продукції, а саме кукурудзи, які є реальними операціями, що підтверджується первино бухгалтерською документацією, яка складена на виконання вимог чинного законодавства. Вважає, що надані документи підтверджують виконання умов укладених договорів.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову, оскільки реальність вчинення господарських операцій між ФГ «Фортуна Подоляка», ТОВ «ПРОГРЕС» та позивачем відсутня, а наслідком для податкового обліку є лише фактичний рух активів, задекларований на папері, отже, надані ТОВ «АТ Каргілл» податкові накладні не можуть бути підставою для отримання позивачем податкового кредиту по взаємовідносинах із вказаними контрагентами за період виникнення від`ємного значення по податковим деклараціям з податку на додану вартість за грудень 2021 року та січень 2022 року, що призвело до його завищення.

Крім того, відповідач вказує, що контрагенти позивача не мали у володінні достатньої кількості земельних ділянок для вирощування кукурудзи у той кількості, яка була продана позивачеві, що ставить під сумнів правомірності укладених правочинів.

Ухвалою суду від 28.06.2024 підготовче провадження було закрито та за клопотанням сторін продовжено розгляд справи по суті в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані сторонами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «АТ Каргілл» () зареєстровано 05.11.1993 № 0044096 Печерською районною державною адміністрацією у м. Києві, має статус юридичної особи та являється платником податку на додану вартість з 03.07.1997.

До основних видів діяльності позивача входить: основний (код КВЕД 46.21) оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; (код КВЕД 10.41) виробництво олії та тваринних жирів; (код КВЕД 20.13) виробництво інших основних неорганічних хімічних речовин; (код КВЕД 52.10) складське господарство; (код КВЕД 52.29) інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

Як вбачається з матеріалів справи, податковим органом було проведено дві документальні позапланові виїзні перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ Каргілл».

Так, на підставі наказу від 02.06.2022 № 35 Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України (далі ПК України) проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «АТ Каргілл» з питання законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн по декларації з податку на додану вартість за грудень 2021 року, з урахуванням періодів декларування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків від`ємного значення з податку на додану вартість (далі ПДВ), у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

За наслідками перевірки було складено акт перевірки від 26.07.2022 № 75/34-00-07-01/20010397 та встановлено такі порушення:

п.п. «а» п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 ПК України, оскільки позивачем завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню по рядку 20.2.1 «Cума від`ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 2001.3 ст. 2001 розділу V ПК України на момент подання податкової декларації (рядок 19 - рядок 19.1), яка підлягає бюджетному відшкодуванню (рядок 20.2.1 + рядок 20.2.2) (рядок 3 Д3): на рахунок платника у банку», податкової декларації з ПДВ за грудень 2021 року на суму 454 679,00 грн.

На підставі вказаних висновків податковим органом було прийнято податкове повідомлення рішення від 18.08.2022: № , яким ТОВ «АТ Каргілл» визначено податкове зобов`язання з ПДВ на загальну суму 568 349,00 грн (454 679,00 грн - сума завищення бюджетного відшкодування; 113 670,00 грн - сума штрафних санкцій у розмірі 25% від суми завищення бюджетного відшкодування).

Також, на підставі наказу ПМУ ДПС по роботі з ВПП від 02.06.2022 № 35 відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «АТ Каргілл» з питання законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн по декларації з податку на додану вартість за січень 2022 року, з урахуванням періодів декларування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків (далі Декларація) від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

За наслідками перевірки було складено акт перевірки від 26.07.2022 № 81/94-00-07-01/20010397 та встановлено такі порушення:

п.п. «а» п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 ПК України, оскільки ним завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню по рядку 20.2.1 «Cума від`ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 2001.3 ст. 2001 розділу V ПК України на момент подання податкової декларації (рядок 19 - рядок 19.1), яка підлягає бюджетному відшкодуванню (рядок 20.2.1 + рядок 20.2.2) (рядок 3 Д3): на рахунок платника у банку», податкової декларації з ПДВ за січень 2022 року на суму 1 421 995,00 грн;

п. 69.29 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, оскільки ним завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню по рядку 20.2.1 "Cума від`ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 2001.3 ст. 2001 розділу V ПК України на момент подання податкової декларації (рядок 19 - рядок 19.1), яка підлягає бюджетному відшкодуванню (рядок 20.2.1 + рядок 20.2.2) (рядок 3 Д3): на рахунок платника у банку», податкової декларації з ПДВ за листопад 2021 року на суму 14 950 123,00 грн.

На підставі вказаних висновків податковим органом було прийнято таке податкові повідомлення рішення від 18.08.2022:

№ , яким ТОВ «АТ Каргілл» визначено податкове зобов`язання з ПДВ на загальну суму 2 132 993,00 грн (1 421 995,00 грн - сума завищення бюджетного відшкодування; 710 998,00 грн - сума штрафних санкцій у розмірі 50% від суми завищення бюджетного відшкодування);

№ 1, яким ТОВ «АТ Каргілл» відмовлено у бюджетному відшкодуванні на загальну суму 14 950 123,00 грн.

Не погоджуючись за вказаними податковими повідомленнями рішеннями позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між учасниками справи, суд виходив з такого.

ПК України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Податок на додану вартість належить до загальнодержавних податків (п.п. 9.1.3 п. 9.1 ст. 9 ПК України).

Відповідно до п.п. 14.1.8 п. 14.1 ст. 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Під витратами відповідно до п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України розуміється сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Підпунктом 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк); п. п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V ПК України (п.п. 14.1.178 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V ПК України (п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Відповідно до п. 75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.2. п. 75. 1 ст. 75 ПК Украйни визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, у тому числі якщо платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

З урахуванням того, податковим органом було проведено одночасно дві виїзні позапланові перевірки, слід зазначити, що ПК України не забороняється проводити одночасно такі види перевірок, як планові, позапланові чи фактичні.

Згідно з п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст. 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст. 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Пунктом 187.1 ст. 187 ПК України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

придбання або виготовлення товарів та послуг;

придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Також п. 198.2 ст. 198 ПК України визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з п. 187.8 ст. 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу таким орендарем.

Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до п. 187.9 ст. 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.

Пунктом 198.5 ст. 198 ПК України визначено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п. 189.1 ст. 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до ст. 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених п.п. 196.1.7 п. 196.1 ст. 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до ст. 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених п.п. 197.1.28 п. 197.1 ст. 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 ст. 197 цього Кодексу);

в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених п. 189.9 ст. 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах:

придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;

придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Згідно п. 201.1 ст. 200 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити:

порядковий номер податкової накладної; дата складання податкової накладної; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; ціна постачання без урахування податку; ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду; індивідуальний податковий номер.

Також п. 201.4 ст. 200 ПК України визначено, що платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг протягом періоду, за який складається така податкова накладна, постачання яких має безперервний або ритмічний характер:

покупцям - платникам податку - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведені податкові накладні на кожного платника податку, з яким постачання мають такий характер протягом періоду, за який складається така податкова накладна, з урахуванням усього обсягу постачання товарів/послуг відповідному платнику протягом такого місяця;

покупцям - особам, не зареєстрованим платниками податку, - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням всього обсягу постачання товарів/послуг таким покупцям, з якими постачання мають такий характер, протягом такого місяця.

У разі якщо станом на дату складення зазначених податкових накладних сума коштів, що надійшла на поточний рахунок продавця як оплата (передоплата) за товари/послуги, перевищує вартість поставлених товарів/послуг протягом місяця, таке перевищення вважається попередньою оплатою (авансом), на суму якої складається податкова накладна у загальному порядку не пізніше останнього дня такого місяця.

Для цілей цього пункту ритмічним характером постачання вважається постачання товарів/послуг одному покупцю два та більше разів на місяць.

Податкова накладна може бути складена за щоденними підсумками операцій (якщо податкова накладна не була складена на ці операції) у разі:

здійснення постачання товарів/послуг за готівку кінцевому споживачеві (який не є платником податку), розрахунки за які проводяться через касу/реєстратори розрахункових операцій або через банківську установу чи платіжний пристрій (безпосередньо на поточний рахунок постачальника);

виписки транспортних квитків, готельних рахунків або рахунків, які виставляються платнику податку за послуги зв`язку, інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, суму податку та податковий номер постачальника (продавця), крім тих, форма яких встановлена міжнародними стандартами;

надання платнику податку касових чеків, що містять суму поставлених товарів/послуг, загальну суму нарахованого податку (з визначенням фіскального та податкового номерів постачальника).

Платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг, база оподаткування яких, визначена відповідно до ст. 188 і 189 цього Кодексу, перевищує фактичну ціну постачання таких товарів/послуг, можуть скласти не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням сум податку, розрахованих виходячи з перевищення бази оподаткування над фактичною ціною, визначених окремо по кожній операції з постачання товарів/послуг.

Відповідно до п 200.4 ст. 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 цієї статті, така сума:

враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно п. 200-1.3 ст. 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними документами, які відображають реальність таких операцій. Сума податку для включення до податкового кредиту повинна бути підтверджена, крім того, податковою накладною, виписаною постачальником на операцію з постачання товару (послуг) і зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум податкового кредиту, врахованих платником під час визначення податкових зобов`язань з податку на прибуток та з ПДВ відповідно, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують, дійсно мали місце.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені для оформлення такої операції, не відповідають дійсності і не можуть бути підставою податкового обліку. Це відповідає й вимозі ст. 75 КАС України щодо достовірності доказів.

Ці вимоги однаковою мірою стосуються формування й інших показників податкового обліку, в тому числі, доходу і податкових зобов`язань з ПДВ за господарськими операціями, оскільки податковий облік, як і будь-який облік, обов`язковість якого встановлена законом, не може ґрунтуватися на недостовірних даних.

У справах, предмет спору в яких стосується правомірності відображення платником податків у бухгалтерському та податковому обліках фінансових показників господарських операцій, які, за висновком контролюючого органу, є фіктивними, сталою є практика правозастосування Верховним Судом, яка, якщо її узагальнити, полягає в тому, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податків господарських договорах, що має підтверджуватись первинними документами відповідно до вимог, встановлених правовими нормами, зокрема й щодо змісту (обов`язкових реквізитів).

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи контролюючого органу, зокрема про наявність таких обставин, як: неможливість реального здійснення операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, господарської діяльності у зв`язку з відсутності управлінського або технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність документів обліку.

На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій платник податків повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами і які в сукупності із встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для здійснення господарських операцій, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником даних податкового обліку.

Такі висновки зроблені Верховним Судом у низці постанов, до прикладу в постановах від 24.01.2018 у справі № 2а-19379/11/2670, від 28.10.2019 у справі № 280/5058/18, від 26.02.2020 у справі № 826/1308/18, від 06.05.2020 у справі № 640/4687/19.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2022 у справі № 160/3364/19 зроблено висновки про те, що під час вирішення спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (пункт 66 Постанови).

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про те, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту ч. 1 ст. 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 ПК України.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Наявність належно оформлених первинних документів є обов`язковою ознакою господарської операції, однак не єдиною. За своєю правовою суттю господарською операцією є операція, яка змінює зміст активів платника податку, а первинні документи лише підтверджують факт її проведення.

Отже, оцінюючи обґрунтованість заявленої податкової вигоди адміністративний суд має оцінити обставини вчинення відповідних господарських операцій в їх сукупності та дослідити фактичні правовідносини учасників поставок, перевірити дійсний рух активів у процесі виконання операцій та встановити зв`язок складених первинних документів з реальними фактами господарської діяльності.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 10.07.2024 у справі № 640/3202/22.

Зокрема відповідно до ст. 2 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІУ Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні первинний документ - документ, який містить відомості господарську операцію та підтверджує її здійснення, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення (ч. 1 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні).

Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов`язкові реквізити: назва документа; дату і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 2.15 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704, визначено, що первинні документи підлягають обов`язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції діючому законодавству, логічна ув`язка окремих показників.

Як вбачається з матеріалів справи, у листопаді 2021 року ТОВ «АТ Каргілл» мало взаємовідносини з ФГ «ФОРТУНА ПОДОЛЯКА» () щодо придбання кукурудзи урожаю 2021 року українського походження на загальну суму 3 702 387,23 грн у тому числі ПДВ 454 679,13 грн.

Відповідно договору поставки від 07.12.2021 № , укладеного між ФГ «ФОРТУНА ПОДОЛЯКА» та ТОВ «АТ КАРГІЛЛ», продавець (ФГ «ФОРТУНА ПОДОЛЯКА») зобов`язується поставити і передати у власність, а покупець прийняти та оплатити кукурудзу урожаю 2021 року українського походження, надалі пойменований "Товар", на умовах "ЕХW ПАФ "Подоляка", 38543, С.ПОКРОВСЬКЕ, ВУЛ.СТЕПНА ЗЗВ", згідно Інкотермс 2020 в частині, що не суперечить умовам цього договору. Код Товару згідно УКТ ЗЕД .

Відповідно до п. 3.1 договору поставки № ціна товару складає 6 900,00 грн за тонну, в тому числі ПДВ.

Пунктом 3.2. договору поставки № передбачено, що загальна вартість товару визначається як вартість товару згідно всіх видаткових накладних, підписаних сторонами на виконання цього договору.

На виконання умов договору поставки № ФГ «ФОРТУНА ПОДОЛЯКА» поставив, а ТОВ «АТ Каргілл» прийняв 536,578 тонн кукурудзи, урожаю 2021 року відповідно до видаткової накладної №-000005 від 08.12.2021.

Видаткова накладна №-000005 від 08.12.2021 оформлена у відповідності до вимог законодавства, чинного протягом періоду виникнення спірних правовідносин, та мають всі обов?язкові реквізити, передбачені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.

Як вбачається із видаткової накладної №-000005 від 08.12.2021, кукурудзу урожаю 2021 року отримав ОСОБА_1 , повноваження на отримання вказаного товару підтверджуються довіреністю № 2021/24 від 15.06.2021, виданою ОСОБА_1 для отримання від ФГ «ФОРТУНА ПОДОЛЯКА» 536,578 тонн кукурудзи за договором поставки № .

Відповідно до п. 4.3 договору поставки № право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту видачі зерновим складом складського документу на ім?я покупця (якщо зерновий склад видає складські документи на зерно) або підписання постачальником, покупцем та зерновим складом трьохстороннього акту приймання - передачі товару у формі, прийнятній для покупця (у разі, якщо зерновий склад не видає складські документи на зерно).

Перехід права власності на 536,578 тонн кукурудзи за договором поставки № до ТОВ «АТ Каргілл» підтверджується складською квитанцією на зерно № 5 від 08.12.2021 та актом приймання-передачі № 0 від 08.12.2021.

У подальшому кукурудза, урожаю 2021 року, що була поставлена ТОВ «АТ Каргілл» ФГ «ФОРТУНА ПОДОЛЯКА» було експортовано.

На підтвердження експорту кукурудзи, урожаю 2021 року позивач додає такі документи:

митну декларацію (EK10PP) №UA00130/2021/221099 від 31.12.2021, повідомлення про фактичне вивезення товарів за митною декларацією № 500130/2021/221099 від 31.12.2021 та митну декларацію (ЕК10ДР) №UA500130/2022/000879 від 11.01.2022;

митну декларацію (EK10PP) №UA500130/2022/000036 від 02.01.2022, повідомлення про фактичне вивезення товарів за митною декларацією № 500130/2022/000036 від 02.01.2022, митну декларацію (ЕКІОДР) № 500130/2022/000880 від 11.01.2022.

В основі спірних податкових повідомлень рішень від 18.08.2022 № та № , які прийняті у зв`язку з формуванням позивачем від`ємного значення, яке підлягає бюджетному відшкодуванню лежить твердження податкового органу про те, що контрагенту ФГ «ФОРТУНА ПОДОЛЯКА» площ земельних ділянок для вирощування кукурудзи, що поставлялась ТОВ «АТ Каргілл» на підставі господарських операцій не достатньо.

Зокрема, відповідач вказує на те, що ФГ «ФОРТУНА ПОДОЛЯКА» здійснило декларування у податковій звітності земельних ділянок загальною площею 152,7919 га, що перебувають у власності/користуванні ФГ «ФОРТУНА ПОДОЛЯКА».

Вважає, що із зазначеної вище загальної площі ФГ «ФОРТУНА ПОДОЛЯКА» не мало права використовувати земельні ділянки площею 124,4101 га та відображати їх у податковій звітності, оскільки такі земельні ділянки було передано у користування фізичній особі - ОСОБА_2 (керівник ФГ «ФОРТУНА ПОДОЛЯКА»), а не ФГ «ФОРТУНА ПОДОЛЯКА».

Податковий орган дійшов висновку, що ФГ «ФОРТУНА ПОДОЛЯКА» має у володінні лише 28,3818 га землі, в той час як 124,4101 га землі використовуються ФГ «ФОРТУНА ПОДОЛЯКА» незаконно.

Вказані висновки зроблено податковим органом, ґрунтуючись на матеріалах судової справи № 575/656/17.

Відповідач зазначає, що під час розгляду Великописарівським районним судом Сумської області справи № 575/656/17 встановлено, що ОСОБА_3 не має необхідної освіти, отримала спеціальність «адміністративний менеджмент» та працює економістом, тобто необхідного досвіду також не має; не обгрунтувала розмір земельної ділянки, не зазначила яким чином буде обробляти більне 100 га землі, оскільки техніки не має, крім цього, земельні ділянки знаходяться на території Яблучненської сільської ради Великописарівського району, а сама мешкає в м. Полтава, тому, на думку суду, розглядаючи заяву та видаючи накази про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою і передачу земельних ділянок в оренду ОСОБА_2 , ГУ Держземагентства в Сумській області не дотрималось вимог Закону України «Про фермерське господарство» та не дало оцінку обставинам і умовам, зазначеним у заяві, не пересвідчилося в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство, та спроможності вести господарство такого виду - виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства, не перевірило доводів заявника, наведених на обґрунтування розміру земельної ділянки, не перевірило перспектив діяльності фермерського господарства, в тому числі щодо наявності трудових і матеріальних ресурсів. В обгрунтуванні розмірів земельних ділянок з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства Марина Подоляка вказала, що вона набула сільськогосподарську техніку, але в судовому засіданні встановлена відсутність у ФГ «ФОРТУНА ПОДОЛЯКА» транспортних засобів як на момент його створення, так і в подальшому розвитку даного господарства.

Також відповідач, базуючись на середніх показниках урожайності кукурудзи у Сумській області вважає, що для вирощування 536,578 тонн кукурудзи ФГ «ФОРТУНА ПОДОЛЯКА» необхідно 76,87 га землі та зважаючи на те, що у законному володінні ФГ «ФОРТУНА ПОДОЛЯКА» перебуває начебто лише 28,3818 га (124,4101 нібито перебувають незаконно) ТОВ «АТ Каргілл» безпідставно включило до податкового кредиту суму 454 679,00 грн.

Відповідач вважає, що кукурудза поставлена відповідачу за господарськими договорами між ФГ «ФОРТУНА ПОДОЛЯКА» та ТОВ «АТ Каргілл» є товаром невідомого походження і, як наслідок, така операція з постачання відбулася тільки з її документальним оформленням, але без фактичного руху товарів.

З такими висновками та твердженнями податкового органу, суд не погоджується, оскільки відповідач дає оцінку урожайності зерна кукурудзи та співставляє з задекларованими обсягами земельних ділянок. Разом з тим, інспектори не аналізують методи оброблення земель, наявність зрошення земель, що суттєво впливає на показники урожайності, не досліджують урожайність в окремих районах області.

Податковий орган стверджується, що у сільгоспвиробників не вистачило землі для вирощування зернової культури. При цьому, для обрахунку необхідної кількості земельних угідь, податковий орган прийняв до уваги статистичні дані щодо середньої врожайності та розрахував її для вирощення подібного товару.

З приводу даних висновків, суд зауважує, що інформацію про середню урожайність не можна застосовувати для визначення необхідної кількості земельних ділянок, оскільки родючість землі є індивідуальною, а показник урожайності розраховується шляхом ділення показників з найкращою та найгіршою урожайністю, що дає велику похибку в розрахунках.

Також, на збільшення або зменшення врожайності впливає багато факторів, зокрема: використання підприємством гібридів та елітних сортів зернових культур, які адаптовані до географічних умов, стійкі до природних явищ та хвороб і мають високу врожайність. А відтак, цей показник різнитися по кожному господарству в два, три рази.

Аналогічного висновку щодо неналежності як доказу статичної інформації про середню урожайність висловив Верховний Суд в постанові від 12.10.2020 у справі № 815/7529/16.

Щодо судового рішення Великописарівського районного суду Сумської області у справі № 575/656/17 за цивільним позовом Охтирської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області та ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, повернення земельних ділянок, то суд не бере його до уваги, оскільки рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 27.10.2017 та постанову апеляційного суду Сумської області від 27.02.2018 скасовано, а провадження у справі закрито.

Слід звернути увагу, що згідно із здійсненою поставкою кукурудзи відповідно до умов договору поставки № , видаткової накладної №-000005 від 08.12.2021, складської квитанції на зерно № 5 від 08.12.2021 та акта приймання - передачі № 0 від 08.12.2021 у відповідності до положень ст. 187, 198, 201 ПК України ФГ «ФОРТУНА ПОДОЛЯКА» у Єдиному реєстрі податкових накладних було заресстровано податку накладну № 1 від 08.12.2021 за поставкою 563,578 тонн кукурудзи, урожаю 2021 року загальною вартістю 3 247 708,10 грн та сумою ПДВ 454 679,13 грн.

Право ТОВ «АТ Каргілл» на податковий кредит та відповідне бюджетне відшкодування у розмірі 454 679,13 грн також підтверджується зареєстрованою ФГ «ФОРТУНА ПОДОЛЯКА» податковою накладною № 1 від 08.12.2021 за наслідками здійснення реальної господарської операції з поставки кукурудзи, урожаю 2021 року.

На підтвердження зміни майнового стану у результаті здійснення господарських операцій з ФГ «ФОРТУНА ПОДОЛЯКА» позивачем подано докази щодо перерахування коштів за договором поставки № , а саме довідку АТ «Сітібанк» вих. № 220595/0401-1 від 05.07.2022.

Загальна сума сплачених ТОВ «АТ Каргілл» грошових коштів ФГ «ФОРТУНА ПОДОЛЯКА» на виконання договору поставки № становить 3 702 387,23 грн, включаючи ПДВ, що відповідає видатковій накладній №-000005 від 08.12.2021.

Водночас, суми грошових коштів у розмірі 3 247 697,05 грн та 454 690,18 грн перераховані відповідно до платіжних документів № від 08.12.2021 та № від 10.12.2021, що вказують саме на здійснення оплати за поставку 563,578 тонн кукурудзи, урожаю 2021 року згідно з видатковою накладною №-000005 від 08.12.2021.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «АТ Каргілл» та ТОВ «ПРОГРЕС» було укладено договір поставки № від 14.01.2022.

Відповідно до п. 1.1. договору поставки № постачальник (ТОВ «ПРОГРЕС») зобов?язується поставити і передати у власність, а покупець ( ТОВ «АТ Каргілл) прийняти та оплатити кукурудзу, урожаю 2021 року, українського походження, на умовах DAP ТОВ «СІ РИСОЛ ТЕРМІНАЛ», 68000 м. Чорноморськ, вул. Центральна, 20А згідно Інкотермс 2020.

Згідно з п. 2.1. договору поставки № загальна кількість товару, складає 1 000 тонн +/-5%, за вибором покупця.

Відповідно до п. 3.1. договору поставки № ціна товару складає 8 400,00 грн за тонну, в тому числі ПДВ з урахуванням формули, що наведена у п. 3.1 договору поставки № .

Пунктом 3.2. договору поставки № передбачено, що загальна вартість товару визначається як вартість товару згідно всіх видаткових накладних, підписаних Сторонами на виконання цього договору.

На виконання умов договору поставки № ТОВ «ПРОГРЕС», зокрема у січні 2022, поставив, а ТОВ «АТ Каргілл» прийняв 899,84 тонн кукурудзи урожаю 2021 року відповідно до наступних видаткових накладних: від 17.01.2022 № 1, № 2, № 5, від 18.01.2022 № 6, № 8, № 9, № 10, № 12, № 14 разом кількість кукурудзи урожаю за 2021 року - 899,84 тон (загальна сума ПДВ 7 558 654,94 грн).

Саме вказаний обсяг поставки у розмірі 899,84 тонн кукурудзи, урожаю 2021 року був предметом податкової перевірки та був включений до декларації з ПДВ за січень 2022 року за відповідними зареєстрованими ТОВ «ПРОГРЕС» податковими накладними.

Видаткові накладні № 1 від 17.01.2022, № 2 від 17.01.2022, № 5 від 17.01.2022, № 6 від 18.01.2022, № 8 від 18.01.2022, № 9 від 19.01.2022, № 10 від 19.01.2022, № 12 від 20.01.2022, № 14 від 22.01.2022 щодо 899,84 тонн кукурудзи, урожаю 2021 року за договором поставки № були підписані представником ТОВ «АТ Каргілл» Ступіхіним Є.В., який діяв на підставі довіреності № 2021/35 від 15.06.2021.

Видаткові накладні № 1 від 17.01.2022, № 2 від 17.01.2022, № 5 від 17.01.2022, № 6 від 18.01.2022, № 8 від 18.01.2022, № 9 від 19.01.2022, № 10 від 19.01.2022, № 12 від 20.01.2022, № 14 від 22.01.2022 оформлені у відповідності до вимог законодавства, чинного протягом періоду виникнення спірних правовідносин, та мають всі обов`язкові реквізити, передбачені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.

Відповідно до п. 4.7. договору поставки № право власності на товар переходить від постачальника до покупця з в момент приймання товару за якістю та кількістю в місці поставки.

При цьому 899,84 тонн кукурудзи за договором поставки № було доставлено за такою адресою: 68000 м. Чорноморськ, вул. Центральна, 20А (ТОВ «СП РИСО ТЕРМІНАЛ», що підтверджується такими товаро-транспортними накладними (ТТН): № 020659 від 14.01.2022, № 020565 від 15.01.2022, № 020653 від 14.01.2022, № 020651 від 16.01.2022, № 020649 від 15.01.2022, № 020644 від 15.01.2022, № 020647 від 15.01.2022, № 020646 від 15.01.2022, № 020645 від 16.01.2022, № 020642 від 16.01.2022, № 020635 від 17.01.2022, № 020633 від 17.01.2022, № 020958 від 17.01.2022, № 020630 від 17.01.2022, № 020986 від 17.01.2022, № 020987 від 17.01.2022, № 020985 від 17.01.2022, № 020982 від 17.01.2022, № 020976 від 18.01.2022, № 020969 від 17.01.2022, № 020965 від 17.01.2022, № 020974 від 17.01.2022, № 020963 від 17.01.2022, № 020961 від 17.01.2022, № 020196 від 18.01.2022, № 020194 від 18.01.2022, № 020195 від 18.01.2022. № 02091 від 18.01.2022, №020189 від 17.01.2022, № 020186 від 18.01.2022, № 020185 від 18.01.2022, № 020178 від 19.01.2022, № 020187 від 20.01.2022.

Також, між ТОВ «АТ Каргілл» та ТОВ «ПРОГРЕС» було укладено договір поставки № від 17.01.2022.

Відповідно до п. 1.1. договору поставки № постачальник (ТОВ «ПРОГРЕС») зобов?язується поставити і передати у власність, а покупець ( ТОВ «АТ Каргілл) прийняти та оплатити кукурудзу, урожаю 2021 року, українського походження, надалі пойменований «Товар» на умовах DAP доставлено до ТОВ «М.В. Карго», 67543 с. Визирка, вул. Морська, 1 згідно Інкотермс 2020.

Згідно з п. 2.1. договору поставки № загальна кількість товару, складає 500 тонн +/-5%, за вибором покупця.

Відповідно до п. 3.1. договору поставки № ціна товару складає 8 500,00 грн за тонну, в тому числі ПДВ з урахуванням формули, що наведена у п. 3.1 договору поставки № .

Пунктом 3.2. договору поставки № передбачено, що загальна вартість товару визначається як вартість товару згідно всіх видаткових накладних, підписаних сторонами на виконання цього договору.

На виконання умов договору поставки № ТОВ «ПРОГРЕС», зокрема у січні 2022, поставив, а ТОВ «АТ Каргілл» прийняв 476,265 тонн кукурудзи, урожаю 2021 року відповідно до таких видаткових накладних: від 20.01.2022 № 11, № 13, від 21.01.2022 № 15, від 22.01.2022 № 16 та від 23.01.2022 № 17.

Саме вказаний обсяг поставки у розмірі 476,265 тонн кукурудзи, урожаю 2021 року був предметом податкової перевірки та був включений до декларації з ПДВ за січень 2022 року за відповідними зареєстрованими ТОВ «ПРОГРЕС» податковими накладними. Видаткові накладні № 11 від 20.01.2022, № 13 від 20.01.2022, № 15 від 21.01.2022, № 16 від 22.01.2022, № 17 від 23.01.2022 щодо 476,265 тонн кукурудзи, урожаю 2021 року за договором поставки № були підписані представником ТОВ «АТ Каргілл» Ступіхіним Є.В., який діяв на підставі довіреності № 2021/35 від 15.06.2021.

Видаткові накладні № 11 від 20.01.2022, № 13 від 20.01.2022, № 15 від 21.01.2022, № 16 від 22.01.2022, № 17 від 23.01.2022 оформлені у відповідності до вимог законодавства, чинного протягом періоду виникнення спірних правовідносин, та мають всі обов`язкові реквізити, передбачені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.

Відповідно до п. 4.7 договору поставки № право власності на товар переходить від постачальника до покупця з в момент приймання Товару за якістю та кількістю в місці поставки.

Відповідно, 476,265 тонн кукурудзи, урожаю 2021 року за договором поставки № до ТОВ «АТ Каргілл» було доставлено за такою адресою: 68000 м. Чорноморськ, вул. Центральна, 20А (ТОВ «СП РИСОЛ ТЕРМІНАЛ»), що підтверджується такими товаро-транспортними накладними (ТТН): № 022484 від 16.01.2022, № 022482 від 16.01.2022, № 022492 від 19.01.2022, № 022490 від 19.01.2022, № 022501 від 19.01.2022, № 022498 від 18.01.2022, № 022495 від 19.01.2022, № 022494 від 19.01.2022, від 022485 від 20.01.2022, № 022487 від 19.01.2022, № 022488 від 19.01.2022, № 022477 від 21.01.2022, № 024695 від 21.01.2022, № 024694 від 21.01.2022, № 024694 від 21.01.2022, № 024702 від 23.01.2022, № 024701 від 23.01.2022.

У подальшому кукурудза, урожаю 2021 року, що була поставлена ТОВ «АТ Каргілл» ТОВ «ПРОГРЕС» було експортовано.

На підтвердження експорту кукурудзи, урожаю 2021 року позивач подав копії експортних документів:

митну декларацію (EK1OPР) № UA500090/2022/001326 від 01.02.2022, повідомлення про фактичне вивезення товарів за митною декларацією № UA00090/2022/001326 від 01.02.2022 та митну декларацію (ЕК10ДР) № UA500090/2022/002448, митну декларацію (ЕК10ДР) № UA500090/2022/002449, митну декларацію (ЕК10ДР) № UA500090/2022/002451 від 07.03.2022;

митну декларацію (EK10PP) № UA500090/2022/001503 від 07.02.2022, повідомлення про фактичне вивезення товарів за митною декларацією № UA500090/2022/001503 та митну декларацію (ЕК10ДР) № UA500090/2022/002453 від 07.03.2022.

Згідно із здійсненою поставкою кукурудзи відповідно до умов договору поставки № та видаткових накладних № 1 від 17.01.2022, № 2 від 17.01.2022, № 5 від 17.01.2022, № 6 від 18.01.2022, № 8 від 18.01.2022, № 9 від 19.01.2022, № 10 від 19.01.2022, № 12 від 20.01.2022, № 14 від 22.01.2022 та договору поставки № , № 11 від 20.01.2022, № 13 від 20.01.2022, № 15 від 21.01.2022, № 16 від 22.01.2022, № 17 від 23.01.2022 у відповідності до положень ст. 187, 198, 201 ПК України ТОВ «ПРОГРЕС» у Єдиному реєстрі податкових накладних було зареєстровано такі податкові накладні: № 1 від 16.01.2022, № 2 від 17.01.2022, № 5 від 17.01.2022, № 6 від 18.01.2022, № 8 від 18.01.2022, № 9 від 19.01.2022, № 10 від 19.01.2022, № 11 від 20.01.2022, № 12 від 20.01.2022, № 13 від 20.01.2022, № 15 від 21.01.2022, № 14 від 22.01.2022, № 16 від 22.01.2022, № 17 від 23.01.2022 за поставкою 1 376,105 тонн кукурудзи, урожаю 2021 року загальною вартістю 10 157 109,24 грн та сумою ПДВ 1 421 995,32 грн.

Право ТОВ «АТ Каргілл» на податковий кредит та відповідне бюджетне відшкодування у розмірі 1 421 995,32 грн підтверджується заресстрованими ТОВ «ПРОГРЕС» податковими накладними за наслідками здійснення реальної господарської операції з поставки кукурудзи, урожаю 2021 року.

На підтвердження зміни майнового стану у результаті здійснення господарських операцій з ТОВ «ПРОГРЕС» позивач до суду докази щодо перерахування коштів за договорами поставки № та № , а саме довідку АТ «Сітібанк» вих. № 220566/0401-1 від 22.06.2022.

Загальна сума сплачених ТОВ «АТ Каргілл» грошових коштів ТОВ «ПРОГРЕС» на виконання договорів поставки № та становить 11 579 104,56 грн, включаючи ПДВ, що відповідає видатковим накладним № 1 від 17.01.2022, № 2 від 17.01.2022, № 5 від 17.01.2022, № 6 від 18.01.2022, № 8 від 18.01.2022, № 9 від 19.01.2022, № 10 від 19.01.2022, № 12 від 20.01.2022, № 14 від 22.01.2022 та видатковим накладним № 11 від 20.01.2022, № 13 від 20.01.2022, № 15 від 21.01.2022, № 16 від 22.01.2022, № 17 від 23.01.2022.

Водночас, сума грошових коштів у розмірі 11 579 104,56 грн перерахована відповідно до платіжних документів № від 18.01.2022, № від 18.01.2022, № від 19.01.2022, № від 19.01.2022, № від 20.01.2022, № від 20.01.2022, № від 20.01.2022, № від 20.01.2022, № від 24.01.2022, № від 25.01.2022, № від 25.01.2022, № від 25.01.2022, № від 25.01.2022, № від 25.01.2022, що вказують саме на здійснення оплати за поставку 1 376,105 тонн кукурудзи, урожаю 2021 року згідно з січня 2022 року, № 9 від 19.01.2022, № 10 від 19.01.2022, № 12 від 20.01.2022, № 14 від 22.01.2022 та видатковим накладним № 11 від 20.01.2022, № 13 від 20.01.2022, № 15 від 21.01.2022, № 16 від 22.01.2022, № 17 від 23.01.2022.

Відповідачем зазначено, що ТОВ «АТ Каргілл» при декларуванні взаємовідносин з ТОВ «ПРОГРЕС» () порушено вимоги п. 198.1, 198.2, 198.3 ст. 198, п. 200.1, 200.4 ст. 200 ПК України, оскільки позивачем завищено суму від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, у розмірі 1 421 995,00 грн.

Податковий орган вказує на недостатність у ТОВ «ПРОГРЕС» площ земельних ділянок для вирощування кукурудзи, що поставлялася ТОВ «АТ Каргілл».

Зазначає, що відповідно до декларації платника єдиного податку 4-ї групи ТОВ «ПРОГРЕС» за 2021 рік площа земельних ділянок (рілля), що знаходиться на праві власності/користуванні, становить 3 720,07 га.

Водночас, згідно з державними реєстрами у користуванні ТОВ «ПРОГРЕС» знаходяться лише орендовані земельні ділянки загальною площею 1 156,44 га.

Базуючись на даних щодо постачання сільськогосподарських культур у 2021 році (згідно з ЄРПН) та середній врожайності сільськогосподарських культур з відкритих джерел, Відповідач вказує на те, що ТОВ «ПРОГРЕС» необхідно було мати у володінні 5 929,95 га землі для реалізації на користь ТОВ «АТ Каргілл» 20 779,6 тонн сільськогосподарської продукції (кукурудза, соняшник, пшениця, ріпак, ячмінь).

Контролюючий орган приходить до висновку, що з огляду на невідповідність інформації з державних реєстрів та невідповідність даних про земельні ділянки згідно з декларації платника єдиного податку 4-ї групи за 2021 рік неможливо підтвердити та встановити фактичну кількість землі, на якій було вирощено сільськогосподарські культури реалізовані ТОВ «ПРОГРЕС».

Однак, як вже було зазначено судом раніше, що інформацію про середню урожайність не можна застосовувати для визначення необхідної кількості земельних ділянок, оскільки родючість землі є індивідуальною, а показник урожайності розраховується шляхом ділення показників з найкращою та найгіршою урожайністю, що дає велику похибку в розрахунках.

Також, на збільшення або зменшення врожайності впливає багато факторів, зокрема: використання підприємством гібридів та елітних сортів зернових культур, які адаптовані до географічних умов, стійкі до природних явищ та хвороб і мають високу врожайність. А відтак, цей показник різнитися по кожному господарству в два, три рази.

Аналогічного висновку щодо неналежності як доказу статичної інформації про середню урожайність висловив Верховний Суд в постанові від 12.10.2020 у справі № 815/7529/16.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.07.2022 у справі № 160/3364/19, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат чи податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Суд вважає, що рахунки, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, складені сторонами на виконання договорів поставки та надані позивачем при перевірці відповідачу і долучені до цієї позовної заяви є первинними документами, які складені для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Крім того, слід звернути увагу, що відповідно до п. 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568, товарно-транспортна накладна - це єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу.

В постанові від 12.06.2018 № 826/11879/13-а суд дійшов висновку, що наявність транспортних документів на перевезення товарно - матеріальних цінностей за наслідками формування бази оподаткування податком на прибуток та на додану вартість не є визначальними при оподаткуванні операцій за договором поставки, вони є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення. Крім того, товарно-транспортні накладні є доказом факту перевезення (переміщення) товару, натомість факт передання товару та, відповідно, набуття права власності на нього має підтверджуватись видатковою накладною.

Водночас у податковому обліку понесені витрати на придбання товарів/послуг та доходи від реалізації товарів/послуг мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення. До первинних документів бухгалтерського обліку, що підтверджують показники, відображені платником податків у податковій звітності, належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, які за змістом відповідають вимогам закону та які відображають реальні господарські операції.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 04.11.2020 у справі № 910/9739/19, від 28.08.2020 у справі № 922/2081/19, від 20.07.2020 y справі № 916/922/19.

Наведене свідчить про те, що господарські операції для податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку.

У той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні витрат чи податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.

Аналогічна правова позиція знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду від 07.04.2021 y справі № 808/3782/14.

Щодо податкового повідомлення рішення від 18.08.2022 № 1, суд зазначає таке.

В акті перевірки № 81/94-00-07-01/20010397 відповідачем зазначено, що перевіркою достовірності і правильності суми від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню (показник рядка 20.2 Декларації з податку на додану вартість) встановлено його завищення на загальну суму 14 950 123,00 грн.

На думку податкового органу, завищення ТОВ «АТ Каргілл» від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на суму 14 950 123,00 грн є недотримання платником податків п.п. 69.29 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України (у редакції чинній на момент проведення перевірки).

В акті перевірки №81/94-00-07-01/20010397 відповідач вказує на податкові накладні по господарським операціям з контрагентами ТОВ «АТ Каргілл», зареєстрованими за наслідками постачання насіння соняшника ТОВ «АТ Каргілл», за якими позивач сформувало податковий кредит та відповідно заявило суму бюджетного відшкодування за січень 2022 року на загальну суму 14 950 123,00 грн.

Також, як зазначено а акті перевірки № 81/94-00-07-01/20010397 на сторінках 17-21, постачання насіння соняшника за відповідними операціями з постачання здійснювалося за такими адресами (згідно з товаротранспортними накладними):

вул. Південна, буд. 1, м. Каховка, Херсонська область, 74800;

пр. Великий Шлях, 42А, с. Новоайдар, Луганська область, 93400.

Станом на момент проведення податкової перевірки території м. Каховки, Херсонська області та с. Новоайдар, Луганської області (відповідні територіальні громади) відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 були включені до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Відповідач, встановлюючи завищення суми від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню (показник рядка 20.2 Декларації) у розмірі 14 950 123,00 грн не ставив під сумнів реальність господарських операцій ТОВ «АТ Каргілл» за якими ТОВ «АТ Каргілл» заявлено суму бюджетного відшкодування на загальну суму 14 950 123,00 грн.

Натомість податковий орган, відмовляючи ТОВ «АТ Каргілл» у бюджетному відшкодуванні на загальну суму 14 950 123,00 грн, при винесенні податкового повідомлення - рішення 1 керувався виключно правовою нормою п.п. 69.29 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України (у редакції чинній на момент проведення перевірки).

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, що продовжує свою безперервну дію і станом на дату розгляду давної справи.

Законом України № 2260-IХ від 12.05.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» (далі - «Закон № 2260) було внесено зміни до ПК України, зокрема, п.п. 69.1. п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України викладено у новій редакції, а п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України доповнено новим п.п. 69.29. Закон № 2260 в частині вищеописаних змін набув чинності 27.05.2022.

Відповідно до п.п. 69.29 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України суми податку на додану вартість, включені до складу податкового кредиту при здійсненні операцій з придбання товарів, які у подальшому були знищені (втрачені) внаслідок дії обставин непереборної сили у період дії воєнного стану, не включаються до обрахунку суми бюджетного відшкодування та зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду до її повного погашення.

Вказана правова норма почала діяти з 27.05.2022.

Слід звернути увагу, що сума, зокрема у розмірі 14 950 123,00 грн, була заявлена до бюджетного відшкодування у межах подачі податкової звітності з ПДВ (включаючи заяву на бюджетне відшкодування) за січень 2022 року - 28.02.2022 (враховуючи подані ТОВ «АТ Каргілл» уточнюючі розрахунки до податкової звітності з ПДВ за січень 2022 року), тобто вказана сума бюджетного відшкодування у розмірі 14 950 123,00 грн була заявлена ТОВ «АТ Каргілл» до бюджетного відшкодування до 27.05.2022 (тобто, до набрання чинності Законом № 2260).

Відповідно до п. 200.7 ст. 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Таким чином, ТОВ «АТ Каргілл» звернулося до податкового органу у встановленому ПК України порядку до моменту офіційного набрання чинності Закону № 2260 при здійснення бюджетного відшкодування податкові органи мали б керуватися нормами ПК України, що були чинні на 28.02.2022, оскільки законодавець у тексті ПК України прямо не зазначає про зворотню дію у часі правової норми п.п. 69.29 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України.

Тобто зазначене податкове повідомлення рішення є протиправним тому підлягає скасуванню.

Також, суд приходить до висновків, що порушення позивачем норм податкового законодавства базується на інформації лише одержаних з власних інформаційних систем податкового органу, що не оформлена рішенням суб`єкта владних повноважень і не є юридичним фактом, утворює лише привід і підстави для перевірки такої інформації, може породжувати певні сумніви щодо законності господарських операцій платника податків, однак не є беззаперечним доказом того факту, що в дійсності фінансово-господарські операції не відбулись.

Разом з цим, суд враховує, що відповідачем жодних належних та допустимих доказів щодо відсутності підстав для включення сум з придбання наведених товарів до податкового кредиту та завищення суми від`ємного значення до суду надано не було.

Також судом враховано і правосуб`єктність сторін на час укладення спірних правочинів, зокрема, контрагенти позивача на момент укладення договору та оформлення первинних документів, як і позивач, були належними учасниками цивільних та господарських правовідносин та були платниками податку на додану вартість.

Аналогічна позиція містить в рішеннях Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № К/9901/1391/17 та від 07.02.2018 у справі № К/9901/3360/17.

Дослідивши первинні документи, якими позивач та його контрагенти супроводжували виконання договорів на надання вказаних послуг документально, господарські операції є економічно виправданими та відповідають основним видам господарської діяльності позивача.

У справі Стіл та інші проти Сполученого Королівства поняття «закон» та «законність» розглядаються в контексті не тільки ст. 10, а й ст. 5 «Право на свободу та особисту недоторканність» Конвенції. Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказує, що вимога п. 2 ст. 10 Конвенції про захист прав людини (далі Конвенції) про те, що обмеження здійснення свободи вираження поглядів, яке має бути встановлене законом, є рівнозначною вимозі, передбаченій у п. 1 ст. 5 Конвенції про те, що будь-яке позбавлення свободи має бути законним. ЄСПЛ наголошує: Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба - з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія. Вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом», у п. 1 ст. 5 зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права, а й те, що будь-яке позбавлення свободи відповідає меті ст. 5 і не є свавільним.

На думку суду, відповідність господарської операції діловій меті, про що може свідчити і економічна обґрунтованість витрат на її здійснення, є необхідною умовою для реалізації платником податків права на отримання податкових преференцій, оскільки їх встановлення законодавцем має на меті стимулювання ділової активності учасників торгівельного обороту, що, у свою чергу, передбачає здійснення господарських операцій, що є об`єктом оподаткування, з метою досягнення економічного ефекту (ділової мети), а не тільки з метою отримання податкової вигоди. Відсутність економічної доцільності господарських операцій, окрім як здійснення їх з метою отримання податкової вигоди у вигляді витрат та/або податкового кредиту, є підставою для зменшення в податковому обліку платника податків сум витрат та/або податкового кредиту.

Завідома для платника податків відсутність розумної економічної причини щодо певних витрат при здійсненні господарської операції, як правило, виключає підстави для збільшення у податковому обліку витрат та/або податкового кредиту, оскільки таке у більшості своїй свідчить про відсутність ділової мети у такої господарської операції як притаманної риси господарської діяльності.

Таким чином, право на формування податкових вигод виникає у платника податків за наявності сукупності обставин та підстав, однією із яких є ділова мета.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 822/844/16.

Водночас, ч. 1 ст. 5 КАС України встановлено, що адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, згідно з ст. 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Дану справу суд вирішує, як справу майнового характеру, на підставі рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зі змісту якого вбачається, що збільшення податковим органом зобов`язань особи з податку є втручанням до його майнових прав.

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини вимога про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою.

У зв`язку з викладеним, протиправне винесення податковим органом спірного податкового повідомлення - рішення становить втручання у мирне володіння майном суб`єкта господарювання, що порушує ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

Розглядаючи справу «Інтерспав» проти України про порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, Європейський суд з прав людини висловив свою думку, яка полягає в наступному: «коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування податку на додану вартість, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування податку на додану вартість за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань».

У рішенні від 22.01.2009 у справі «Булвес» АД проти Болгарії» Європейський суд з прав людини, зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати податок на додану вартість другий раз, а також сплачувати пеню. На думку суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

За таких обставин, покупець, в даному вигляді позивач, не може нести відповідальність за можливе порушення податкового законодавства ФГ «ФОРТУНА ПОДОЛЯКА», ТОВ «ПРОГРЕС», за умови необізнаності першим щодо таких порушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд вважає, що відповідач як суб`єкти владних повноважень не довів суду правомірність прийнятих податкових повідомлень рішень від 18.02.2022 № , № та № 1.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивачем при подані даного адміністративного позову було сплачено судовий збір у розмірі 24 810,00 грн (платіжне доручення від 21.10.2022 № 56), суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 18.02.2022 № , № та № 1.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ Каргілл» () судові витрати у сумі 24 810 (двадцять чотири вісімсот десять) грн 00 коп за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків ().

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.