Справа № 520/31403/24
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2025-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

14 січня 2025 року № 520/31403/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар М.Д. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області № 0/22171/2420 від 24.04.2024.

-стягнути сплачений судовий збір.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження у справі.

Дослідивши надані матеріали справи, суд встановив наступне.

28.03.2024 Головним управлінням Державної податкової служби у Харківській області (далі також Відповідач) було проведено камеральну перевірку показників податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі також Позивач, ФОП ОСОБА_1 ).

За результатами перевірки складено Акт про результати камеральної перевірки показників Податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця № 12418/20-40-24-20-06 від 28.03.2024.

Актом перевірки зафіксовано, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 перевищено обсяг доходу, визначений підпунктом 2 пункту 291.4 статті 291 Податкового Кодексу України (далі також - ПКУ, Кодекс) для платників єдиного податку 2 групи та не зазначено в податковій декларації податкове зобов`язання по єдиному податку за ставкою 15 відс. (рядок 04, 09, 12, 14.1, 14) із суми перевищення.

Відповідач посилається на те, що Законом України від 30.06.2023 № 3219-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану» (далі також - Закон 3219) внесені доповнення до підрозділу 8 «Особливості справляння єдиного податку та фіксованого податку» розділу XX «Перехідні положення» кодексу. Відповідно до підпункту 9-1.4.3. пункту 9-1 цього підрозділу у 2023 звітному році обсяг доходу для відповідної групи платників єдиного податку, встановлений пунктом 291.4 статті 291 цього Кодексу, визначається пропорційно до кількості календарних місяців поточного календарного року, протягом яких платник єдиного податку не застосовував особливості оподаткування встановлені пунктом 9 цього підрозділу.

Також Відповідачем зроблено висновок, що перевіркою показників податкової декларації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_2 ) встановлені порушення вимог підпункту 1 пункту 293.4, підпункту 2 пункту 293.8 статті 293, пункту 295.7 статті 295, підпункту 296.5.2. статті 296 розділу XIV Кодексу, а саме: платником податків у 2023 році не визначено обсяг доходу встановлений п. 291.4 ст. 291Кодексу, пропорційно до кількості календарних місяців поточного календарного року, та не задекларовано податкового зобов`язання з єдиного податку за ставкою 15 відсотків у сумі 389 857,5 грн з суми перевищення обсягу доходу, визначеного підпунктом 9-1.4.3. пункту 9-1 підрозділу 8 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу платникам, які застосовували особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу Кодексу.

На підставі Акту перевірки, Відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № 0/22171/2420 від 24.04.2024, яким Позивачеві за порушення пп. 9-1.4.3. п. 9-1 підрозділу 8 «Особливості справляння єдиного податку та фіксованого податку» розділу XX «Перехідні положення», пп. 1 п. 293.4 ст. 293, п. 295.7 ст. 295, пп. 296.5.3. п. 296.5 ст. 296 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 (зі змінами та доповненнями) збільшено суму грошового зобов`язання за платежем єдиний податок з фізичних осіб на 428 843, 25 грн та зобов`язано сплатити суму податку у розмірі 389 857, 50 грн та штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 38 985,75 грн.

Позивач вважає, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 0/22171/2420 від 24.04.2024 є незаконним, а тому підлягає скасуванню, що стало підставою для звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному, суд вказує наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати доведені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Однією із основних функцій контролюючих органів є податковий контроль, який в п. 61.1 ст. 61 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) визначений як система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 ПК України).

Статтею 19-1 ПК України визначено функції контролюючих органів, зокрема, передбачено, що контролюючі органи здійснюють контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків, зборів, платежів, установлених ПК України ( пп.19-1.1.2 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України).

Способи здійснення податкового контролю визначені в п. 62.1 ст. 62 ПК України, серед яких проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин (пп. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України).

Пунктом 75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п.п.75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зокрема, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

Судом встановлено, що згідно з даними ІКС «Податковий блок», ФОП ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ДПС як фізична особа - підприємець; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; основним видом діяльності є - оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно - технічним обладнанням (КВЕД: 46.73).

Відповідно до Реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_1 зареєстрований платником єдиного податку 2 групи з 01.08.2022 року (ставка 20 відс.).

З 01.02.2023 по 31.07.2023 був платником єдиного податку 3 групи з особливостями оподаткування на період дії воєнного, надзвичайного стану в Україні (ставка 2 відс.).

З 01.08.2023 - платник єдиного податку 2 групи (ставка 20 відс.).

ФОП ОСОБА_1 27.01.2024 було подано податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за 2023 рік № з позначкою «звітна», в якій задекларовано обсяг доходу платника єдиного податку другої групи (рядок 03, 08) у розмірі 5 392 950,00 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що 28.03.2024 Київським відділом податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС проведено камеральну перевірку показників поданої Податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи - підприємця, в ході якої встановлено перевищення ФОП ОСОБА_1 обсягу доходу, визначеного у підпункті 2 пункту 291.4 статті 291 ПКУ для платників єдиного податку 2 групи, та не зазначення в податковій декларації податкового зобов`язання по єдиному податку за ставкою 15 відсотків (рядок 04, 09, 12, 14.1, 14) із суми перевищення обсягу доходу, визначеного п.п. 9-1.4.3 п. 9-1 підрозділу 8 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.

Відповідно до підпункту 2 пункту 291.4 статті 291 ПК України платниками єдиного податку другої групи є фізичні особи - підприємці, обсяг доходу яких не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

У 2023 році ця сума складала 5 587 800,00 грн (834 розміри * 6700 грн - мінімальна заробітна плата, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) 2023 року);

До суми перевищення обсягу доходу, встановленого пунктом 291.4 статті 291 ПК України застосовується ставка єдиного податку у розмірі 15 відсотків (підпункт 2 пункту 293.8 статті 293 ПК України).

Законом України від 30.06.2023 № 3219-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану» (далі - Закон № 3219-ІХ) внесені доповнення до підрозділу 8 «Особливості справляння єдиного податку та фіксованого податку» розділу XX «Перехідні положення» ПК України. Відповідно до підпункту 9-1.4.3 пункту 9-1 цього підрозділу у 2023 звітному році обсяг доходу для відповідної групи платників єдиного податку, встановлений пунктом 291.4 статті 291 цього Кодексу, визначається пропорційно до кількості календарних місяців поточного календарного року, протягом яких платник єдиного податку не застосовував особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 в 2023 році перебував на особливих умовах 6 місяців (лютий - липень), що підтверджується доданими до відзиву податковими деклараціями та платником єдиного податку 2 групи - 6 місяців (січень, серпень-грудень)

Так, в 2023 році ФОП ОСОБА_1 було подано:

06.03.2023 - податкову декларацію платника єдиного податку третьої групи на період дії воєнного, надзвичайного стану в Україні за лютий 2023 року - задекларований обсяг доходу за ставкою 2% - 6 552 000 грн, сума податкового зобов`язання - 131040 грн;

06.04.2023 - податкову декларацію платника єдиного податку третьої групи на період дії воєнного, надзвичайного стану в Україні за березень 2023 року - задекларований обсяг доходу за ставкою 2% - 8 152 623,00 грн, сума податкового зобов`язання - 163 052,46 грн;

04.05.2023 - податкову декларацію платника єдиного податку третьої групи на період дії воєнного, надзвичайного стану в Україні за квітень 2023 року - задекларований обсяг доходу за ставкою 2% - 3 074 962 грн, сума податкового зобов`язання - 61 499,24 грн;

02.06.2023 - податкову декларацію платника єдиного податку третьої групи на період дії воєнного, надзвичайного стану в Україні за травень 2023 року - задекларований обсяг доходу за ставкою 2% - 326 922,00 грн, сума податкового зобов`язання - 6 538,44 грн;

04.07.2023 - податкову декларацію платника єдиного податку третьої групи на період дії воєнного, надзвичайного стану в Україні за червень 2023 року - задекларований обсяг доходу за ставкою 2% - 1 687 392,00 грн, сума податкового зобов`язання - 337 747,84 грн;

04.08.2023 - податкову декларацію платника єдиного податку третьої групи на період дії воєнного, надзвичайного стану в Україні за липень 2023 року - задекларований обсяг доходу за ставкою 2% - 13 372 197,80 грн, сума податкового зобов`язання - 264 443,96 грн.

Відповідно до п.п. 9-1.4.1 п. 9-1 підрозд. 8 розд. XX ПК України платники єдиного податку третьої групи, які станом на 31 липня 2023 року використовували особливості оподаткування, встановлені п. 9 підрозд. 8 розд. XX ПК України, та не відмовилися від їх використання самостійно, з 1 серпня 2023 року автоматично вважаються такими, що застосовують систему оподаткування, на якій такі платники податку перебували до обрання особливостей оподаткування, передбачених п. 9 підрозд. 8 розд. XX ПК України.

Тобто, з 01.08.2023 ФОП ОСОБА_1 був автоматично переведений на другу групу єдиного податку.

Дохід, отриманий у період застосування особливостей оподаткування, встановлених п. 9 підрозд. 8 розд. XX ПК України, не включається до обсягу доходу, визначеного для відповідної групи платників єдиного податку, встановленого п. 291.4 ст. 291 ПК України (п.п. 9-1.4.1 п. 9-1 підрозд. 8 розд. XX ПК України);

27.01.2024 - податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи- підприємця за звітний 2023 рік - задекларована загальна сума доходу за звітний (податковий) період - 5 392 950,00 грн.

Оскільки ФОП ОСОБА_1 в 2023 році протягом 6 місяців (січень, серпень-грудень) не застосовував особливості оподаткування, встановлені п. 9 підрозділу 8 розділу XX «Перехідні положення» ПК України (3 група 2%) та з 01.08.2023 був переведений на сплату єдиного податку другої групи, то граничний обсяг доходу для такого платника на 6 місяців 2023 року становитиме 2 793 900,00 грн (5 587 800,00 грн : 12 місяців календарного року * 6 місяців (січень, серпень-грудень), протягом яких позивач не застосовував особливості оподаткування, встановлені п. 9 підрозділу 8 розділу XX «Перехідні положення» ПК України та перебував платником єдиного податку другої групи).

Відповідно до поданої декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за 2023 рік загальний обсяг доходу (код рядка 03,08) становить - 5 392 950,00 грн, отже сума перевищення обсягу доходу становить 2 599 050,00 грн (5 392 500,00 грн - 2 793 900,00 грн).

Перевіркою встановлено, що сума єдиного податку, зазначена позивачем в податковій декларації за 2023 рік є меншою ніж визначено за результатами камеральної перевірки, що призвело до заниження суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету.

За висновками перевірки показників податкової декларації ФОП ОСОБА_1 встановлені порушення вимог підпункту 1 пункту 293.4, підпункту 2 пункту 293.8 статті 293, пункту 295.7 статті 295, підпункту 296.5.2 пункту 296.5, статті 296 розділу XIV ПК України, а саме: не декларування податкового зобов`язання по єдиному податку за ставкою 15 відсотків із суми перевищення обсягу доходу, визначеного підпунктом 9-1.4.3 пункту 9-1 підрозділу 8 розділу XX Перехідні положення" ПК України для платників, які протягом 2023 звітного року застосовували особливості оподаткування, встановлені п. 9 цього підрозділу ПК України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по єдиному податку на суму 389 857,50 грн (2 599 050,00 грн * 15%), де 2 599 050,00 грн - обсяг доходу, що оподатковується за ставкою 15%.

Розрахунок суми єдиного податку, що підлягає сплаті до бюджету (грн):

задекларована сума доходу (рядок 03 декларації) - 5 392 950,00 грн;

сума перевищення обсягу доходу - 2 599 050,00 грн;

податкове зобов`язання (15 % суми перевищення) за даними платника (рядок 09) - 0 грн;

податкове зобов`язання (15 % суми перевищення) за даними перевірки - 389 857,50 грн;

- сума відхилення, +/-+ 389 857,50 грн.

За результатами камеральної перевірки складено акт від 28.03.2024 №12418/20-40-24- 20-06, який 28.03.2024 направлено платнику податків у порядку, визначеному ст. 42 ПК України засобами поштового зв`язку та повернуто 13.04.2024 за закінченням терміну зберігання.

Судом встановлено, що запереченнь на акт камеральної перевірки до ГУ ДПС не надходило.

На підставі вказаного акту перевірки, ГУ ДПС прийнято податкове повідомлення - рішення (далі - ППР) від 24.04.2024 №0/22171/2420, яким згідно до пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58, п. 123.1 ст. 123 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Єдиний податок з фізичних осіб» на загальну суму 428 843,25 грн (за податковим зобов`язанням - 389 857,50 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 38 985,75 грн (10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання).

Суд вказує, що відповідальність передбачена пунктом 123.1 статті 123 ПК України, у розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобо`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи.

ППР було 25.04.2024 направлено платнику податків у порядку, визначеному ст. 42 ПК України засобами поштового зв`язку та повернуто 11.05.2023 за закінченням терміну зберігання.

Суд також вважає за необхідним вказати наступне.

Закон України від 30.06.2023 № 3219-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану», яким внесені доповнення до підрозділу 8 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, набрав чинності 01.08.2023.

Крім того, ГУ ДПС зазначає, що норми Закону № 3219-ІХ на даний час є чинними та не конституційними не визнавались.

Частина друга статті 152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. За цим принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю.

Аналізуючи норми Закону № 3219-ІХ суд вказує, що дані норми не припускають неоднозначного (множинного) трактування прав та обов`язків платника податку та контролюючого органу.

Статтями 1 і 8 Конституції України проголошено, що Україна є правовою державою, де визнається і діє верховенство права.

Суд вказує, що під час винесення оспорюваного ППР відповідач при застосованні положення підпункту 2 пункту 291.4 статті 291 ПК України щодо обсягу доходу станом на 01 січня поточного року не міг не застосувати положення пп. 9- 1.4.1 п. 9-1 підрозд. 8 розд. XX «Перехідні положення» ПК України, які набрали чинності 01.08.2023, тобто під час звітного періоду 2023 року, адже прийнята норма не відміняла дію положення п. 291.4 ст. 291 ПК України, а визначала обсяг доходу для відповідної групи платника єдиного податку пропорційно до кількості календарних місяців поточного календарного року протягом яких платник єдиного податку не застосовував особливості оподаткування, встановлені п. 9 підрозд. 8 розд. XX «Перехідні положення» ПК України, про що також вказано у акті та оспорюваному рішенні.

Позивачем, на думку суду, не враховано тієї обставини, що вказані зміни до податкового законодавства України, приймались під час повномасштабної війни, в умовах агресії російської федерації проти України, з метою забезпечення видатків на оборону та соціальний захист населення в складних економічних умовах.

Суд звертає увагу на те, що питання дотримання податковим органом принципів, передбачених п. 4.1 ст. 4 ПК України було предметом ретельного дослідження Верховним Судом, правовий висновок якого викладений у постанові від 19 квітня 2022 року у справі №816/687/16.

В постанові Верховний Суд зазначив, що основні засади податкового законодавства України (принципи, на яких ґрунтується податкове законодавство) визначені в статті 4 ПК, зокрема стабільність, який легально визначено як «зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року» (підпункт 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 ПК).

Звертаючись до доктрини як джерела права, слід зазначити, що доктринальне бачення застосування основних засад функціонування податкової системи України полягає, зокрема, в тому, що визначені в ПК України принципи законодавства відображають співвідношення, взаємозв`язок елементів податкової системи (податків і зборів), і що у широкому змісті під принципами податкової системи розуміється вся їх сукупність, що регулюють оподаткування.

Тобто, в конкретних ситуаціях правозастосування правові принципи, в тому числі принципи податкового законодавства мають розглядатися у їх сукупності.

Розглядаючи дотримання чи порушення одного з правових принципів, не можна не враховувати при цьому дотримання чи порушення інших.

Відповідно до доктринальних положень вітчизняної науки принципи податкового законодавства, закріплені нормами статті 4 ПК, є галузевим відображенням закріплених в конституційних нормах принципів оподаткування (статті 67,92 Конституції України).

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 92 Конституції України система оподаткування, податки і збори встановлюються виключно законами України.

Отже, за конституційними нормами платник податків є зобов`язаною особою щодо сплати податків і зборів, тоді як законодавчий орган уповноважений визначати обов`язок щодо сплати податків і зборів.

Надання Верховній Раді України повноважень приймати закони (пункт 3 частини першої статті 85 Конституції України) означає можливість законодавчого органу на власний розсуд визначати зміст законів, що ним ухвалюються. Обмеженнями законодавчих повноважень Верховної Ради України є норми Конституції України та міжнародні зобов`язання України. Своєю чергою, будь-які попередні закони Верховна Рада України може змінювати, оскільки зміна законів (будь-як і будь-яких) власне і становить зміст конституційних повноважень Верховної Рад України, тобто здійснюється не всупереч, а відповідно до статей 85, 91, 92 Конституції України. Це стосується і повноважень Верховної Ради України щодо ухвалення та/або зміни законів з оподаткування.

Європейський суд з прав людини щодо застосування принципу стабільності до податкових правовідносин визнає відсутність порушення статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в ситуації ретроактивного застосування податкових нововведень, які заявниками розглядалися як такі, що не могли бути ними передбачені. Так, у справі «Di Belmonte v. Italy» (заява № 72638/01, 2010 рік) Суд не знайшов порушення статті 1 Протоколу 1 до Конвенції, коли законодавець застосовував нові податкові норми до попередніх податкових відносин. Суд прямо вказав, що стаття 1 не забороняє ретроактивного застосування законодавства (параграфи 36, 42).

Верховний Суд при розгляді цієї справи відступає від висновку, викладеного в постановах від 07.09.2018 у справі № 826/18755/15, від 17.03.2021 № 816/846/16, від 01.07.2021 № 816/844/16 та формулює висновок, що норми підпункту 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 ПК не відміняють дію норми, якою встановлено (змінено) податок (збір) та/ або будь-який елемент податку (збору) і яка запроваджена законом, що прийнятий пізніше, ніж за шість місяців до початку бюджетного періоду, в якому запроваджується податок (збір) та/або зміни будь-якого елементу податку (збору). Колізії між такою нормою та принципом стабільності немає, оскільки принцип стабільності застосовується в системному зв`язку з іншими принципами податкового законодавства. Така норма не застосовується лише тоді, якщо вона суперечить принципу верховенства права в контексті права платника податку на мирне володіння майном. Таким чином, норму-принцип стабільності податкового законодавства не можна вважати нормою, що змінює порядок набрання чинності або вступу в дію всіх нових податкових правил.

Отже, вказані зміни до податкового законодавства жодним чином не порушують наведені позивачем правові принципи, на яких ґрунтується податкове законодавство.

Щодо твердження позивача про надання до податкового органу (довідкової) податкової декларації платника єдиного податку за перший місяць 2023.

Суд вказує, що відповідно до п. 296.8 ст. 296 ПКУ, платники єдиного податку мають право для отримання довідки про доходи подавати до контролюючого органу податкову декларацію за інший, ніж квартальний (річний) податковий (звітний) період, що не звільняє такого платника податку від обов`язку подання податкової декларації у строк, встановлений для квартального (річного) податкового (звітного) періоду.

Така податкова декларація складається з урахуванням норм пунктів 296.5 і 296.6 ст. 296 ПК України та не є підставою для нарахування та/або сплати податкового зобов`язання.

Для отримання ФОП - платником єдиного податку довідки про доходи за інший, ніж квартальний (річний) податковий період, він має подає декларацію з позначкою «Довідково» та у полі місяць поля 02 зазначає номер календарного місяця.

Рішення щодо термінів подання декларації з типом «Довідково» приймається фізичною особою - підприємцем - платником єдиного податку самостійно та не враховується при перевірці показників податкової декларації платника єдиного податку.

Відповідно до ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агенту.

Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Тобто, позивач несе персональну відповідальність за невиконання або неналежне виконання свого податкового обов`язку.

Відповідно до п. 111.1 ст. 111 ПК України за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються, зокрема, такий вид юридичної відповідальності як фінансова. Відповідно до пп.111.2 ст. 111 ПК України фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність, що встановлюється згідно з цим Кодексом, застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

Відповідно до п.300.1 ст. 300 ПК України платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Отже, проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку, що винесене рішення відповідає нормам податкового законодавства.

Відтак, при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, ГУ ДПС діяло у порядку, на підставі та в межах повноважень, визначених чинним законодавством України. Правових підстав вважати прийняте податкове повідомлення-рішення неправомірним у суду не має.

Суд вказує, що згідно з вимогами ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина,її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Проаналізувавши наведене, суд вважає за необхідне вказати, що позовні вимоги є не обґрунтованими, не підтверджені нормативно та документально, а тому є такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кухар М.Д.