Справа № 320/9388/24
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2025-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2025 року Справа №320/9388/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтович І.І., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві, в якому просить суд:

1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві при призначенні довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в частині неврахування до стажу судді 7 років 9 днів (стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого, визначена законом, надавала право для призначення на посаду судді - 5 років, період проходження строкової військової служби - 2 роки 9 днів).

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до стажу, який дає право на щомісячне грошове утримання судді ОСОБА_1 7 років 9 днів - стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого, визначена законом, надавала право для призначення на посаду судді - 5 років, період проходження строкової військової служби - 2 роки 9 днів. Стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді, розрахований відповідно до статті 137 Закону № 1402, становить 30 років 2 місяці 13 днів.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді, виходячи з розрахунку 70% суддівської винагороди судді, починаючи з 15 липня 2023 року, та виплатити різницю між виплаченим щомісячним довічним грошовим утриманням судді у розмірі 56% суддівської винагороди судді та перерахованим у розмірі 70% суддівської винагороди судді.

Позивач наполягає на протиправності дій відповідача щодо не врахування при призначенні йому з 15.07.2023 довічного грошового утримання судді у відставці до стажу судді 7 років 9 днів, а саме, стажу (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого, визначена законом, надавала право для призначення на посаду судді - 5 років здобутого на посаді начальника юридичного відділу КП Юридична фірма «Буковина інтернаціональна» за період з 06.10.1992 по 11.05.2000 та періоду проходження строкової військової служби у Збройних Силах СРСР з 07.05.1983 по 15.05.1985 - 2 роки 9 днів, покликаючись при цьому на рішення Вищої Ради правосуддя від 13.07.2023 №708/0/15-23 щодо застосування абз. 4 п. 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів», положення ч. 4 ст. 43, ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та, зокрема, правові висновки Верховного Суду викладені у постановах від 30.05.2019 у справі №9901/805/18, від 17.09.2020 у справі №9901/302/19, від 08.10.2020 у справі №9901/537/19, від 30.03.2023 у справі №280/2167/21 та у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.02.2024 у справі №320/15985/23.

Всі необхідні документи надані відповідачу. З позиції позивача, дії відповідача призвели до неправомірного зменшення відсотку довічного грошового утримання судді у відставці із 70% до 56%, та відповідно не вірного визначення довічного грошового утримання, позбавлення права позивача на належне довічне грошове утримання судді у відставці.

Ухвалою суду від 04.03.2024 провадження у справі відкрито, справу визначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач вважає, що ГУ ПФУ у м. Києві при призначенні позивачу довічного грошового утримання судді у відставці вірно було застосовано положення ст. 137, ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», враховуючи також положення Закону України від 12.07.2018 №2509 «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», який набув чинності 05.08.2018, щодо врахування до стажу роботи на посаді судді та призначення 56 % щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Відповідач вважає, що застосування норм ст. 137 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» при обчисленні зазначеного збільшення розміру довічного грошового утримання суддів у відставці не передбачено, а дає лише право судді подати заяву про відставку. Наполягає на правомірності своїх дій та в задоволенні позову просить суд відмовити.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

З трудової книжки позивача вбачається:

з 07.05.1983 по 15.05.1985 проходив строкову військову службу в Радянській Армії (військовий квиток № НОМЕР_1 );

з 06.10.1992 по 11.05.2000 начальник юридичного відділу КП Юридична фірма «Буковина інтернаціональна» (наказ №12 від 06.10.1992 про призначення, наказ № 3 від 11.05.2000 про звільнення);

з 11.05.2000 посада судді Господарського суду Чернівецької області (наказ №26 від 11.05.2000 про призначення Арбітражним суддею Чернівецької області, Указ Президента №626/2000 від 26.04.2000 про призначення, Закон України №2538-ІІІ від 21.06.2001 про перейменування на Господарський суд Чернівецької області, постанова ВРУ від 19.05.2005 №2585-VІ про обрання безстроково на посаду судді Господарського суду Чернівецької області);

з 20.03.2008 посада судді Київського міжобласного апеляційного господарського суду (постанова ВРУ № 238 від 20.03.2008, наказ №76 від 08.05.2008 звільнення у зв`язку із переведенням до Київського міжобласного апеляційного господарського суду);

з 13.05.2008 зараховано безстроково на посаду судді Київського міжобласного апеляційного господарського суду (наказ №29-к від 12.05.2008);

з 01.03.2010 по 19.01.2011 посада заступника голови судової палати з розгляду спорів між господарюючими суб`єктами, орендних (в т.ч. земельних) відносин, а також інших категорій спорів (наказ №17-к від 22.02.2010, наказ №118 від 20.12.2010 про призначення секретарем даної судової палати, наказ № 107- від 19.01.2011 про звільнення у зв`язку із переведенням на посаду судді Київського апеляційного господарського суду);

з 20.01.2011 по 01.10.2018 посада судді Київського апеляційного господарського суду (наказ №30-к від 20.01.2011, наказ №236-к від 01.10.2018 про відрахування у зв`язку із переведенням);

з 02.10.2018 по 14.07.2023 посада судді Північного апеляційного господарського суду (наказ №30-к від 02.10.2018, наказ №137-к від 14.07.2023 про відрахування зі штату у зв`язку із звільненням у відставку, Рішення ВРП від 13.07.2023 №708/0/15-23).

Рішенням Вищої ради правосуддя від 13 липня 2023 року № 708/0/15-23 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Північного апеляційного господарського суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

При цьому у вказаному Рішенні зазначено, що суддя ОСОБА_1 має 23 роки 2 місяці 17 днів стажу роботи на посаді судді.

Вказуючи на абзац четвертий пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», правові висновки у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі № 9901/805/18, зазначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання). Частиною другою статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Застосовуючи частину п`яту статті 7 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів», яка була чинною на час призначення ОСОБА_1 на посаду судді, статтю 22 Закону України від 4 червня 1991 року № 1142-ХІІ «Про арбітражний суд», чинної на момент призначення на посаду, зазначає, що право на зайняття, зокрема, посади судді арбітражних судів областей, міст Києва та Севастополя має громадянин України, який досяг на день призначення 25 років, має вищу юридичну освіту і стаж роботи за спеціальністю не менше п`яти років.

Відповідно, в Рішенні зроблено висновки, що ОСОБА_1 має право на зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, додатково п`яти років стажу роботи у галузі права.

Застосовуючи абзац другий частини другої статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/1995 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» про те, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби, пункт 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», яка втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 1 грудня 2010 року № 1097 «Про внесення змін до актів Кабінету Міністрів України з питань діяльності судів та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України», також було встановлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби. Застосовуючи правові висновки Верховного Суду, практику ЄСПЛ, пункт 11 розділу XII «Перехідні положення» Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, чинній до 28 березня 2015 року, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, відмічає, що зберігається визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом. Ураховуючи, що ОСОБА_1 вперше призначений на посаду судді у квітні 2000 року під час дії Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/1995, а згодом була прийнята постанова Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865, норми яких були скасовані у 2011 році, до стажу роботи ОСОБА_1 підлягає врахуванню період проходження строкової військової служби, що становить 2 роки 8 днів.

Відповідно, ВРП, за результатами вивчення доданих до заяви судді ОСОБА_1 документів щодо визначення стажу роботи для звільнення у відставку, а саме: актів про призначення, обрання, переведення на посаду судді, копії військового квитка, копії трудової книжки, копії диплома, довідки про роботу на посаді судді, Рішенням встановлено, що до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає йому право на відставку, підлягають зарахуванню строк роботи на посаді судді - 23 роки 2 місяці 17 днів, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого, визначена законом, надавала право для призначення на посаду судді, - 5 років, період проходження строкової військової служби - 2 роки 8 днів.

Отже, станом на дату ухвалення Рішення загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає йому право на звільнення у відставку, становить 30 років 2 місяці 25 днів.

Відповідно, зазначеним Рішенням встановлено, що ОСОБА_1 має достатній для звільнення у відставку стаж роботи (30 років 2 місяці 25 днів (23 роки 2 місяці 17 днів стажу на посаді судді + 7 років 8 днів професійної діяльності та строкової військової служби)), визначений на підставі статей 116, 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а також абзацу 4 пункту 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону в редакції Закону України «Про Вищу раду правосуддя».

Наказом в.о. голови суду від 14 липня 2023 року № 137-к ОСОБА_1 як суддю відраховано зі штату Північного апеляційного господарського суду у зв`язку зі звільненням у відставку.

Північним апеляційним господарським судом ОСОБА_1 виданий розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (далі - Розрахунок), відповідно до цього стажу зараховано такі періоди: строкова військова служба в Збройних Силах СРСР з 07.05.1983 по 15.05.1985 2 роки 9 днів; начальник юридичного відділу КП Юридична фірма «Буковина інтернаціональна» (адвокат) з 11.05.1995 по 10.05.2000 5 років; суддя арбітражного (господарського) суду Чернівецької області з 11.05.2000 по 12.05.2008 8 років 2 дні; суддя, заступник голови судової палати, секретар судової палати Київського міжобласного апеляційного господарського суду з 13.05.2008 по 19.01.2011 8 років 7 днів; суддя Київського апеляційного господарського суду з 20.01.2011 по 01.10.2018 - 8 років 12 днів; суддя Північного апеляційного господарського суду з 02.10.2018 по 14.07.2023 9 років 13 днів.

Згідно з Розрахунком, стаж судді ОСОБА_1 станом на 14.07.2023, який дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання судді у відставці, становить 30 років 2 місяці 13 днів, що надає їй право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 70% суддівської винагороди.

21 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 45 від 28.07.2023 ОСОБА_1 призначено з 15 липня 2023 року довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 56% від заробітку.

Частково не погоджуючись із рішенням ГУ ПФУ в м. Києві, в частині не врахування до стажу 5 років професійної діяльності на посаді начальника юридичного відділу КП Юридична фірма «Буковина інтернаціональна» за період з 06.10.1992 по 11.05.2000 та 2 років 9 днів строкової військової служби в ЗС СРСР за період з 07.05.1983 по 15.05.1985, визначення загального стажу 30 років 2 місяці 13 днів, ОСОБА_1 звернувся 22 серпня 2023 року через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою ВЕБ-26002-Ф-С-23-194184 від 22.08.2023 (вx. №30816/4-2600-23 від 23.08.2023), про врахування спірних періодів.

22.09.2023 ОСОБА_1 отримав лист відповідь ГУ ПФУ в м. Києві за № 31560-30816/4-02/8-2600/23 від 18.09.2023, в якій повідомлено про відсутність правових підстав для зарахування інших, окрім перебування на посаді судді, періодів до стажу, який дає право на збільшення відсотку грошового утримання.

Не погоджуючись із такими діями ГУ ПФУ в м. Києві, позивач звернувся до суду за захистом порушених прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Положеннями статті 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно з ч. 1 ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються: судоустрій, судочинство, статус суддів.

Судом встановлено, що на час виходу у відставку та призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання (на 15 липня 2023 рік) був чинним Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ (далі - Закон № 1402-VІІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 137 Закону № 1402 VІІІ до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

- судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

- члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

- судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Разом з тим, статтю 137 Закону № 1402 VІІІ доповнено частиною другою згідно із Законом № 2509-VIII від 12.07.2018 (набув чинності з 05.08.2018) частиною 2, за якою прямо передбачено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-ХІІ, який був чинним на час обрання ОСОБА_1 (11.05.2000) суддею вперше міг бути громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, має вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

Особливі вимоги, необхідні для зайняття посади судді Конституційного Суду України, арбітражних та військових судів, визначаються Конституцією України ( 254к/96-ВР ), законами України "Про Конституційний Суд" (2400-12), "Про арбітражний суд" (1142-12) та іншими законами України (частина 5 статті 7 Закону України «Про статус суддів»).

Відповідно до статті 22 Закону України від 4 червня 1991 року № 1142-ХІІ «Про арбітражний суд», чинного на момент призначення на посаду судді ОСОБА_1 , право на зайняття, зокрема, посади судді арбітражних судів областей, міст Києва та Севастополя має громадянин України, який досяг на день призначення 25 років, має вищу юридичну освіту і стаж роботи за спеціальністю не менше п`яти років.

За трудовою книжкою позивача вбачається, що ОСОБА_1 перебував на посаді начальника юридичного відділу КП Юридична фірма «Буковина інтернаціональна» - адвокат, з 06.10.1992 по 11.05.2000 (5 років).

З вказаного випливає, що в силу норми частини 2 статті 137 вищевказаного закону зарахуванню до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та враховується при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці, підлягає стаж на посаді начальника юридичного відділу КП Юридична фірма «Буковина інтернаціональна» - адвокат, за період з 06.10.1992 по 11.05.2000 як стаж роботи здобутий за юридичною спеціальністю, який був однією з обов`язкових вимог для обрання позивача суддею вперше.

Про необхідність врахування цього стажу свідчить також правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 30.05.2019 у справі № 9901/805/18.

У цій постанові Велика Палата Верховного Суду, погодившись з висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду, вказала, що частину 2 статті 137 Закону України № 1402-VІІІ (в редакції, яка діє з 05 серпня 2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

Абзацом 4 пункту 34 Прикінцевих і перехідних та перехідних положень Закону України № 1402-УІІІ передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.09.2020 року у справі №9901/302/19 зазначила, що при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді.

Щодо зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду проходження строкової військової служби в ЗС СРСР, суд зазначає наступне.

Згідно записів у трудовій книжці позивача встановлено, що ОСОБА_1 проходив строкову військову службу в Радянській армії за період з 07.05.1983 по 15.05.1985 (2 років 9 днів).

На час обрання позивача на посаду судді безстроково питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювалося ч.4 ст.43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-XII «Про статус суддів» та Указом Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів».

Згідно з ч.4 ст.43 Закону України «Про статус суддів» зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 4015-XII «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус суддів», до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до абз.2 ст.1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Після втрати чинності ст.1 вказаного Указу Президента України питання зарахування в стаж роботи судді інших періодів діяльності було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року № 545.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року № 545 пункт 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 (865-2005-п) «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» доповнено абзацом такого змісту: «До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби».

Зазначена постанова Кабінету Міністрів України (№ 865-2005-п) втратила чинність 01 січня 2012 року.

Пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», яка втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 1 грудня 2010 року № 1097 «Про внесення змін до актів Кабінету Міністрів України з питань діяльності судів та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України», також було встановлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

У відповідності до п.11 Перехідних положень Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до абз.4 п.34 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про статус суддів» № 1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Таким чином, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI, було передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу, роботу на посадах прокурорів та зокрема, періоду проходження строкової служби.

Вказані висновки узгоджуються із позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 08.03.2018 у справі №308/6953/17, від 19.06.2018 у справі №243/4458/17, від 05.12.2019 у справі №592/2737/17, від 31.03.2021 у справі №235/7316/16-а, від 13.02.2020 у справі №592/5433/17, від 12.05.2020 у справі №303/1504/17-а, від 30.03.2023 у справі №280/2167/21.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно, період проходження позивачем строкової військової служби в ЗС СРСР підлягає врахуванню до його стажу роботи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що до стажу роботи позивача, що дає право на отримання належного щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, має бути зараховано, період роботи на посаді начальника юридичного відділу КП Юридична фірма «Буковина інтернаціональна» - адвокат, з 06.10.1992 по 11.05.2000, що становить 5 років, та календарний період проходження строкової військової служби в ЗС СРСР з 07.05.1983 по 15.05.1985, що становить 2 роки 9 днів.

Таким чином, загальний стаж позивача, який враховується для визначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 30 років 2 місяці 13 днів.

Виходячи з викладеного, відмова відповідача у зарахуванні позивачу до стажу для належного обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці період роботи на посаді начальника юридичного відділу КП Юридична фірма «Буковина інтернаціональна» - адвокат, з 06.10.1992 по 11.05.2000, що становить 5 років, та календарний період проходження строкової військової служби в ЗС СРСР з 07.05.1983 по 15.05.1985, що становить 2 роки 9 днів, відповідно врахування загального стажу позивача, який враховується для визначення з 15 липня 2023 року його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 30 років 2 місяці 13 днів, є протиправною.

Крім того, суд зазначає що Порядком подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року № 3-1, визначено форму Розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій зазначається стаж, що дає право на відставку і призначення щомісячного довічного грошового утримання.

Розрахунок ОСОБА_1 стажу судді, який дає право як на відставку, так і на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складений Північним апеляційним господарським судом, відповідно до згаданого Порядку, підписаний Головою суду, скріплений печаткою та поданий позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

У Розрахунку вказано, що стаж судді станом на день видання наказу про відрахування зі штату суду становить 30 років 2 місяці 13 днів. Цей документ ніким не оспорений, не скасований, є чинним.

Щодо позовних вимог зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді, виходячи з розрахунку 70% суддівської винагороди судді, починаючи з 15 липня 2023 року, та виплатити різницю між виплаченим щомісячним довічним грошовим утриманням судді у розмірі 70% суддівської винагороди судді та перерахованим у розмірі 56% суддівської винагороди судді, суд зазначає наступне.

Законодавством України, як чинним станом на час призначення щомісячного грошового утримання позивачу, так і чинним на час звернення до пенсійного фонду з відповідною заявою про здійснення перерахунку, було передбачено чіткий перелік складових, що входять в обчислення суддівської винагороди та відповідно щомісячного довічного грошового утримання судді, на користь викладеного свідчить також і Закон України №1798-VIII від 21 грудня 2016 року «Про Вищу раду правосуддя», яким були внесені зміни в Закон України «Про судоустрій і статус суддів».

Зокрема, Законом №1798-VIII пункт 34 Прикінцевих та перехідних положень доповнено абзацом четвертим такого змісту: «Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)».

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.03.2018 у справі № 308/6953/17 адміністративне провадження № К/9901/3222/17, від 19.06.2018 у справі 243/4448/17, від 11.09.2018 у справі № 428/4671/17, від 01.10.2018 у справі № 541/503/17, від 17.10.2018 у справі № 140/263/17, від 23.10.2018 у справі № 686/10100/15-а, від 30.01.2020 у справі № 592/3694/17 адміністративне провадження № К/9901/17399/18.

Згідно зі ст. 133 Закону № 2453-VІ та ст.135 Закону № 1402-VІІІ суддівська винагорода регулюється цим Законом, та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII встановлено, що після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Положення пункту 25 розділу ХІІ визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 2-р/2020 від 18.02.2020.

Частиною третьою статті 143 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402-VIII у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено відповідний підхід до обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, згідно якого, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Розмір довічного грошового утримання безпосередньо пов`язаний із розміром суддівської винагороди.

Враховуючи, що встановлений стаж позивача складає 30 років 2 місяці 13 днів, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 виходячи із його стажу має становити 70 %, з яких: 50 % - за стаж роботи на посаді судді 20 років; 20 % (10 років * 2 %) - за кожен рік на посаді судді понад 20 років.

З огляду на викладене, суд вважає, що твердження позивача про наявність у нього права на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 70% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та твердження стосовно протиправності дій щодо відмови у здійсненні такого перерахунку є обґрунтованими.

Таким чином, враховуючи принцип застосування однакових підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суд вважає, що здійснюючи перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з урахуванням суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, слід обчислювати розмір такого грошового утримання виходячи з норм, чинних станом на момент призначення спірного довічного грошового утримання судді у відставці.

Застосування іншого підходу щодо обчислення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці буде порушенням принципу незалежності суддів, гарантованогост.126 Конституції України.

Суд також зазначає, що за пунктом 2 розділу І Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 № 200/14891 (далі Порядок, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.02.2023 № 7-2) заява про призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці подається до управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаних управлінь через уповноважену особу суду за останнім місцем роботи.

Пунктом 1 розділу IV Порядку визначено, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться відповідно до частини четвертої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», частини другої статті 27 Закону України «Про Конституційний Суд України» органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання.

Пунктом 6 розділу IV Порядку визначено, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, на підставі довідки про суддівську винагороду / довідки про винагороду судді Конституційного Суду України, надісланої відповідним органом (без звернення судді у відставці, судді Конституційного Суду України), або за зверненням судді у відставці, судді Конституційного Суду України.

Звернення судді за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання здійснюється шляхом подання до органу, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та довідки про суддівську винагороду судді у відставці / довідки про винагороду судді Конституційного Суду України, в тому числі через вебпортал або засобами Порталу Дія з використанням суддею електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), або надсилання поштою.

Заява про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання приймається органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, за наявності в судді всіх необхідних документів та оформляється відповідно до вимог розділу III цього Порядку.

Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок (пункт 9 розділу IV Порядку).

Відтак, встановлені судом обставини протиправності відмови відповідача у здійсненні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, потребує здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розрахунку 70 % суддівської винагороди судді, починаючи з 15 липня 2023 року (з дня призначення), з урахуванням фактично виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Суд зазначає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень не довів належними та достатніми доказами правомірності своїх дій за спірним предметом спору, відповідно судом встановлено порушення права позивача на зарахування до стажу роботи спірних періодів та відповідно визначення належного відсотку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та належного здійснення перерахунку вказаного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 3 ст. 242 КАС України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС України).

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно з вимогами пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Решта доводів сторін не впливають на висновки суду та не потребують наданню оцінці.

Враховуючи вищезазначене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 139 КАС України та наслідків вирішення справи судом, позивачу підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, сплачений судовий збір.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на суму 1073,60 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 77-80, 139, 143, 243-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві при призначенні довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в частині неврахування до стажу судді 7 років 9 днів у вигляді стажу (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого, визначена законом, надавала право для призначення на посаду судді що становить 5 років та періоду проходження строкової військової служби у ЗС СРСР, що складає 2 роки 9 днів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до стажу, який дає право на щомісячне грошове утримання судді ОСОБА_1 7 років 9 днів у вигляді стажу (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого, визначена законом, надавала право для призначення на посаду судді, що становить 5 років та періоду проходження строкової військової служби у ЗС СРСР, що складає 2 роки 9 днів, загальний стаж роботи ОСОБА_1 враховувати як 30 років 2 місяці 13 днів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді, виходячи з розрахунку 70% суддівської винагороди судді, починаючи з 15 липня 2023 року, з урахуванням фактично виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання судді.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору у сумі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок) грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Войтович І.І.