Справа № 200/7627/24
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2025-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2025 року Справа№200/7627/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зеленова А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області (проспект Миру, 68, м. Маріуполь, Донецька область, 87555, ) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

30.10.2024 до Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, у якому позивач просить суд:

- визнати викладену у листі № 04-19-10/4137 від 29.10.2024 відмову Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області прийняти до виконання з 25.02.2024 виконавчий лист №200/4915/23, виданий Донецьким окружним адміністративним судом 23.02.2024, про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп. протиправною;

- зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області прийняти з 25.02.2024 до виконання виконавчий лист № 200/4915/23 виданий Донецьким окружним адміністративним судом 23.02.2024 про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.02.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою про виконання судового рішення на підставі електронного виконавчого листа по справі № 200/4915/23, виданого Донецьким окружним адміністративним судом. Спірний виконавчий лист був виданий судом у формі електронного документу, підписаний КЕП відповідного судді та доданий до заяви від 25.02.2024 у незмінному вигляді.

25.03.2024 позивач отримав лист відповідача № 04-19-10/737 від 28.02.2024 засобами електронної пошти, яким відповідач відмовився прийняти до виконання виконавчий лист, виданий у формі електронного документу. Підставою для відмови у прийнятті до виконання виконавчого листа, виданого у формі електронного документу по справі № 200/4915/23 для відповідача стало те, що Порядок, затверджений Постановою КМ України № 845 від 03.08.2011 не має такого поняття, як виконавчий лист у формі електронного документу.

Позивачем в судовому порядку було оскаржено неправомірні дії відповідача щодо не прийняття виконавчого листа № 200/4915/23 до виконання.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду № 200/1724/24 від 26.06.2024 адміністративний позов задоволено. Зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25 лютого 2024 року про виконання рішення суду та подані разом з нею документи, в тому числі оригінал виконавчого листа у формі електронного документа про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 1 073,60 грн, виданий Донецьким окружним адміністративним судом 23 лютого 2024 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року у справі № 200/4915/23, відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845, та з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду № 200/1724/24 від 26.06.2024 набрало законної сили на підставі постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 03.10.2024.

22.10.2024 року виконавчий лист № 200/1724/24 виданий Донецьким окружним адміністративним судом 07.10.2024, був пред`явлений до виконання до органу виконавчої служби засобами підсистеми «Електронний суд».

Листом № 04-19-10/3874 від 07.10.2024 відповідач повідомив позивача, що добровільно виконав рішення суду по справі № 200/1724/24, прийнявши заяву від 25.02.2024 по справі № 200/4915/23 до розгляду.

Листом № 04-19-10/4137 від 29.10.2024 відповідач повідомив позивача, що повертає виконавчий лист про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 1 073,60 грн, виданий Донецьким окружним адміністративним судом 23 лютого 2024 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року у справі № 200/4915/23 в частині зазначення строку його пред`явлення до виконання не відповідає вимогам приписів Закону № 1404.

Позивач вважає, що посилання відповідача, на невідповідну дату вказання судом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання - "31" січня 2027 , не є підставою, яка надає можливість відповідачу повернути вказаний виконавчий лист без виконання.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04.11.2024 позов залишено без руху.

Ухвалою суду від 11.11.2024 відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справ (у письмовому провадженні).

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав на її безпідставність зазначивши, що виконавчий лист, виданий на виконання рішення суду у справі № 200/4915/23, яке набрало законної сили 31 січня 2024, може бути пред`явлений до виконання протягом трьох років, розпочинаючи свій перебіг з 01 лютого 2024.

Проте, виконавчий лист про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 1 073,60 грн, виданий Донецьким окружним адміністративним судом 23 лютого 2024 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року у справі № 200/4915/23 в частині зазначення строку його пред`явлення до виконання не відповідав вимогам приписів Закону № 1404.

Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до частини 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За приписами частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

07.09.2023 ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому (з урахуванням уточнень) просив: визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Донецькій області щодо ненадання запитуваної інформації на обов`язковий адвокатський запит від 17 серпня 2023 року адвоката Макарова В.М. у спосіб, визначений адвокатським запитом від 17 серпня 2023 року, та порушення ГУ ПФУ в Донецькій області гарантій адвоката Макарова В.М., наданих ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області надати достовірну та повну інформацію адвокату ОСОБА_1 на його адвокатський запит від 17 серпня 2023 року у спосіб, визначений адвокатським запитом від 17 серпня 2023 року, та з урахуванням висновків суду.

25.10.2023 Донецький окружний адміністративний суд ухвалив рішення у справі № 200/4915/23, яким позов задовольнив частково, а саме: визнав протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Донецькій області щодо ненадання запитуваної інформації на адвокатський запит ОСОБА_1 від 17 серпня 2023 року у спосіб, визначений в адвокатському запиті; зобов`язав ГУ ПФУ в Донецькій області повторно розглянути адвокатський запит ОСОБА_1 від 17 серпня 2023 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В решті позовних вимог суд відмовив.

Цим же рішенням суд вирішив питання розподілу судових витрат стягнув за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.10.2023 у справі № 200/4915/23 залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2024 і набрало законної сили.

21.02.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив видати виконавчі листи на виконання рішення суду у справі № 200/4915/23, у формі електронного документа.

23.02.2024 на виконання рішення у справі № 200/4915/23 суд видав позивачеві як стягувачу виконавчі листи в електронній формі, в тому числі виконавчий лист про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 1 073,60 грн.

Виконавчі листи надіслані ОСОБА_1 в ЦБД для використання через підсистему ЄСІТС «Електронний суд».

Відповідач Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області (ідентифікаційний код 37967785) зареєстроване як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений відповідний запис.

25.02.2025 ОСОБА_1 як стягувач звернувся до ГУ ДКС в області з заявою про виконання рішення суду.

Керуючись законами № 1404 і № 4901, позивач просив ГУ ДКС України в області прийняти до виконання оригінал виконавчого листа, виданого Донецьким окружним адміністративним судом 23.02.2024 у формі електронного документа на виконання рішення цього суду від 25.10.2023 у справі № 200/4915/23 та підписаний кваліфікованим електронним підписом судді, про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 1 073,60 грн.

В подальшому ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про надання інформації від 28.02.2024.

Листом від 28.02.2024 № 04-19-10/737 «Про надання інформації» ГУ ДКС в області відмовило позивачу у прийнятті до виконання виконавчого листа, виданого в електронній формі, у зв`язку з чим останній звернувся до суду з цим позовом.

Рішенням суду від 26.06.2024 по справі №200/1724/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, яка полягає у нерозгляді заяви ОСОБА_1 від 25.02.2024 про виконання рішення суду і поданих разом з нею документів з дотриманням Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845. Зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25 лютого 2024 року про виконання рішення суду та подані разом з нею документи, в тому числі оригінал виконавчого листа у формі електронного документа про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 1 073,60 грн, виданий Донецьким окружним адміністративним судом 23 лютого 2024 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року у справі № 200/4915/23, відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845, та з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 03.10.2024 по справі №200/1724/24 апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26.06.2024 у справі № 200/1724/24 залишено без задоволення. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26.06.2024 у справі №200/1724/24 залишено без змін.

22.10.2024 року виконавчий лист № 200/1724/24 виданий Донецьким окружним адміністративним судом 07.10.2024 був пред`явлений позивачем до виконання до органу виконавчої служби засобами підсистеми «Електронний суд».

Листом № 04-19-10/3874 від 07.10.2024 відповідач повідомив позивача про добровільне виконання рішення суду, прийнявши заяву від 25.02.2024 по справі № 200/4915/23 до розгляду.

Листом № 04-19-10/4137 від 29.10.2024 відповідач повідомив позивача про повернення виконавчого листа без виконання зазначивши, що виконавчий лист про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 1 073,60 грн, виданий Донецьким окружним адміністративним судом 23 лютого 2024 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року у справі № 200/4915/23 в частині зазначення строку його пред`явлення до виконання не відповідає вимогам приписів Закону № 1404.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Статтями 1 і 8 Конституції України проголошено, що Україна є правовою державою, де діє верховенство права.

У ч.2 ст.19 Конституції України згадано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, у ч.1 ст.68 Конституції України також згадано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної влади/адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати доведені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частиною 2 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до статті 6. Закону України «Про виконавче провадження» у випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються податковими органами, а рішення щодо стягнення коштів - банками та іншими фінансовими установами. Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, рішення про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до частини 1 статті 25 Бюджетного кодексу України, Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Відповідно до абзацу 2 підпункту 1 пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України, безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (тобто, рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 зі змінами (далі - Порядок № 845).

Згідно з пунктом 6 Порядку № 845, стягувач подає органові Казначейства оригінал виконавчого документа.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 845, виконавчі документи - це оформлені в установленому порядку виконавчі листи судів та накази господарських судів, видані на виконання рішень про стягнення коштів, а також інші документи, визначені Законом України "Про виконавче провадження".

Вимоги до виконавчого документа визначені статтею 4 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404).

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону № 1404, у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

На підставі підпункту 1 пункту 9 Порядку № 845, орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, коли виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим Законом України "Про виконавче провадження".

У спірних правовідносинах, постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2024 по справі № 200/4915/23 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишено без задоволення. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.10.2024 у справі № 200/4915/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишено без змін.

Отже, судове рішення по справі № 200/4915/23 набрало законної сили 31.01.2024, а право позивача на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп. виникло на підставі постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2024.

У відзиві на позов відповідачем зазначено, що після надходження від позивача заяви про виконання рішення суду Головним управлінням Казначейства зазначено, що виконавчий лист, виданий на виконання рішення суду у справі № 200/4915/23, яке набрало законної сили 31.01.2024, може бути пред`явлений до виконання протягом трьох років, розпочинаючи свій перебіг з 01.02.2024.

У виконавчому документі по справі № 200/4915/23 має бути зазначений строк його пред`явлення до виконання у відповідності до вимог частини 2 статті 12 Закону № 1404.

Проте, виконавчий лист про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного

управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 1 073,60 грн, виданий Донецьким окружним адміністративним судом 23.02.2024 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.10.2023 у справі № 200/4915/23 в частині зазначення строку його пред`явлення до виконання не відповідав вимогам приписів Закону № 1404.

В своїй позовній заяві позивач вказує, що виконавчий лист № 200/4915/23 виданий Донецьким окружним адміністративним судом 23.02.2024 відповідає всім вимогам за своїм змістом, встановленим ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» та не має недоліків.

Суд не погоджується із вищевказаними твердженнями позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404) та абзацу 1 частини 1 статті 373 КАС виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом.

Вимоги до виконавчого документа встановлені статтею 4 Закону № 1404. Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 4 Закону № 1404, серед іншого, у виконавчому документі зазначається строк пред`явлення рішення до виконання.

Строки пред`явлення виконавчих документів до виконання визначає стаття 12 Закону № 1404. Згідно з частиною 1 статті 12 Закону 1404 виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до частини 2 статті 12 Закону № 1404 строки, зазначені в частині 1 цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню з наступного дня після його прийняття.

Частиною 2 статті 255 КАС установлено, що у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.10.2023 у справі №200/4915/23 залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2024.

Отже, рішення суду у справі № 200/4915/23 відповідно до частини 2 статті 255 КАС набрало законної сили 31.01.2024 і може бути пред`явлено до виконання протягом трьох років, як це установлено частиною 1 статті 12 Закону № 1404.

Трирічний строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення суду у справі № 200/4915/23, розпочав свій перебіг з 0102.2024, тобто з наступного дня після набрання рішенням суду законної сили, як це передбачено частиною 2 статті 12 Закону № 1404.

Загальні строки у виконавчому провадженні визначає стаття 11 Закону № 1404.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 1404 строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.

Таким чином, виконавчий лист, виданий на виконання рішення суду у справі № 200/4915/23, яке набрало законної сили 31.01.2024, може бути пред`явлений до виконання протягом трьох років, розпочинаючи свій перебіг з 01.02.2024.

Вимоги до виконавчого документа встановлені статтею 4 Закону № 1404.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 4 Закону № 1404 у виконавчому документі зазначаютьсястрок пред`явлення рішення до виконання.

З огляду на зазначене, у виконавчому документі по справі № 200/4915/23 має бути зазначений строк його пред`явлення до виконання у відповідності до вимог частини 2 статті 12 Закону № 1404.

Проте, виконавчий лист про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 1 073,60 грн, виданий Донецьким окружним адміністративним судом 23.02.2024 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.10.2023у справі № 200/4915/23 в частині зазначення строку його пред`явлення до виконання не відповідає вимогам приписів Закону № 1404.

У відповідності до підпункту 1 пункту 9 Порядку №845 орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, коли виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим Законом України Про виконавче провадження.

Враховуючи вищезазначене, виконавчий лист про стягнення за рахунок бюджетних

асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 1 073,60 грн, виданий Донецьким окружним адміністративним судом 23.02.2024 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.10.2023 у справі № 200/4915/23 не прийнятий до виконання згідно підпункту 1 пункту 9 Порядку №845, з підстав не відповідності вимогам, передбаченим Законом України Про виконавче провадження.

З огляду на викладене, Головне управління Казначейства в межах своїх повноважень, передбачених, зокрема, підпунктом 1 пункту 9 Порядку № 845, повернуло позивачу оригінал виконавчого листа.

Одночасно, позивачу було роз`яснено право на повторне звернення з виконавчим листом, що відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

Крім цього, суд зауважує, що вищевказаний порядок визначення перебігу строку пред`явлення виконавчого документа та його зазначення у відповідності до Закону № 1404, міститься в ухвалі Донецького окружного адміністративного суду від 11.10.2024 у адміністративній справі №200/1724/24 щодо виправлення помилки у виконавчому листі. Одночасно суд зазначає, що сторони у вищевказаній адміністративній справі №200/1724/24 є такими самими особами, які беруть участь у розгляді даної адміністративної справи № 200/7627/24, де так саме позивачем є ОСОБА_1 , а відповідачем ГУ ДКСУ у Донецькій області. Крім того, як зазначає відповідач при поверненні виконавчого листа він, серед іншого, керувався ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11.10.2024 у адміністративній справі №200/1724/24 щодо виправлення помилки у виконавчому листі.

Як вже було зазначено, відповідно до ч.3 ст. 373 КАС України, виконавчий лист, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Вимоги до виконавчого документу встановлюються ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», і згідно з цією статтею у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами. Право на аналогічне звернення закріплене і у статті 374 КАС України, відповідно до якої за заявою стягувача суд, який видав виконавчий документ, може виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, в зазначеному випадку, позивач мав можливість звернутись до суду із заявою про виправлення помилки у виконавчому листі щодо зміни строку пред`явлення його до виконання, яка розглядається протягом 10 днів.

Продовжуючи вирішення спору, суд зважає, що критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України, а у силу ч.2 ст.77 КАС України обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта шляхом подання до суду доказів та наведення у процесуальних документах доводів як відповідності закону вчиненого волевиявлення, так і помилковості аргументів іншого учасника справи.

Тому відповідність закону рішення чи діяння (управлінського волевиявлення) суб`єкта владних повноважень як у спорі про набуття приватною особою додаткового блага чи активу, так і у спорі про спростування новоствореного обов`язку, зокрема, за критеріями дотримання компетенції, меж повноважень, способу дій, приводу реалізації функції контролю, обґрунтованості, безсторонності (неупередженості), добросовісності, розсудливості, рівності перед законом, унеможливлення дискримінації, пропорційності, своєчасності, права особи на участь у процесі прийняття рішення, має доводитись, насамперед, відповідачем - суб`єктом владних повноважень.

При цьому, із положень частин 1 і 2 ст.77 КАС України у поєднанні з приписами ч.4 ст.9, абз.2 ч.2 ст.77, частин 3 і 4 ст.242 КАС України слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності у спорі за стандартом доказування - "поза будь-яким розумним сумнівом" (тобто запропоноване сприйняття ситуації повинно виключати реальну ймовірність існування у дійсності будь-якого іншого варіанту), у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування - "баланс вірогідностей" (тобто запропоноване сприйняття ситуації не повинно суперечити умовам реальної дійсності і бути можливим до настання).

Разом із тим, суд вважає, що саме лише неспростування владним суб`єктом задекларованого, але не доведеного документально твердження приватної особи про конкретну обставину фактичної дійсності, не спричиняє виникнення безумовних та беззаперечних підстав для висновку про реальне існування такої обставини у дійсності.

І хоча спір безумовно підлягає вирішенню у порядку ч.2 ст.77 КАС України, однак суд повторює, що реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

Правильність саме такого тлумачення змісту ч.1 ст.77 та ч.2 ст.77 КАС України підтверджується правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020р. по справі №520/2261/19, де указано, що визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Окрім того, саме таке тлумачення стандартів доказування є цілком релевантним правовому висновку постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023р. у справі №916/3027/21.

У розумінні ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, згідно з ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а у силу запроваджених частинами 1 і 2 ст.74 КАС України застережень суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням встановленого законом порядку або не підтверджені визначеними законом певними засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а за правилом ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тлумачення змісту цієї норми процесуального закону було викладено Верховним Судом у постанові від 07.11.2019р. по справі №826/1647/16 (адміністративне провадження № К/9901/16112/18), де указано, що обов`язковою умовою визнання протиправним волевиявлення суб`єкта владних повноважень є доведеність приватною особою факту порушення власних прав та інтересів та доведеність факту невідповідності закону оскарженого управлінського волевиявлення.

Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить до переконання про те, що у спірних правовідносинах відповідачем не було допущено протиправних дій щодо повернення виконавчого листа.

Відсутність факту порушеного права є визначеною процесуальним законом підставою для відмови у позові.

З огляду на положення ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір" у разі відмови у задоволенні вимог позивача, судові витрати по справі, у тому числі, зі сплати судового збору та правової (правничої) допомоги не стягуються.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 72-77, 90, 211, 241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області (проспект Миру, 68, м. Маріуполь, Донецька область, 87555, ) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення ухвалене та повне судове рішення складено 13.12.2025 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повідомити сторін, що заяви по суті справи, заяви з процесуальних питань, клопотання, пояснення, додаткові письмові докази, висновки експертів, можуть бути ними подані в електронному вигляді на електронну пошту суду або через особистий кабінет в системі Електронний суд.

Направлення даного рішення суду здійснювати шляхом електронного листування на електронні адреси учасників справи.

Інформацію щодо роботи суду можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://adm.dn.court.gov.ua.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов