Справа № 140/9046/24
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2025-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року ЛуцькСправа № 140/9046/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради (далі також Департамент) про визнання протиправним та скасування рішення від 29 серпня 2023 року №17 про визначення обсягу надміру виплачених коштів за період з травня 2022 року по серпень 2023 року у розмірі 32000,00 грн (а.с.30-32).

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 у зв`язку з окупацією у 2014 році Автономної Республіки Крим, де він проживав, перемістився до міста Києва й з 13 вересня 2018 року став на облік як внутрішньо переміщена особа. Надалі у зв`язку з повномасштабним збройним вторгненням росії на територію України позивач переїхав до міста Луцька та він з 10 травня 2022 року перебуває на обліку як внутрішньо-переміщена особа у Луцькій міській територіальній громаді. 31 травня 2022 року за його заявою Департамент соціальної політики Луцької міської ради йому як внутрішньо переміщеній особі призначив допомогу на проживання у розмірі 2000,00 грн щомісячно. 10 серпня 2023 року позивач у зв`язку із встановленням йому інвалідності повторно звернувся до відповідача для призначення допомоги, проте відповіді на заяву не отримав. Натомість, як згодом виявилося, Департамент скерував повідомлення про необхідність повернення надміру виплачених коштів у сумі 32000,00 грн, сплачених за період з 01 травня 2022 року по 31 серпня 2023 року, та на адвокатський запит щодо підстав невиплати допомоги йому надано рішення від 29 серпня 2023 року №17, яким визначено обсяг надміру виплачених сум допомоги.

Позивач не погоджується із такими діями та рішенням відповідача, оскільки відповідно до норм Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року №332 (далі Порядок №332), для отримання допомоги на проживання повинна бути дотримана одна з умов: особа має отримувати щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг станом на 24 лютого 2022 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», або бути облікованою на території, включеній у розпорядження Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року №204-р «Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми «єПідтримка»», або переміщеною з такої території. Позивач зазначив, що станом на 24 лютого 2022 року місто Київ та Київська область входили до відповідного переліку територій, а станом на 10 травня 2022 року до такого переліку входила Волинська область. На переконання позивача, ним були дотримані умови для призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Позивач також зауважив, що Порядком №332 (у редакції, чинній на момент призначення допомоги, тобто станом на 31 травня 2022 року) передбачено заборону лише на призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 року у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункті 2 цього Порядку.

З урахуванням наведеного позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року позивачу поновлено строк на звернення до суду із позовом, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідач у відзиві на позов позовні вимоги не визнав та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.38-41). З цього приводу зазначив, що на підставі поданої 31 травня 2022 року заяви ОСОБА_1 було призначено допомогу на проживання, яка виплачувалася з 01 травня 2022 року по 30 вересня 2023 року в розмірі 2000,00 грн щомісячно. Відповідно до пункту 3 Порядку №332 підставою відмови в наданні допомоги є перебування особи, яка була облікована як внутрішньо переміщена особи до 24 лютого 2022 року у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку (за умови, що така особа не отримувала щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг). Постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2023 року №709 внесено зміни до Порядку №332, зокрема пунктами 22-24 Порядку №332 передбачено здійснення верифікації інформації, наданої уповноваженою особою. Даними верифікації було виявлено, що позивач належить до осіб, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 року (згідно з відображеною в програмному комплексі Єдиної інформаційної бази внутрішньо переміщених осіб історією ОСОБА_1 вперше перемістився з Автономної Республіки Крим до міста Києва з 13 вересня 2018 року, вдруге здійснив переміщення до Луцької міської територіальної громади 10 травня 2022 року), не отримував щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання у місті Києві; не є особою, яка перемістилася після 24 лютого 2022 року з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя чи території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні); у нього відсутнє зруйноване/непридатне для проживання внаслідок пошкодження житло. Вважає, що починаючи з травня 2022 року, позивач не мав права на отримання допомоги. У зв`язку із цим 29 серпня 2023 року було прийнято рішення про визначення обсягу надміру виплачених коштів за період з травня 2022 року по серпень 2023 року в розмірі 32000,00 грн та встановлено термін для повернення надміру виплачених коштів - до 15 грудня 2023 року, про що на виконання пункту 29 Порядку №332 на адресу позивача направлено повідомлення про повернення надміру виплачених коштів (листи від 15 вересня 2023 року №11.2-8.6/8439/2023, від 18 грудня 2023 року №11.2-8.6/11686/2023). В добровільному порядку позивач зазначені кошти не повернув.

Відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та таким, що не підлягають задоволенню.

У відповіді на відзив позивач підтримав доводи позову (а.с.48).

Відповідач заперечення на відповідь на відзив не подав.

Перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 , який має зареєстроване місце проживання у селищі Миколаївка Автономної Республіки Крим, у період з 13 вересня 2018 року по 10 травня 2022 року перебував на обліку в Управлінні соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації як внутрішньо переміщена особа, а з 10 травня 2022 року взятий на облік Управлінням соціальної політики Луцької міської ради, що підтверджено довідкою від 10 травня 2022 року №764- (а.с.6) та інформацією з Єдиної інформаційної бази внутрішньо переміщених осіб (а.с.44).

На підставі поданої 31 травня 2022 року заяви (а.с.43) ОСОБА_1 як внутрішньо переміщеній особі рішенням від 25 липня 2022 року відповідачем було призначено допомогу на проживання з 01 травня 2022 року по 30 вересня 2022 року у розмірі 2000,00 грн (а.с.45); виплату допомоги продовжено та її виплату у період з травня 2022 року по серпень 2023 року підтверджено листом Департаменту від 22 серпня 2024 року №11.2-8.5/9262/2024 (а.с.46).

29 серпня 2023 року Департаментом соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради прийнято рішення №17 про визначення обсягу надміру виплачених коштів за період з травня 2022 року по серпень 2023 року в розмірі 32000,00 грн та встановлено термін для повернення надміру виплачених коштів - до 15 грудня 2023 року (а.с.14).

Повідомленнями про повернення надміру виплачених коштів (направлені листами від 15 вересня 2023 року №11.2-8.6/8439/2023, від 18 грудня 2023 року №11.2-8.6/11686/2023) відповідач запропонував повернути надміру виплачені кошти на рахунок Департаменту (а.с.7-8).

На адвокатський запит представника позивача від 07 червня 2024 року №58 (а.с.9) відповідач листом від 17 червня 2024 року №11.2-8.5/6711/2024 повідомив, що згідно з вимогами Порядку №332 ОСОБА_1 не має права на отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, бо повторно здійснив переміщення не з окупованої російською федерацією території України чи з територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією після 24 лютого 2022 року (місто Київ було виключено з переліку таких територій з 30 квітня 2022 року), та ним не надано документ щодо зруйнованого або непридатного для проживання житла внаслідок пошкодження (а.с.10-11).

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 20 жовтня 2014 року №1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон №1706-VII) відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з частинами першою, другою статті 4 Закону №1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Статтею 2 Закону №1706-VII передбачено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Статтею 10 Закону №1706-VII визначено повноваження Кабінету Міністрів України з питань забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб.

Так Кабінет Міністрів України: 1) координує і контролює діяльність органів виконавчої влади щодо вжиття ними необхідних заходів із забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб відповідно до цього Закону; 2) забезпечує проведення моніторингу внутрішнього переміщення осіб, спрямовує діяльність органів виконавчої влади на усунення обставин (умов), що сприяли внутрішньому переміщенню осіб, захист прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, сприяння поверненню таких осіб до залишеного місця проживання та їх реінтеграції; 3) у разі настання обставин, зазначених у статті 1 цього Закону, які спричинили масове (більше 100 тисяч осіб) переміщення громадян України, або у разі продовження дії обставин, зазначених у статті 1 цього Закону, понад 6 місяців затверджує комплексні державні цільові програми щодо підтримки та соціальної адаптації внутрішньо переміщених осіб із визначенням джерел та обсягів фінансування, контролює їх виконання; 4) здійснює інші повноваження, передбачені цим та іншими законами.

До 20 березня 2022 року механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначався Порядком надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (далі - Порядок №505).

Пунктом 2 Порядку №505 визначено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

У зв`язку із набранням чинності 22 березня 2022 року постановою Кабінету Міністрів України №332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», якою був затверджений Порядок №332, Постанова №505 втратила чинність.

Пунктами 2, 3 Порядку №332 (в первісній редакції) передбачено, що допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, а також території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії та що визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка», затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. №204. Облік внутрішньо осіб ведеться переміщених відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 1 жовтня 2014 р. №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» (Офіційний вісник України від, 2014 р., №81, ст. 2296; 2015 р., №70, ст. 2312).

Допомога надається щомісячно з місяця звернення на період введення воєнного стану та одного місяця після його припинення чи скасування на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень.

Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням та дати припинення чи скасування воєнного стану.

Допомога на проживання призначається автоматично без подання додаткового звернення внутрішньо переміщеним особам, які станом на 1 березня 2022 р. отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (Офіційний вісник України, 2014 р., № 80, ст. 2271). Виплата допомоги внутрішньо переміщеним особам за місяці, у яких вони отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, не здійснюється.

Допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 р. у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Аналіз вищезазначених приписів вказує на те, що для отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам має бути дотриманою одна з таких умов:

особа має отримувати щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг станом на 24 лютого 2022 року відповідно до Постанови №505;

або бути облікованою на території, включеній у розпорядження Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року №204-р «Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми «єПідтримка» (далі Розпорядження №204-р), на яке міститься посилання в пункті 2 Порядку №332, або бути переміщеною з такої території.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 квітня 2022 року №457 «Про підтримку окремих категорій населення, яке постраждало у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України» пункт 3 Порядку №332 було доповнено абзацами такого змісту: «Починаючи з травня 2022 р. допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також внутрішньо переміщеним особам, у яких житло зруйноване або непридатне для проживання внаслідок пошкодження і які подали заявку на відшкодування відповідних втрат, зокрема через Єдиний державний вебпортал електронних послуг.

Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затверджується Мінреінтеграції за погодженням з Міноборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій».

Суд відповідно до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховує також висновки щодо застосування норма права, викладені у постанові Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі №160/12308/22, які полягають у тому, що внутрішньо переміщена особа має право на допомогу на проживання, визначену Порядком №332, незалежно від дати взяття її на облік як внутрішньо переміщені особи, якщо вона перемістилась з території, яка відповідає двом умовам: на цій території проводяться бойові дії та ця територія міститься в переліку, затвердженому Розпорядженням №204-р. При цьому, у разі якщо внутрішньо переміщена особа станом на 01 березня 2022 року отримувала щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до постанови №505, допомога на проживання, яка передбачена Порядком №332, призначається автоматично без подання додаткового звернення. Випадок, за якого допомога на проживання, визначена Порядком №332, не надається, законодавець пов`язав з умовою невключення регіону до переліку, затвердженого Розпорядженням №204-р, до якого внутрішньо переміщена особа перемістилась до 24 лютого 2022 року, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до Постанови №505, а не з датою включення певного регіону до переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка».

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус внутрішньо переміщеної особи та його зареєстрованим місцем проживання є селище Миколаївка Автономної Республіки Крим, що підтверджено довідкою від 10 травня 2022 року №764- (а.с.6). Тобто позивач є внутрішньо переміщеною особою з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та згідно з інформацією Єдиної інформаційної бази внутрішньо переміщених осіб у період з 13 вересня 2018 року по 10 травня 2022 року перебував на обліку в Управлінні соціального захисту населення Дніпровського району в місті Києві державної адміністрації. Відповідно до Розпорядження №204-р місто Київ та Київська область, до якої позивач перемістився до 24 лютого 2022 року, включені до переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка». Волинська область, до якої перемістився ОСОБА_1 (з 10 травня 2022 року взятий на облік в Управлінні соціальної політики Луцької міської ради) також включена до такого переліку у зв`язку із внесенням змін до Розпорядження №214-р відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 11 березня 2022 року №213-р.

Натомість, як слідує з листа відповідача від 17 червня 2024 року №11.2-8.5/6711/2024, підставою для припинення надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі стало те, що у період з 13 вересня 2018 року по 10 травня 2022 року ОСОБА_1 перебував на обліку як внутрішньо переміщена особа у місті Києві (адресну допомогу не отримував) та повторно перемістився з міста Києва, яке з 30 квітня 2022 року виключено з територій ведення бойових дій.

З цього приводу суд зазначає, що положеннями пункту 3 Порядку №332 передбачено заборону лише на призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 року у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку.

З огляду на викладене, з урахуванням перебування позивача станом на 24 лютого 2022 року на обліку як внутрішньо переміщеної особи у регіоні, що включений до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку №332, суд дійшов висновку що відповідач безпідставно прийняв рішення від 29 серпня 2023 року №17 про визначення обсягу надміру виплачених коштів за призначеними соціальними допомогами, а тому таке підлягає скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач просив стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частинами п`ятою - сьомою статті 134 КАС України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На підтвердження витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, позивачем надано суду договір про надання правової допомоги від 14 травня 2024 року (а.с.51), акт від 01 листопада 2024 року до договору про надання правової допомоги від 14 травня 2024 року (а.с.50), квитанцію від 01 листопада 2024 року №01/11 (а.с.49).

Так згідно з актом від 01 листопада 2024 року до договору про надання правової допомоги від 14 травня 2024 року гонорар за професійну правничу допомогу становить у фіксованому розмірі 5000,00 грн за такі надані адвокатом Вінцюк Ю.Б. послуги: надання усної правової консультації з питань правомірності стягнення надміру виплачених коштів у період з травня 2022 року по серпень 2023 року, підготовка позовної заяви про скасування рішення Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради (з додатками) та подання її до суду; контроль за рухом судової справи за позовом клієнта про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення на веб-сайті Судова влада України та інформування клієнта про виявлені зміни; подання заяви про видачу рішення суду (з відміткою про набрання законної сили) та його отримання.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто повинно бути доведено доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи.

На думку суду, заявлена до відшкодування сума витрат на правничу допомогу є завищеною, а тому суд вважає, що на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. При цьому суд враховує, що розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін, відповідь на відзив дублює доводи позовної заяви, а сама позовна заява містила недоліки (у зв`язку з чим було залишено без руху ухвалою судді від 03 вересня 2024 року, строк виконання якої продовжено ухвалою судді від 24 вересня 2024 року). Крім того, суд звертає увагу, що зазначені в акті від 01 листопада 2024 року до договору про надання правової допомоги від 14 травня 2024 року окремі дії не лише не є видами правової допомоги, але не охоплюються предметом спору (а саме контроль за рухом судової справи за позовом клієнта про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення на веб-сайті Судова влада України та інформування клієнта про виявлені зміни).

Отже, у зв`язку із задоволенням позову позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача належить відшкодувати судові витрати у сумі 2000,00 грн (витрати на правничу допомогу адвоката).

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради (43025, Волинська область, місто Луцьк, проспект Волі, будинок 4А, ідентифікаційний код юридичної особи 03191963) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради від 29 серпня 2023 року №17 про визначення обсягу надміру виплачених коштів за призначеними соціальними допомогами.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради судові витрати у сумі 2000,00 грн (дві тисячі грн 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк