Справа № 320/14962/24
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2025-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року місто Київ № 320/14962/24

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Донця В.А., секретар судового засідання Розуменко А.Б., розглянувши в загальному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішень та вимоги про сплату боргу.

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі відповідач, ГУ ДПС у м. Києві), в якому просила суд визнати протиправними та скасувати:

1) податкові повідомлення-рішення:

від 18.12.2023 №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №;

2) рішення про застосування штрафних санкцій від 11.12.2023 № та №781542402;

3) вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.12.2023 №Ф-78159.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.06.2024 відкрито провадження у справі, постановлено здійснити судовий розгляд справи за правилами загального позовного провадження, встановлено строки для подання заяв по суті та доказів, визначено дату підготовчого судового засідання.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.09.2024 закрито підготовче провадження та призначено адміністративну справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні 30.10.2024.

На підставі частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України та зважаючи на клопотання позивача про розгляд справи без її участі, судом 03.10.2024 продовжено розгляд справи в письмовому провадженні.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на перевірку були надані документи, що підтверджують законність здійснення господарських операцій за вказаний період, який перевірявся: договори поставки товару, видаткові накладні, товаро-транспортні накладні, податкові накладні, банківські виписки про рух коштів на поточному рахунку, а також поточну Книгу обліку доходів та витрат, яку вела ФОП та інші запитувані документи та інформацію.

Представник позивача зауважує, що відповідач поєднав методологію та наслідки перевірок (документальної та камеральної) відповідно застосував санкції не передбачені Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України).

Також у позовній заяві наведені норми та висновки Верховного Суду щодо порядку проведення податкових перевірок та наслідків його недотримання.

Крім того, представник позивача вказав, що враховуючи строки давності у 1095 календарних днів податковий борг, вказаний у податкових повідомленнях-рішеннях за періоди за межею строку давності має бути списаний.

Відповідач подав відзив на позовну заяву у якому заперечив проти задоволення позову з огляду на необґрунтованість позовних вимог.

Вказав, що висновки перевірки обґрунтовані, а прийняті на їх підставі рішення правомірні, позивачем не надано обґрунтувань та доказів протилежного.

Дослідивши докази, суд установив.

Згідно з інформацією в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Новакова С.А. 10.04.202 зареєстрована як фізична особа підприємець.

ГУ ДПС у м. Києві проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютною та іншого законодавства за період з 01.01.2019 по 31.12.2022.

За результатом перевірки складено акт від 13.11.2023 №73912/5/26-15-24-02-01/ НОМЕР_1 , у якому зафіксовано порушення позивачем вимог:

- п.44.1, п.44.6 ст.44 ПК України на перевірку не надано Книгу обліку доходів та витрат;

- п. 177.2 ст. 177 ПК України, в результаті чого занижено податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за перевіряємий період в розмірі 371923,83 грн, в т.ч.: за 2019 рік на 219047,89 грн, за 2020 рік на 1018,29 грн, за 2021 рік на 108417,28 грн, за 2022 рік на 43440,37 грн;

- п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, в результаті чого занижено та не перераховано до бюджету військовий збір за перевіряємий період в розмірі 30993,65 грн, в т.ч.: за 2019 рік - 18253,99 грн, за 2020 рік - 84,86 грн, за 2021 рік - 9034,77 грн, за 2022 рік - 3620,03 грн;

- п.176.2 ст.176 ПК України, вказано не достовірні відомості у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого та перерахованого з них податку за формою Додаток №4-ДФ за IV квартал 2021 року та несвоєчасне подання розрахунку за ІІ квартал 2022 pоку;

- п.п. 168.1.1 п.168.1 ст. 168 ПК України, в результаті чого не перераховано до бюджету податку на доходи під час виплати (нарахування) заробітної плати за березень 2019 в розмірі 7511,23 грн;

- пп.1.6. п.16-1 підрозд. 10 розд. ХХ ПК України не перерахування військового збору. що підлягає сплаті до бюджету під час виплати (нарахування) заробітної плати в загальній сумі 625,94 грн за березень 2019 року;

- п.1, п.4 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7, п.8 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 07.08.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI), в результаті чого не нараховано єдиний внесок із сум чистого доходу, що підлягає сплаті в сумі 333532,85 грн, в т.ч.: за 2019 рік - 152883,94 грн, за 2020 рік -1170,27 грн, за 2021 рік - 127557,54 грн, за 2022 рік - 51921,10 грн;

- ч. 8 ст. 9 Закону №2464-VI, несвоєчасно сплачено єдиний внесок з виплаченого доходу фізичним особам в розмірі 3790,50 грн за січень 2019 року;

- п.п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49, ст. 203 ПК України, платником податків ОСОБА_1 несвоєчасно подано податкові декларації з податку на додану вартість за травень та червень 2022 року;

- п.189.1 ст.189, п. 200.1 ст. 200 ПК України, занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті в бюджет на суму 4376,00 грн (січень 2022 року), встановлено завищення суми від`ємного значення у грудні 2021 року в розмірі 4376,00 грн, у грудні 2022 року - 7989,00 грн;

- п.201.10 ст.201 ПК України не виписано та не зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом січня грудня 2019 року та за грудень 2022 року. (січень 2019 на суму 103159,00 грн, лютий 2019 на суму 105303,00 грн, березень 2019 на суму 123155,00 грн, квітень 2019 на суму 123612,00 грн, травень 2019 на суму 132699,00 грн. червень 2019 на суму 151392,00 грн, липень 2019 на суму 145180,00 грн, серпень 2019 на суму 154523,00 грн, вересень 2019 на суму 152134,00 грн, жовтень 2019 на суму 198846,00 грн, листопад 2019 на суму 182499,00 грн, грудень 2019 на суму 206816,00 грн, грудень 2022 року на суму 7983,00 грн);

- ст. 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-BP "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" (далі - Закон №481/95-BP), встановлено реалізацію алкогольних напоїв та тютюнових виробів без придбання ліцензії право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами та алкогольними напоями.

- п.п. 222.1.1 п. 222.1 ст. 222 ПК України, встановлено факт несвоєчасної сплати самостійно визначеної суми грошового зобов`язання з акцизного податку за 2022 рік.

11.12.2023 на підставі вказаних висновків акту від 13.11.2023 №73912/5/26-15-24-02-01/ прийняті рішення про застосування штрафних санкцій:

- №, яким за порушення ч. 8 ст. 9 Закону №2464-VI до позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 92 208,28 грн;

- №781542402, яким до позивача за несвоєчасну сплату єдиного внеску в розмірі 3790,50 грн за січень 2019 року застосовані штрафні санкції у розмірі 758,1 грн та нарахована пеня у сумі 26,53 грн.

Також відповідачем складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.12.2023 №Ф-78159 про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 333 532,85 грн.

18.12.2023 на підставі вказаних висновків акту від 13.11.2023 №73912/5/26-15-24-02-01/ прийняті податкові повідомлення-рішення:

- №, яким у зв`язку із порушенням пп.1.6. п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України збільшено суму грошового зобов`язання позивача з військового збору за березень 2019 року на 1406,59 грн;

- №, яким за порушення ст. 15 Закону №481/95-BP до позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 17 000 грн;

- №, яким за порушення ст. 15 Закону №481/95-BP до позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 17 000 грн;

- №, яким у зв`язку із порушенням п.п. 168.1.1 п.168.1 ст. 168 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання позивача з податку на доходи фізичних осіб за березень 2019 року на 14 233,58 грн;

- №, яким у зв`язку із порушенням п.189.1 ст.189, п. 200.1 ст. 200 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання позивача з податку на додану вартість за січень 2022 року на 5 470 грн;

- №, яким за порушення п.201.10 ст.201 ПК України до позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 893 653,5 грн;

- №, яким у зв`язку із порушенням п.189.1 ст.189, п. 200.1 ст. 200 ПК України зменшено суму від`ємного значення з податку на додану вартість на 7 989 грн;

- №, яким за порушення п.176.2 ст.176 ПК України до позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 1 020 грн;

- №, яким за порушення п.44.1, п.44.3 ст.44 ПК України до позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 1 020 грн;

- №, яким за порушення п.п. 222.1.1 п. 222.1 ст. 222 ПК України до позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 13 006,81 грн;

- №, яким за порушення п.п. 222.1.1 п. 222.1 ст. 222 ПК України до позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 8 525,73 грн;

- №, яким за порушення п.п. 222.1.1 п. 222.1 ст. 222 ПК України до позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 4 168,82 грн;

- №, яким у зв`язку із порушенням п. 177.2 ст. 177 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання позивача з військового збору за 2019-2022 роки на 38 742,6 грн;

- №, яким у зв`язку із порушенням п. 177.2 ст. 177 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання позивача з податку на доходи фізичних осіб за 2019-2022 роки на 464 904,79 грн;

- №, яким за порушення п.п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49, ст. 203 ПК України до позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 680 грн.

Позивач не погодилась із вказаними рішеннями та звернулась до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, суд дійшов наступних висновків.

Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в постанові від 20.02.2020 у справі №826/17123/18 сформулювала правовий висновок, відповідно до якого платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення податкової перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність прийнятих за її висновками податкових повідомлень-рішень. При цьому таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

У постанові від 28.09.2022 у справі №160/2552/21 Верховний Суд зауважив, що ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків і, на противагу йому, принцип формального порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення.

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Відповідно до пунктів 61.1, 61.2 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України одним із способів здійснення податкового контролю є проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пункту 77.4 статті 77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Згідно із пунктом 77.6 статті 77 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України осадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Встановлено, що перевірки позивача за результатами якої прийняті оскаржувані рішення призначена згідно із наказом ГУ ДПС у м. Києві від 29.09.2023 №4798-п, продовжена наказом ГУ ДПС у м. Києві від 24.10.2023 №5223-п.

Примірники вказаних наказів та направлення на перевірку від 16.10.2023 вручені позивачу 17.10.2023 та 31.10.2023 відповідно, про що свідчать відмітки та підписи позивача, проставлені у таких направленнях.

Відповідно до пункту 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Висновки перевірки відображені в акті від 13.11.2023 №73912/5/26-15-24-02-01/, у якому відображені вказані вище факти порушень позивачем вимог законодавства, а також обставини за яких відповідач дійшов таких висновків.

При цьому, представником позивача у позовній заяві наведені норми та висновки Верховного Суду щодо порядку проведення податкових перевірок та наслідків його недотримання, однак не висловлені конкретні зауваження до відповідача щодо порядку призначення й проведення перевірки, а також фіксації її наслідків.

Щодо доводів позивача про те, що враховуючи строки давності у 1095 календарних днів податковий борг, вказаний у податкових повідомленнях-рішеннях за періоди за межею строку давності має бути списаний, суд зазначає наступне.

За змістом статті 101 ПК України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Під терміном "безнадійний" розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк давності, встановлений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу.

За змістом пункту 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Верховний Суд неодноразово, зокрема у справі №440/4414/18, за результатами аналізу положень наведених норм формував висновок про те, що після закінчення встановленого пунктом 102.1 статті 102 ПК України строку контролюючому органу заборонено як донараховувати платникам податків грошові зобов`язання, так і проводити перевірку правильності відображення в податковому обліку таких зобов`язань загалом. При цьому, визначаючи граничний строк, протягом якого контролюючий орган має право визначити суму грошових зобов`язань - 1095 днів, законодавець пов`язав початок його перебігу із граничною (фактичною) датою подачі податкової декларації (уточнюючого розрахунку).

Разом із тим, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби" (COVID-19) від 13.05.2020 №591-IX внесено зміни, зокрема, до Податкового кодексу України щодо термінів зупинення перебігу строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України, а саме абзацом пункту 52-2 встановлено, що на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), завершена 30.06.2023 згідно із Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651.

Враховуючи, що на час дії карантину були продовжені строки, встановлені статтею 102 ПК України, у тому числі і строк для проведення перевірок, відсутні підстави стверджувати про сплив на час призначення перевірки визначених пунктом 102.1 статті 102 ПК України строку призначення перевірки, адже такий строку було зупинено з 18.03.2020 по 30.06.2023.

Таким чином, суд вважає, що відповідач у 2023 році правомірно призначив перевірку та визначив грошові зобов`язання позивача за періоди з 2019 року.

Щодо порушень, факти яких зафіксовані в акті від 13.11.2023 №73912/5/26-15-24-02-01/ суд зазначає наступне.

В акті перевірки від 13.11.2023 №73912/5/26-15-24-02-01/ та відзиві на позовну заяву відповідач вказує встановлення перевіркою, що платником податків в порушення вимог п.44.1, п.44.6 ст.44 ПК України на перевірку не надано Книгу обліку доходів та витрат.

Відповідно до п. 177.2. ст. 177 ПК України, об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю.

Перелік витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів фізичною особою підприємцем, встановлено п. 177.4 ст. 177 ПК України.

На запит ГУ ДПС у м. Києві від 17.10.2023 №1 щодо надання пояснень та документального підтвердження даних річних податкових декларацій за 2019-2022 роки в частині формування доходу, платником податків ОСОБА_1 листом №10/11-1 від 10.11.2023 надано пояснення стосовно формування задекларованого доходу за 2019-2022 роки.

За результатами перевірки декларацій про майновий стан і доходи, відомостей із центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПС України про суми виплачених доходів за формою 1-ДФ, даних податкової звітності, наявної інформації в ІКС "Податковий блок" режим "Виторги РРО", режим "Почекова інформація РРО" та наданих на перевірку банківських виписок про рух коштів на розрахункових рахунках, 2-звітів, сума загального оподатковуваного доходу сформована по надходженню коштів у безготівковій формі, як оплата за товари послуги та в готівковій формі з використанням реєстраторів розрахункових операцій та POS-терміналів.

Перевіркою встановлено, що за 2019 та 2020 роки, платником податків подані уточнюючі декларації, а яких показники загального оподаткованого доходу не відповідають фактичним даним звітів РРО та даним руху коштів по розрахунковому рахунку, а саме:

- в 2019 році згідно даних РРО та даних розрахункового рахунку, фактична сума отриманого доходу без врахування акцизного податку та ПДВ складає 8882780,00 грн, при цьому платником задекларовано дохід в розмірі 10366562,50 грн, відхилення -1483782,50 грн;

- в 2020 році згідно даних РРО та розрахункового рахунку, складає 7795706,68 грн, при цьому платником задекларовано дохід в розмірі 8168857,73 грн, відхилення - 373151,05 грн.

Вказана розбіжність виникла внаслідок невірного формування платником податків сум загального оподатковуваного доходу.

Згідно пояснення платника, зазначена помилка сталася у зв`язку з переходом на облік з використанням нового програмного забезпечення у якому відбувся збій.

Одночасно платником податку не задекларовано в 2020 році дохід отриманий від надання майна в оренду у сумі 2000,00 грн, та не включено до загального оподатковуваного доходу суми виторгів по РРО у 2021 році 12472,22 грн та у 2022 році 39917,38 грн, чим занижено загальний оподатковуваний дохід на 54389,60 грн.

ОСОБА_1 було надано на перевірку первинні та розрахункові документи, які підтверджують понесені витрати на придбання реалізованого товару, сплату послуг, сплати за ліцензії та інше.

За результатами перевірки правильності відображення документально підтверджених витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів платника податків ФОП ОСОБА_1 встановлено їх завишення на суму на загальну суму 3870787,40 грн, яке виникло за рахунок включення до складу витрат:

- в 2019 році - вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, які не реалізовані та не пов`язані з отриманням доходу на суму 2700715,20 грн;

- в 2020 році - вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, які не реалізовані та не пов`язані з отриманням доходу та вартість втрат не підтверджених розрахунковими документами на суму 378808,22 грн;

- в 2021 році - вартість втрат не підтверджених розрахунковими документами на суму 589845,99 грн;

- в 2022 році - вартість втрат не підтверджених розрахунковими документами на суму 201417,99 грн.

Згідно із п.177.1 ст.177 ПК України доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в п.167.1 ст. 167 ПК України

Відповідно до п. 167.1 ст. 167 ПК України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Перевіркою встановлено, що чистий оподатковуваний дохід за 2019 рік складає 1273145,70 грн. За ставкою 18% податок на доходи фізичних осіб складає: 1273145,70 грн х 18%- 229166,23 грн.

ОСОБА_1 визначила до сплати в бюджет податок на доходи фізичних осіб за 2019 рік в сумі 10118,34 грн.

Отже, фізичною особою-підприємцем занижено податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 219047,89грн. за 2019 рік (229166,23-10118,34) грн.

Перевіркою встановлено, що чистий оподатковуваний дохід за 2020 рік складає 65245,87 грн. За ставкою 18% податок на доходи фізичних осіб складає: 65245,87 грн. х 18%- 11744.26 грн.

ОСОБА_1 визначила до сплати в бюджет податок на доходи фізичних осіб за 2020 рік в сумі 10725,97 грн.

Отже, фізичною особою-підприємцем занижено податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 1018,29 грн за 2020 рік.

Перевіркою встановлено, що чистий оподатковуваний дохід за 2021 рік складає 652307,44 грн. За ставкою 18% податок на доходи фізичних осіб складає: 652307,44 грн. х 18%- 117415,34грн.

Платник податків ОСОБА_1 визначила до сплати в бюджет податок на доходи фізичних осіб за 2021 рік в сумі 8998,06 грн.

Отже, фізичною особою-підприємцем занижено податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 108417,28 грн за 2021 рік.

Перевіркою встановлено, що чистий оподатковуваний дохід за 2022 рік складає 327207,42 грн. За ставкою 18% податок на доходи фізичних осіб складає 327207,42 грн х 18%- 58897,34 грн.

Платник податків ОСОБА_1 визначила до сплати в бюджет податок на доходи фізичних осіб за 2021 рік в сумі 15456,97грн.

Отже, фізичною особою-підприємцем занижено податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних у сумі 43440,37 грн за 2022 рік.

Таким чином, ОСОБА_1 занижено податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за перевіряємий період у розмірі 371923,83 грн. в т.ч.: за 2019 рік на 219047,89 грн, за 2020 рік на 1018,29 грн. за 2021 рік на 108417,28 грн, за 2022 рік на 43440,37 грн.

В результаті вказаних порушень податкового законодавства, встановлено заниження суми чистого оподатковуваного доходу за 2019-2022 роки на який нараховується військовий збір у загальному розмірі 30 993,6 грн.

Перевіркою своєчасності сплати (перерахування) до бюджету суми військового збору з доходу, отриманого від підприємницької діяльності, визначеного деклараціями, встановлено несвоєчасну сплату про що складено акт про результати камеральної перевірки №69269/5/26-15-24-01-14-12 від 27.10.2023.

Перевіркою питань використання у діяльності праці найманих осіб встановлено, що відповідно до наданих на перевірку трудових угод, наказів, відомостей нарахування/виплати заробітної плати, поданої до органів ДПС звітності з ЄСВ (дод. 4 таб. 1) та звітності за формою №1-ДФ, у періоді, що перевірявся, до підприємницької діяльності платником податків ОСОБА_1 залучались наймані особи.

Відповідно до п.51.1. ст.51 ПК України платники податків, в тому числі податкові агенти, зобов`язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків.

За приписами п. 3.2. Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 (далі - Порядок), у графі За "Сума нарахованого доходу" відображається (за звітний квартал) дохід, який нарахований фізичній особі відповідно до ознаки доходу згідно з довідником ознак доходів, наведеним у додатку до цього Порядку.

Перевіркою дотримання платником податків обов`язків щодо подання Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (Додаток №4ДФ) встановлено, що позивачем у звітності за формою 4-ДФ відображалась інформація про виплати доходів за ознакою "101" заробітна плата, та за ознакою "157" дохід, виплачений самозайнятій особі.

Встановлено, що у розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (Додаток №4-ДФ) за IV квартал 2021 року ОСОБА_1 не вірно було вказано суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору по найманим особам. Причиною даних розбіжностей є не достовірні відомості у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого та перерахованого з них податку за формою Додаток №4-ДФ за IV квартал 2021 року.

За результатами перевірки своєчасності сплати (перерахування) до бюджету самостійно визначеного військового збору із сум заробітної плати за період, що перевірявся встановлено не перерахування військового збору, що підлягає сплаті до бюджету в загальній сумі 625,94 грн за березень 2019 року.

За результатами перевірки встановлено не перерахування до бюджету податку на доходи під час виплати (нарахування) заробітної плати за березень 2019 року.

В порушення п. 1, п.4 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7. п.8 ст.9 Закону №2464-VI ОСОБА_1 не нараховано єдиний внесок із сум чистого доходу, що підлягає сплаті в сумі 333532,85 грн, в т.ч.: за 2019 рік - 152883,94 грн, за 2020 рік - 1170,27грн, за 2021 рік - 127557,54 грн, за 2022 рік - 51921,10 грн.

Перевіркою достовірності відображених показників у поданих деклараціях з податку на додану вартість (рядки 18.2) встановлено порушення вимог пункту 187.1 ст. 187 ПК України, а саме у грудні 2022 року занижено задекларовані платником податків показники у рядку 1 декларацій "Операції на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою, крім імпорту товарів" на суму 7983,00 грн, не включено до податкових зобов`язань грудня 2022 року суму готівкових коштів що пройшла через РРО у сумі 39917,00 грн без ПДВ.

Також встановлено заниження сум обсягу задекларованих суб`єктом господарювання показників у рядку 2.1 Декларацій "Операції, то оподатковуються за нульовою ставкою: експортні операції" на суму 917,00 грн. (арифметична помилка).

В порушення вимог п.189.1 ст.189, п. 200.1 ст. 200 ПК України платником податків занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті в бюджет на суму 4376,00 грн (січень 2022 року).

Перевіркою значення суми податку, що підлягає (підлягала) бюджетному відшкодуванню та/або включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (р.16) встановлено завищення суми від`ємного значення у грудні 2021 року в розмірі 4376,00 грн, у грудні 2022 року в розмірі 7989,00 грн.

В порушення вимог п.201.10 ст.201 ПК України не виписано та не зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом січня грудня 2019 року та за грудень 2022 року а саме: січень 2019 на суму 103159,00 грн; лютий 2019 на суму 105303,00 грн; березень 2019 на суму 123155,00 грн; квітень 2019 на суму 123612,00 грн; вересень 2019 на суму 152134,00 грн; жовтень 2019 на суму 198846,00 грн; травень 2019 на суму 132699,00 грн; червень 2019 на суму 151392,00 грн; липень 2019 на суму 145180,00 грн; серпень 2019 на суму 154523,00 грн; листопад 2019 на суму 182499,00 грн; грудень 2019 на суму 206816,00 грн; грудень 2022 року на суму 7983,00 грн.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19 зазначила, що при вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про те, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позовна заява містить виключно доводи позивача щодо порядку проведення податкових перевірок та наслідків його недотримання, безвідносно до конкретних обставин даної справи які судом було відхилено. Доводів на спростування висновків акту перевірки представником позивача не надведено, відповідних доказів не надано, клопотань з цього приводу не заявлено.

З урахуванням наведеного суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, а отже й такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд виходить з того, що за обставин необґрунтованості заявлених позивачем вимог, підстави для стягнення сплаченого ним судового збору з відповідача відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головне управління ДПС у місті Києві (місцезнаходження відокремленого підрозділу юридичної особи: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19; ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: ВП 44116011).

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Донець В.А.