Справа № 580/10375/24
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2025-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року справа № 580/10375/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення часників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) подала позов до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі - Головне управління, відповідач), в якому визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області № 0-2318-UA0074004, № 0-2318-UA0074004 від 25.04.2024 на загальну суму 61827,60 грн податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що оскільки є сільськогосподарським товаровиробником та власницею споруд, які використовуються безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, а відповідно до рішення органу місцевого самоврядування такі будівлі звільняються від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, то позивачка не є платником цього податку.

Ухвалою від 12.11.2024 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання.

05.12.2024 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому представниця відповідача просила в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що станом на звітну дату позивачка не зверталася до ГУ ДПС для проведення звірки даних у порядку встановленому підпунктом 266.7.3 пункту 266.7 статті 266 Кодексу за податковий (звітний) період 2023 рік.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розпочато через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що ОСОБА_1 є власником 2 (двох) ангарів, площею 307,6 м2 кожен (реєстраційні номери - 228, 228), які успадкувала після смерті чоловіка, ОСОБА_2 , право власності підтверджується відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 13,21).

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за Законом серії НМО № 073617 (а.с. 29), НМО № 073615 (а.с. 31) позивачка також успадкувала трактор колісний Білорус-892, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :02:000:0193 площею 1,7342 га.

Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 34), позивачка також має на праві приватної власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :02:000:0194 площею 1,7343 га.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії НМО № 073619, ОСОБА_1 в 2017 успадкувала 100% частку в статутному капіталі Фермерського господарства "Персть", . Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ОСОБА_1 є засновником і власником діючого сільськогосподарського підприємства, основним видом діяльності якого є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (вид діяльності за КВЕД 01.11).

Головне управління ДПС у Черкаській області прийняло податкові повідомлення-рішення № 0-2318-UA0074004, № 0-2318-UA0074004 від 25.04.2024 якими визначено грошові зобов`язання із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у сумі 61827,60 грн.

Рішення відповідача про донарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки позивачка вважає протиправними, а тому звернулась в суд з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (з наступними змінами та доповненнями в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі - ПК України).

Відповідно до пункту 266.1.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пункт 266.2.1 статті 266 ПК).

Відповідно до підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК (у редакції чинній станом на час прийняття спірних ППР) не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Звільнення від сплати податку та збору - це одна із форм надання податкової пільги (підпункт "г" пункту 30.9 статті 30 ПК).

Відповідно до пункту 30.2 цієї статті 30 ПК підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Пільга, встановлена підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК, стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Щодо того, чи є позивачка, як фізична особа, сільськогосподарським товаровиробником, на якого поширюється пільга, передбачена підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК, суд зазначає таке.

Відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Проте, визначення "сільськогосподарський товаровиробник", яке міститься у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК, застосовується для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу "Спрощена система оподаткування, облік та звітність", тоді як в цьому випадку йдеться про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (розділ ХІІ "Податок на майно").

Визначення поняття "сільськогосподарський товаровиробник" також міститься у статті 1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років", під яким мається на увазі фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Крім того, законодавцем з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вживається також поняття "виробники сільськогосподарської продукції". Так, згідно з абзацом другим статті 1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис" виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Суд встановив, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії НМО № 073619, ОСОБА_1 в 2017 успадкувала 100% частку в статутному капіталі Фермерського господарства "Персть", . Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 є засновником і власником діючого сільськогосподарського підприємства, основним видом діяльності якого є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (вид діяльності за КВЕД 01.11).

Крім того, відповідно до свідоцтв про право на спадщину за Законом серії НМО № 073617 (а.с. 29), НМО № 073615 (а.с. 31) позивачка також успадкувала трактор колісний Білорус-892, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :02:000:0193 площею 1,7342 га.

Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 34), позивачка також має на праві приватної власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :02:000:0194 площею 1,7343 га.

Таким чином, будівлі 2 (двох) ангарів, площею 307,6 м2 кожен (реєстраційні номери - 228, 228), які належать позивачці на праві власності та знаходяться за адресами: АДРЕСА_1 д; АДРЕСА_2 використовуються позивачкою для здійснення сільськогосподарської діяльності, зокрема зберігання сільськогосподарської продукції та с/г техніки, а отже відноситься до будівель сільськогосподарського призначення.

Також суд врахував, що відповідно до Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) віднесені: будівлі, призначені для сільськогосподарської діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, конюшні, розплідники, промислові курники, зерносховища, ангари та фермерські господарські будівлі, погреби, виноробні заводи, винні чани, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо.

Тобто, ангари які належать позивачці на праві власності (реєстраційні номери - 228, 228) відносяться до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271), а відтак не є об`єктом оподаткування в силу вимог пункту "ж" пп. 266.2.2 п. 266.2 статті 266 ПК.

Суд врахував, що відповідач не надав суду жодних доказів того, що ангари (реєстраційні номери - 228, 228) здаються позивачкою в оренду, лізинг, позичку, як і не надав до суду доказів, що цільове використання зазначеної нерухомості у спірний період було відмінним від сільськогосподарського.

Щодо доводів відзиву, які стосуються права звернення до контролюючого органу для проведення звірки про об`єкти нерухомого майна, суд зазначає таке.

Згідно пункту 266.7.3 статті 266 ПК платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку. У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Звернення до контролюючого органу для проведення звірки даних є правом, а не обов`язком платника податків. Реалізація такого права не впливає на можливість застосування пільг, встановлених чинним законодавством.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи та норм чинного законодавства суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності прийняття податкових повідомлень-рішень, що є підставою для визнання їх протиправними та скасування.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, то судові витрати, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 25.04.2024 № 0-2318-UA0074004, № 0-2318-UA0074004.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );

2) відповідач - Головне управління ДПС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 13.01.2025.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК