Справа № 400/8249/24
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2025-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2025 р. № 400/8249/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачавійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,
треті особиМіністерство оборони України, просп. Повітряних Сил, 6, м. Київ, 03168,
провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги:

«Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати Позивачу грошового забезпечення як члену сім`ї (дружині) військовослужбовця ОСОБА_2 включно із додатковою винагородою, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168, за період його перебування у полоні, починаючи з 04.04.2022;

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити Позивачу ОСОБА_1 … грошове забезпечення як члену сім`ї (дружині) військовослужбовця ОСОБА_2 … включно із додатковою винагородою, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168, за період його перебування у полоні, починаючи з 04.04.2022 року».

Відповідачем у позові вказана військова частина НОМЕР_1 (далі - В/ч або відповідач), «заінтересованою особою» - Міністерство оборони України.

Ухвалою від 09.09.2024 суд залишив позовну заяву без руху.

Ухвалою від 23.09.2024 суд відкрив провадження у справі; залучив Міністерство оборони України до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору; встановив учасникам справи строки для подання заяв по суті справи; зобов`язав В/ч подати до суду копії «заяв 4 шт.», що були надіслані ІНФОРМАЦІЯ_1 (додаток 1 до листа віл 06.05.2024 № 1168); запропонував позивачу подати письмові пояснення, в яких вказати, які саме «заяви 4 шт.» були подані нею 03.05.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Учасники справи на ухвалу суду не відреагували.

У зв`язку з відсутністю заяв сторін про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін, суд, відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув справу в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

На підставі доданих до позову доказів суд вставив таке.

16.08.2022 ІНФОРМАЦІЯ_3 надіслав позивачу «Сповіщення сім`ї № 49», в якому вказано: «… Ваш чоловік, молодший сержант ОСОБА_3 , потрапив у полон 04 квітня 2022 року в м. Маріуполь, Донецької області. Це Сповіщення є підставою для подання документів для призначення пенсії (матеріальної допомоги) і надання пільг в установленому законодавством порядку …».

Згідно з «Випискою з Єдиного реєстру осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України», 28.07.2023 Комісією з питань встановлення факту позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України було прийнято рішення про встановлення факту позбавлення ОСОБА_4 з 04.04.2022 особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України.

Рішенням від 03.04.2024 у справі № 481/54/24 Новобузький районний суд Миколаївської області встановив факт проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з 2005 року однією сім`єю як жінки та чоловіка.

03.05.2024 ОСОБА_1 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою такого змісті: «Я ОСОБА_1 , дружина військовослужбовця в/ НОМЕР_2 ОСОБА_2 … який з 04.04.2022р. перебуває в полоні … прошу направити мої заяви та документи до … для проведення належних виплат. До заяв додаю: 1. заяви 4 шт. 2. персональні документи».

Як вказано вище, позивач не пояснила суду, які конкретно заяви та документи були нею подані до ІНФОРМАЦІЯ_2 03.05.2024.

06.05.2024 ІНФОРМАЦІЯ_3 надіслав до В/ч для розгляду отримані від ОСОБА_1 документи на 30 арк., зокрема: « 1. заяви, 4 шт.; 2. рішення суду по встановлення факту проживання однією сім`єю; 3. копії паспорта, картки платника податків ОСОБА_1 та в/сл.; 4. копії свідоцтва про смерть батька та матері в/сл.; 5. копія картки реквізитів ОСОБА_1 ».

12.06.2024 командир В/ч надав начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_1 відповідь на звернення (вих. № 732/4591), далі - Відповідь.

У Відповіді В/ч, з посиланням на норми затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №» 884 «Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх» (далі - Порядок № 884), вказала, які документи мають додаватися до відповідної заяви.

Також відповідач вказав: «… враховуючи, що на адресу в/ч НОМЕР_1 надіслані неналежні та не в повному обсязі копії документів щодо виплати всіх видів грошового забезпечення, в тому числі додаткових видів грошового забезпечення полоненого військовослужбовця ОСОБА_2 , заява ОСОБА_1 про виплату їй зазначених видів грошового забезпечення задоволена бути не може. Також слід окремо зазначити, що наявність судового рішення про встановлення факту проживання заявниці однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, з ОСОБА_2 не дає підстав для отримання нею грошового забезпечення за полоненого цивільного чоловіка, оскільки законодавством України з цього приводу визначено певне вищевказане коло осіб, яке розширеному тлумаченню не підлягає …».

Незгода позивача зі змістом Відповіді обумовила її звернення до суду.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Частиною шостою статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011) встановлено, за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

У пункті 4 Порядку № 884 вказано, що виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

До заяви додаються:

копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї' з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування);

довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті);

копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності);

копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності);

копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органі і мають відмітку в паспорті, - копія сторінки паспорта з такою відміткою).

Згідно з пунктом 5 Порядку № 884, командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про шо повідомляється заявнику в письмовій формі.

У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі:

подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку;

подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку;

подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку;

з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.

Зі змісту Відповіді неможливо встановити, які з наданих позивачем документів, на думку відповідача, є «неналежними». Також суд, з огляду на наведений перелік та документи, що перелічені у листі ІНФОРМАЦІЯ_2 , критично ставиться до твердження В/ч про недостатність (неповний обсяг) документів.

У пункті 5 Порядку № 884 вказано, що прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.

Відповідно, відмовляючи позивачу у виплаті грошового забезпечення саме з цієї підстави, В/ч мала повідомити ОСОБА_1 , які саме документи, з урахуванням фактичних обставин, позивач має подати для прийняття позитивного рішення за її заявою.

Оцінюючи твердження позивача про її право як дружини полоненого військовослужбовця на отримання грошового забезпечення та, відповідно, твердження, про протиправну бездіяльність відповідача, суд зазначає таке.

У частині шостій статті 9 Закону № 2011 вказано, що грошове забезпечення виплачується таким членам сім`ї військовослужбовців:

дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представником (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Така норма викладена і у пункті 7 Порядку № 884.

ОСОБА_1 не є дружиною ОСОБА_2 , тому у командира В/ч не було законних підстав для прийняття рішення про виплату їй грошового забезпечення.

У позовній заяві вказано, що у червні 2024 року Кабінет Міністрів України виклав в новій редакції (постанова від 18.06.2024 № 714) «Порядок

призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, далі - Порядок № 975). Згідно зі змінами, до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 4 цього Порядку, належать, у тому числі, жінка (чоловік), з якою (яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили (пункт 9).

Така ж норма викладена у частині четвертій статті 161 («Особи, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги») Закону № 2011.

Суд визнав посилання позивача на ці норми хибними, оскільки правовідносини щодо виплати грошового забезпечення та щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві врегульовані різними нормами - стаття 9 Закону № 2011 і Порядок № 884 та статті 16 - 164 Закону № 2011 і Порядок № 975.

Питання виплати грошового забезпечення (в тому числі - визначення кола осіб, які мають право на його отримання) врегульовані статтею 9 Закону і Порядком № 884, що виключає застосування інших норм (частина шоста статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України).

Як вказано вище, суд встановив, що у відповідача не було законних підстав для прийняття рішення про виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення, тому у задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Судові витрати відсутні.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код: НОМЕР_4 ) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна