Справа № 440/2695/23
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2025-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 р. Справа № 440/2695/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою заступника керівника Полтавської обласної прокуратури на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.09.2023, головуючий суддя І інстанції: К.І. Клочко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 04.09.23 по справі № 440/2695/23

за позовом заступника керівника Миргородської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Департаменту культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації

до Шишацької селищної ради

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Заступника керівника Миргородської окружної прокуратури Полтавської області (далі позивач, апелянт) в інтересах держави в особі Департаменту культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації (далі - Департамент культури і туризму Полтавської ОВА) звернувся до суду з адміністративним позовом до Шишацької селищної ради ( далі- відповідач), в якому просив:

- зобов`язати Шишацьку селищну раду протягом одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з Департаментом культури і туризму Полтавської обласної військової (державної) адміністрації охоронний договір на об`єкт культурної спадщини пам`ятку культури місцевого значення - Будинок школи, розташований за адресою: вул. Центральна, 64, с. Баранівка, Миргородського району на умовах і в порядку, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 №1768.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.09.2023 у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Позивач, не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, просив скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.09.2023 у справі № 440/2695/23 та закрити провадження у справі на підставі п.8 ч.1 ст.238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі- КАС України).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, позивач зазначив, що при постановленні судом рішення про відмову у задоволенні позову не враховано той факт, що на час звернення прокурора із позовом (13.03.2023) та на час відкриття Полтавським окружним адміністративним судом провадження у справі (20.03.2023) охоронний договір на пам`ятку історії місцевого значення укладено не було. Тобто предмет позову існував.

Посилаючись на правові позиції, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 800/369/17 та у постанові Верховного Суду від 21.10.2021 у справі № 808/103/18, зазначив, що у розумінні п. 8 ч. 1 ст.238 КАС України у разі встановлення під час розгляду справи виправлення відповідачем оскаржуваних позивачем порушень, суд має вирішити питання можливості закриття провадження у справі. При цьому, вирішуючи зазначене питання, суд має з`ясувати, чи не призведе закриття провадження у справі до того, що законні права і інтереси позивача не будуть відновлені навіть після виправлення відповідачем оскаржуваних порушень .

Апелянт зазначив, що суд першої інстанції, в порушення процесуальних норм права, дійшов неправильного висновку про необхідність постановлення рішення про відмову у задоволенні позову, за наявності підстав для закриття провадження у справі через добровільне виправлення суб`єктом владних повноважень оскаржуваних порушень.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст.308 та п. 3 ч. 1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваного судового рішення, норм процесуального та матеріального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено обставини, які не оспорено сторонами.

15.12.2015 рішенням четвертої сесії першого скликання Шишацької селищної ради «Про прийняття у комунальну власність окремих юридичних осіб публічного права та об`єктів нерухомості» Баранівська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів за адресою: с. Баранівка, вул. Центральна, 64 перейшла у комунальну власність Шишацької селищної ради та на баланс відділу освіти Шишацької селищної ради.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником нежитлової будівлі за адресою: Полтавська область, Шишацький район, с.Баранівка, вулиця Центральна буд.64 є Шишацька селищна рада.

25.02.2020 наказом Міністерства культури, молоді та спорту України № 1062 «Про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України» занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категорією місцевого значення пам`ятки культурної спадщини, які перебувають на обліку відповідно до законодавства, яке діяло до набрання чинності Закону України «Про охорону культурної спадщини» у Полтавській області, в тому числі, Будинок школи, розташований за адресою: вул. Центральна, 64, с. Баранівка, Миргородського району, Полтавської області, охоронний номер 3047-ПЛ.

22.11.2021 наказом Департаменту культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації «Про укладення охоронних договорів» № 186 повноваження укладати охоронні договори з власниками або уповноваженими ними органами (особами) на пам`ятки та щойно виявлені об`єкти культурної спадщини делеговано структурним підрозділам виконавчих комітетів та рад відповідних сільських, селищних, міських об`єднаних територіальних громад. Департаменту культури і туризму облдержадміністрації наказано укласти охоронні договори на об`єкти культурної спадщини, власником або уповноваженим органом (особою) яких є підприємства, установи та організації, підпорядковані Департаменту культури і туризму облдержадміністрації.

У відповідь на звернення Миргородської окружної прокуратури від 29.11.2022 №54-6779ВИХ-22 та від 06.01.2023 № 54-205ВИХ-23 щодо вжитих та запланованих заходів з метою укладання охоронного договору на пам`ятку історії місцевого значення- Будинку школи за адресою: вул. Центральна, 64, с. Баранівка, Миргородського району, Полтавської області, Департамент культури і туризму Полтавської ОВА листами від 10.01.2023 року № 01-20/64 від 16.02.2023 № 01-20/307 повідомив наступне. На виконання вимог пункту 11 частини 2 статті 6 Закону України "Про охорону культурної спадщини", Департамент наказом від 22.11.2021 № 186 "Про укладання охоронних договорів" делегував повноваження щодо укладання охоронних договорів на щойно виявлені об`єкти та пам`ятки культурної спадщини чи їх частини з власниками або уповноваженими ними органами (особами), незалежно від форм власності на ці об`єкти відповідним структурним підрозділам виконавчих комітетів та рад відповідних сільських, селищних, міських об`єднаних територіальних громад, в установленому порядку відповідно до чинного законодавства.

15.03.2023 у зв`язку з тим, що Департаментом культури і туризму Полтавської ОВА не було вжито належних заходів із захисту інтересів держави, спрямованих на укладання охоронного договору, у тому числі шляхом звернення до суду із позовом, незважаючи на наявну інформацію про встановлені прокуратурою порушення чинного законодавства у сфері охорони культурної спадщини, заступник керівника Миргородської окружної прокуратури Полтавської області звернувся із цим позовом до суду.

20.03.2023 провадження по даній справі було відкрито.

05.04.2023 Департамент культури і туризму Полтавської облдержадміністрації та Відділ освіти Шишацької селищної ради уклали охоронний договір на пам`ятку історії місцевого значення «Будинок школи» с. Баранівка Шишацької територіальної громади за № 11 .

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів наявності підстав для зобов`язання відповідача укласти з Департаментом культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації охоронний договір на об`єкт культурної спадщини пам`ятки культури місцевого значення., оскільки такий договір був укладений.

Колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

У справі, що розглядається, прокурор в позовній заяві зазначав, що Департамент культури і туризму Полтавської ОВА бездіє у захисті інтересів держави у сфері охорони культурної спадщини; такі обставини обґрунтовував листами заступника керівника Миргородської окружної прокуратури Полтавської області від 29 листопада 2022 року та від 06 січня 2023 року до Департаменту культури і туризму Полтавської ОВА про надання інформації про те, які заходи вживались для укладення охоронного договору на пам`ятку історії місцевого значення- Будинку школи за адресою: вул.Центральна,64, с. Баранівка, Шишацька територіальна громада та листами-відповідями Департаменту культури і туризму Полтавської ОВА від 10 січня 2023 року № 01-20/64 та від 16.02.2023 №01-20/307 про те, що Департамент делегував повноваження щодо укладання охоронних договорів на щойно виявлені об`єкти та пам`ятки культурної спадщини відповідним структурним підрозділам виконавчих комітетів та рад відповідних сільських, селищних міських об`єднаних територіальних громад, в установленому порядку відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до частини 1 та 4 статті 23 Закону України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 №1805-III (далі- Закон №1805-ІІІ) усі власники пам`яток, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір.

Відсутність охоронного договору не звільняє особу від обов`язків, що випливають із цього Закону.

Таким чином, юридичні або фізичні особи, у власності або користуванні яких перебувають об`єкти культурної спадщини чи їх частини, зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір встановленого зразка, до якого мають бути додані додаткові документи (постанова Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі №826/4605/16).

В апеляційній скарзі позивач просив закрити провадження у справі на підставі п.8 ч.1 ст.238 КАС України, оскільки під час розгляду справи позовні вимоги виконано.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.238 КАС України, суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2018 у справі № 800/369/17 зробила висновок щодо закриття провадження у справі на підставі п.8 ч.1 ст.238 КАС України:

«У розумінні пункту 8 частини першої статті 238 КАС у разі встановлення під час розгляду справи виправлення відповідачем оскаржуваних позивачем порушень, суд має вирішити питання можливості закриття провадження у справі. При цьому, вирішуючи зазначене питання, суд має з`ясувати, чи не призведе закриття провадження у справі до того, що законні права та інтереси позивача не будуть відновлені навіть після виправлення відповідачем оскаржуваних порушень.

Тобто для застосування такої підстави для закриття провадження у справі необхідна сукупність певних фактів. Зокрема, оскаржувані порушення мають бути виправлені самостійно суб`єктом владних повноважень, а також мають бути відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання таких дій чи бездіяльності протиправними.»

Аналогічну правову позицію також висловлено Верховним Судом у постанові від 23.11.2021 у справі № 806/1685/17.

Враховуючи дату звернення позивача з позовом до суду, дату відкриття провадження по справі, а також дату укладання охоронного договору (05.04.2023) Департаментом культури і туризму Полтавської облдержадміністрації та Відділом освіти Шишацької селищної ради колегія суддів вважає, що наявні підстави для закриття провадження по справі на підставі п.8 ч.1 ст. 238 КАС України оскільки під час розгляду справи відповідачем виправлені оскаржувані позивачем порушення .шляхом укладання охоронного договору на пам`ятку історії місцевого значення «Будинок школи».

Таким чином, на момент прийняття судового рішення (04.09.2023) відновлено належний режим використання пам`яток культурної спадщини.

Натомість, суд першої інстанції, вирішуючи спір, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову, за наявності підстав для закриття провадження у справі відповідно до вимог п.8 ч.1 ст.238 КАС України, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238,240 цього Кодексу.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції під час прийняття рішення порушено норми процесуального права, що стало підставою для неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.

Керуючись ст. ст. 238, 308, 311, 315, 319,321,322, 325,329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Полтавської обласної прокуратури - задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 4 вересня 2023 року по справі № 440/2695/23 - скасувати.

Провадження у справі № 440/2695/23 за позовом заступника керівника Миргородської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Департаменту культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації до Шишацької селищної ради про зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін