Справа № 589/5646/24
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2025-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі
14 січня 2025 року Справа № 589/5646/24
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Шевченко І.Г., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мороз Лесі Євгеніївни про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, стягнення шкоди,
В С Т А Н О В И В:
06 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мороз Лесі Євгеніївни, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця Мороз Лесі Євгеніївни щодо не виконання ухвали Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18.09.2024р. у справі № 589/1141/14-ц (провадження №4-с/589/11/24) про відновлення виконавчих проваджень №44354162, №44354028 у встановлений частиною першою ст.41 Закону України "Пров виконавче провадження" строк та щодо неповідомлення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області та позивача, як заявника, про виконання цієї ухвали, а також щодо виконання рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11.04.2014, рішення Апеляційного суду Сумської області від 25.06.2014 (справа №589/1141/14-ц),
- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8000грн. на відшкодування заподіяної моральної шкоди внаслідок свідомої протиправної бездіяльності щодо виконання ухвали Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18.09.2024 справа №589/1141/14-ц;
- зобов`язати головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мороз Лесю Євгеніївну невідкладно забезпечити виконання ухвали Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18.09.2024 справа №589/1141/14-ц, відновити виконавчі провадження №44354162, №44354028 та повідомити суд та заявника про її виконання в десятиденний строк;
- зобов`язати головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мороз Лесю Євгеніївну подати у встановлений судом строк до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області звіт про виконання судового рішення
- за наслідками розгляду звіту накласти на головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мороз Лесю Євгеніївну, відповідальну за виконання ухвали Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18.09.2024 справа №589/1141/14-ц, у відповідності до вимог ст.382 КАС України штраф за порушення норм чинного законодавства щодо своєчасного виконання рішень суду.
Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17.12.2024 справу направлено за підсудністю до Сумського окружного адміністративного суду, оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом саме в порядку адміністративного судочинства і предметом оскарження є бездіяльність державного виконавця щодо виконання ухвали Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18.09.2024р. у справі №589/1141/14-ц (а не щодо виконання рішення суду у справах, визначених п. 1-3 ч. 1 ст. 20 КАС України), та висунуті вимоги про відшкодування заподіяної цією протиправною бездіяльністю моральної шкоди, тому така справа не підсудна місцевому загальному суду, як адміністративному та підлягає передачі за предметною підсудністю до Сумського окружного адміністративного суду.
Поряд з цим, перевіривши матеріали позовної заяви, вбачається необхідним відмовити у відкритті провадження у цій справі, приймаючи до уваги наступне.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових та службових осіб.
Частиною 2 ст.124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
За змістом частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому:
хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або
хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або
хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Поряд з цим, згідно з частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За приписами частини 1 статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Тобто, критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
При цьому, суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а т а к о ж я к щ о з а к о н о м н е в с т а н о в л е н о і н ш и й порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. У позовній заяві зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження (за наявності).
Отже, припис вказаної статті КАС України застосовується лише у випадку, якщо інший нормативно-правовий акт не визначає інший порядок оскарження дій і бездіяльності державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби.
При цьому, згідно з пунктом 9 частини 1 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.202016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII) виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад, як забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина 1статті 74 Закону № 1404-VIII).

За приписами статті 447 ЦПК у редакції чинній до 19.12.2024, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (частина 1 статті 448 ЦПК України у редакції чинній до 19.12.2024).

Такі ж норми визначені у статтях 447-1,448 Цивільного процесуального кодексу України у редакції чинних з 19.12.2024, відповідно до яких сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Крім того, згідно із ст. 447 ЦПК України у редакції чинних з 19.12.2024 судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Також ст. 453-1 ЦПК України врегульовано питання подання та розгляду заяв стягувача про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення в цивільних справах.

Таким чином, зазначеними нормами передбачена можливість оскарження боржником або стягувачем дій чи бездіяльності державного виконавця до того суду, який видав виконавчий документ, під час виконання рішення, зокрема ухваленого в порядку цивільного судочинства. При цьому скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого у відповідній справі. ЦПК України також передбачено можливість подання стягувачем заяв про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення.

Отже, у випадку оскарження сторонами виконавчого провадження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця щодо виконання рішення суду, ухваленого за правилами цивільного судочинства, а також подання заяв про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення, розгляд таких скарг та заяв здійснюється за правилами Цивільного процесуального кодексу України, судом, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Аналогічні правові позиції викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 815/4232/17, від 22 квітня 2019 року у справі №757/53656/17-а, у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі №643/5597/19, від 22 грудня 2022 року у справі № 160/12964/21.

Також суд звертає увагу, що суд звертає увагу на приписи частини 5 статті 21 КАС України, відповідно до яких, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Аналіз положень ч.5ст.21 КАС України та ч.1ст.19 КАС України у їх поєднанні дозволяє зробити висновок, що юрисдикція спору про відшкодування шкоди із суб`єкта владних повноважень визначається як за правовою природою правовідносин, зокрема публічно-правових, так і у зв`язку з тим, чи пред`явлено позов про стягнення шкоди в одному проваджені з вимогою про вирішення публічно-правового спору.

Таким чином, питання про стягнення шкоди в адміністративній справі не може бути самостійною (окремою) позовною вимогою, якщо вона не пов`язана і не заявлена одночасно з вимогами про визнання дій/бездіяльності/рішення суб`єкта владних повноважень протиправними.

У цій справі судом встановлено, що рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11.04.2014 р. у цивільній справі №589/1141/14-ц (провадження № 2/589/428/14) задоволено позов ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра про стягнення процентів за договором банківського вкладу, індексу інфляції, трьох процентів річних та упущеної вигоди.

25.06.2014 р. за наслідками апеляційного розгляду вказане рішення в частині задоволення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра про стягнення інфляційних та упущеної вигоди скасовано та у задоволенні цих вимог відмовлено, втім оскаржуване рішення суду, в частині стягнення процентів по банківським вкладам, змінено та присуджено до стягнення на користь ОСОБА_1 84 долари США 29 центів, а Чумак Ганни Петрівни - 89 долари США 47 центів. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У подальшому, ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18.09.2024 у справі №589/1141/14-ц за скаргою ОСОБА_1 :

- визнано незаконною бездіяльність головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Мороз Лесі Євгеніївни щодо тривалого невиконання рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11.04.2014 та Апеляційного суду Сумської області від 25.06.2014 у справі № 589/1141/14-ц про стягнення боргу з ПАТ КБ Надра,

- визнано незаконною та скасовано постанову головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Мороз Лесі Євгеніївни від 15.07.2024 року про закінчення виконавчого провадження № 44354162, № 44354028 (а.с.12-14).

У цій справі за позовом ОСОБА_1 оскаржується правомірність бездіяльність головного державного виконавця Мороз Лесі Євгеніївни щодо не виконання ухвали Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18.09.2024р. у справі № 589/1141/14-ц (провадження №4-с/589/11/24) про відновлення виконавчих проваджень №44354162, №44354028 у встановлений частиною першою ст.41 Закону України "Пров виконавче провадження" строк та неповідомлення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області та позивача, як заявника, про виконання цієї ухвали, а також щодо виконання рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11.04.2014, рішення Апеляційного суду Сумської області від 25.06.2014 (справа №589/1141/14-ц). Крім того, позивач також у зв`язку з такою бездіяльністю відповідача просить стягнути з неї (відповідача) 8000грн. моральної шкоди та зобов`язати відповідача забезпечити виконання ухвали Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18.09.2024 у справі №589/1141/14-ц, відновити виконавчі провадження №44354162, №44354028 та повідомити суд та позивача про виконання ухвали в десятиденний строк.

Тобто, фактично позивачем оскаржується бездіяльність відповідача щодо не вчинення дій на виконання ухвали Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18.09.2024 прийнятої у цивільній справі №589/1141/14-ц.

Отже, оскільки Цивільним процесуальним кодексом України передбачено порядок оскарження сторонами виконавчого провадження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця щодо виконання рішення суду, ухваленого за правилами цивільного судочинства, а також подання заяв про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення, а позивачем оскаржується бездіяльність відповідача щодо не вчинення дій на виконання ухвали Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18.09.2024 прийнятої у цивільній справі №589/1141/14-ц, суд доходить висновку, що цей спір з приводу оскарження бездіяльності державного виконавця під час дії Закону № 1404-VIII про невжиття заходів з виконання ухвали Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18.09.2024 прийнятої у цивільній справі №589/1141/14-ц, а тому і похідні вимоги про стягнення шкоди, з урахуванням зазначеного вище аналізу положень ч.5ст.21 КАС України та ч.1ст.19 КАС України, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися судом, встановленим законом у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно п.1 ч.1 ст.170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

При цьому суд відмічає, що ухвала про відмову у відкритті провадження у справі не обмежує позивача у реалізації її права на судовий захист у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, вбачається необхідним відмовити у відкритті провадження у цій справі, оскільки остання не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватись відповідним місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 170, 248, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі №589/5646/24 за позовом ОСОБА_1 до головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мороз Лесі Євгеніївни про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, стягнення шкоди.

Роз`яснити позивачу, що розгляд такого спору віднесено до юрисдикції відповідного місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя І.Г. Шевченко