Справа № 420/39486/24
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2025-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 20 грудня 2024 року надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду з 12.10.1986 року по 06.02.1989 року роботи позивача в Центральному райкомі компартії України м. Горлівки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити дії зарахувати ОСОБА_1 , до страхового стажу період трудової діяльності з 12.10.1986 року по 06.02.1989 року в Центральному райкомі компартії України м. Горлівки, починаючи з дати звернення до територіальних органів пенсійного фонду України про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, а саме з 06 лютого 2017 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок пенсії з 06 лютого 2017 року по теперішній час, врахувавши до страхового стажу позивачу період трудової діяльності з 12.10.1986 року по 06.02.1989 року в Центральному райкомі компартії України м. Горлівки.

Позиція позивача обґрунтовується наступним

Позивач зазначає, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється особою пенсійного віку, має статус особи з інвалідністю ІІ групи, загальне захворювання. 3 2011 року отримував пенсію по інвалідності, а по досягненні 60-ти років, тобто з лютого 2017 року, звернувся до територіальних органів пенсійного фонду України із заявою про перехід на пенсію за віком.

Звернувшись у жовтні 2024 року до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області, йому надано відповідь листом від 25.10.2024 року № 29111-27792/III- 02/8-1500/24, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 12.10.1986 по 06.02.1989 в Центральному райкомі компартії України м. Горлівки згідно запису в трудовій книжці від 26.08.1974 без номеру, оскільки відсутня підстава для звільнення.

Вважаючи відмову Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області у зарахуванні періоду трудової діяльності з 12.10.1986 по 06.02.1989 в Центральному райкомі компартії України м. Горлівки протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Позиція відповідача обґрунтовується наступним

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не погоджується із заявленими позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та зазначає, що відсутні підстави при розрахунку страхового стажу врахувати період роботи з 12.10.1986 по 06.02.1989 в Центральному міському райкомі компартії України м. Горлівки згідно запису в трудовій книжці від 26.08.1974 без номеру, оскільки відсутня підстава для звільнення, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162.

Процесуальні дії та клопотання учасників справи

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст.263 КАС України.

07 січня 2025 року від відповідача ГУПФУ в Одеській області до суду надійшов відзив на позовну заяву (вхід. № ЕС/1595/25).

Станом на 13 січня 2025 року, будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалася позиція позивача, перевіривши її доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється особою пенсійного віку, має статус особи з інвалідністю ІІ групи, загальне захворювання.

3 2011 року отримував пенсію по інвалідності, а по досягненні 60-ти років, тобто з лютого 2017 року, звернувся до територіальних органів пенсійного фонду України із заявою про перехід на пенсію за віком.

Звернувшись у жовтні 2024 року до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області, йому надано відповідь листом від 25.10.2024 року № 29111-27792/III- 02/8-1500/24, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 12.10.1986 по 06.02.1989 в Центральному райкомі компартії України м. Горлівки згідно запису в трудовій книжці від 26.08.1974 без номеру, оскільки відсутня підстава для звільнення.

Не погоджуючись із зазначеною відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Джерела права та висновки суду

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІУ (далі по тексту Закон № 1058-ІУ).

Стаття 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ (далі-Закон №1788-ХІІ).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно зі ст. 7 Закону № 1788-ХІІ звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІУ (далі - Закон № 1058-ІУ), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 3 1 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 24 Закону № 1058-ІУ, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 1 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в зстановах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно п. «д» ч. 3 ст. 56 Закону № 1788, до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до вимог ст. 62 Закону № 1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Частиною 1 статті 44 Закону № 1058-ІУ передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Відповідно до вимог пунктів 1.1, 1.7, 1.8 розділу 1, пунктів 4.1, 4.2, 4.7 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 року № 13-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.

Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових

документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон).

Заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

При прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб:

- ідентифікує заявника (його представника);

- надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

- реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

- уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

- проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17- 19 Порядку підтвердження наявного стажу роботи. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії;

- з`ясовує наявність у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;

- повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

- сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;

- надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;

- повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія;

- видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;

- повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється особою пенсійного віку, має статус особи з інвалідністю ІІ групи, загальне захворювання.

3 2011 року отримував пенсію по інвалідності, а по досягненні 60-ти років, тобто з лютого 2017 року, звернувся до територіальних органів пенсійного фонду України із заявою про перехід на пенсію за віком.

При цьому, до заяви про призначення пенсії позивачем була додана трудова книжка від 26.08.1974 року, яка за правилами ст. 62 Закону № 1788 є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Крім того, згідно Архівної довідки, виданої Державним архівом Донецької Народної Республіки № 820-01-22 від 26.09.2019 року постановою бюро Центрально-міського райкому ЛКСМ України м. Горлівки від 26 вересня 1986 року (протокол № 22) позивача прийнято секретарем партійного бюро автотранспортного підприємства 21456 у зв`язку із введенням до номенклатури райкому партії первинної партійної організації автотранспортного підприємства 21456.

Відповідно до карток особових рахунків щодо нарахування заробітної плати працівникам Центрально-міського райкому ЛКСМ України м. Горлівки позивачу, секретарю партійного бюро автотранспортного підприємства 21456, нараховувалась і виплачувалась заробітна плата за період з жовтня 1986 (в жовтні відпрацьовано 15 робочих днів) по грудень 1988 (в грудні відпрацьовано 22 робочих дня).

Згідно Архівної довідки, виданої Державним архівом Донецької Народної Республіки № 820-01-22 від 26.09.2019 року за період з жовтня 1986 по грудень 1988 позивачу було нараховано заробітну плату, чим підтверджується дійсність його трудової діяльності.

Відтак період трудової діяльності позивача у період з 12.10.1986 року по 06.02.1989 року в Центральному райкомі компартії України м. Горлівки окрім трудової книжки також підтверджено архівними довідками.

Однак, пенсійним органом до страхового стажу не зараховано період роботи позивача з 12.10.1986 року по 06.02.1989 року в Центральному райкомі компартії України м. Горлівки, оскільки згідно запису в трудовій книжці від 26.08.1974 року без номеру, відсутня підстава для звільнення, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162.

Водночас, суд наголошує на тому, що записи трудової книжки позивача щодо роботи в Центральному райкомі компартії України м. Горлівки у період з 12.10.1986 року по 06.02.1989 року засвідчені печаткою райкому.

Що стосується посилань пенсійного органу на відсутність підстави для звільнення, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, то вказані обставини не можуть бути підставою для відмови у зарахуванні періодів роботи позивача, з огляду на викладене.

Так, зі змісту Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 року № 162, а також і Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджено наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, вбачається, що заповнення трудової книжки, в тому числі, заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом підприємства, установи організації при прийнятті працівника на роботу.

Також, відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на його особисті права, не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення.

На пенсіонера не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Такі доводи позивача ґрунтуються на усталеній практиці Верховного Суду (постанови від 06 лютого 2018 року у справі № 677/277/17, від 26 червня 2019 року у справі №423/3762/ 16-а, від 30 вересня 2021 року у справі № 300/860/17, від 12 вересня 2022 року у справі № 569/16691/16-а).

З огляду на викладене, оскільки записи трудової книжки позивача щодо роботи в Центральному райкомі компартії України м. Горлівки у період з 12.10.1986 року по 06.02.1989 року виконані чітко та без будь-яких виправлень, містять дані щодо наказів про прийняття на роботу, заняття різних посад, засвідчені печаткою підприємства, а також підтверджуються архівними довідками, і тому не можуть бути піддані сумніву, пенсійним органом протиправно відмовлено в зарахуванні вказаного періоду роботи позивача до страхового стажу.

Так, згідно п. 3 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

В свою чергу, у спірному випадку у позивача наявна трудова книжка та записи щодо роботи позивача в Центральному райкомі компартії України м. Горлівки у період з 12.10.1986 року по 06.02.1989 року.

Крім того, згідно Архівної довідки, виданої Державним архівом Донецької Народної Республіки № 820-01-22 від 26.09.2019 року постановою бюро Центрально-міського райкому ЛКСМ України м. Горлівки від 26 вересня 1986 року (протокол № 22) позивача прийнято секретарем партійного бюро автотранспортного підприємства 21456 у зв`язку із введенням до номенклатури райкому партії первинної партійної організації автотранспортного підприємства 21456.

Відповідно до карток особових рахунків щодо нарахування заробітної плати працівникам Центрально-міського райкому ЛКСМ України м. Горлівки позивачу, секретарю партійного бюро автотранспортного підприємства 21456, нараховувалась і виплачувалась заробітна плата за період з жовтня 1986 (в жовтні відпрацьовано 15 робочих днів) по грудень 1988 (в грудні відпрацьовано 22 робочих дня).

Згідно Архівної довідки, виданої Державним архівом Донецької Народної Республіки № 820-01-22 від 26.09.2019 року за період з жовтня 1986 по грудень 1988 позивачу було нараховано заробітну плату, чим підтверджується дійсність його трудової діяльності.

Відтак період трудової діяльності позивача у період з 12.10.1986 року по 06.02.1989 року в Центральному райкомі компартії України м. Горлівки окрім трудової книжки, також підтверджено архівними довідками.

Суд також звертає увагу на те, що згідно ч. 3 ст. 44 Закону № 1058, органи

Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Отже, чинним законодавством України передбачено право органів Пенсійного фонду при призначенні/перерахунку пенсії перевіряти обґрунтованість видачі документів та достовірність поданих відомостей.

Проте, в даному випадку пенсійний орган не скористався своїм правом перевірки достовірності записів у трудовій книжці позивача, натомість частково не зарахував періоди роботи позивача згідно трудової книжки.

Фактично пенсійний орган переклав тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці, на пенсіонера та відповідальність за порядок ведення трудової книжки, позбавивши позивача його конституційного права на соціальний захист, що є грубим порушенням наведених вимог чинного законодавства та суперечить усталеній практиці Верховного Суду.

На підставі наведеного у сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки записи трудової книжки позивача щодо роботи в Центральному райкомі компартії України м. Горлівки у період з 12.10.1986 року по 06.02.1989 року виконані чітко та без будь-яких виправлень, містять дані щодо наказів про прийняття на роботу, заняття різних посад, засвідчені печаткою підприємства, а також підтверджено архівними довідками, і тому не можуть бути піддані сумніву, пенсійним органом не встановлено жодних обставин щодо спростування цих відомостей про роботу позивача у зазначений період, пенсійним органом не встановлено жодних обставин щодо недійсності чи недостовірності цих даних трудової книжки, а фактично пенсійний орган переклав тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці, на пенсіонера та відповідальність за порядок ведення трудової книжки, позбавивши позивача його конституційного права на соціальний захист, що є грубим порушенням наведених вимог чинного законодавства та суперечить усталеній практиці Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів належними засобами доказування правомірність відмови позивачу в зарахуванні до страхового стажу спірних періодів роботи та навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із змісту положень ст. 245 КАС України видно, що адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин у випадку, якщо своїми незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкт владних повноважень порушує такі права, свободи та інтереси осіб. Приблизний перелік способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві встановлено ст. 245 КАС України.

Оцінивши наявні у справі докази суд доходить висновку, що відмовляючи у призначенні позивачу пенсії за віком, відповідач не надав належної правової оцінки тим доказам, які надані позивачем для підтвердження стажу щодо спірних періодів, у зв`язку з чим зробив передчасний висновок про відсутність у позивача страхового стажу, який дає право на пенсію за віком.

Суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі № 227/3208/16-а і з огляду на приписи ч. 5 ст. 242 КАС України суд враховує його при розгляді даної справи.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Визначаючись щодо способу поновлення порушеного права позивача, враховуючи встановлені по справі обставини, виходячи з повноважень, визначених ст. 245 КАС України, обираючи належний спосіб захисту порушеного права, суд приходить до переконання, що ефективним способом поновлення порушеного права позивача є: визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови позивачу листом від 25.10.2024 року № 29111-27792/Ш-02/8-1500/24 у зарахуванні до страхового стажу періоду з 12.10.1986 року по 06.02.1989 року роботи позивача в Центральному райкомі компартії України м. Горлівки та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період роботи з 12.10.1986 року по 06.02.1989 року в Центральному райкомі компартії України м. Горлівки, відповідно до записів його трудової книжки від 26.08.1974 року.

Правовідносини щодо призначення пенсії та здійснення нарахування та виплати пенсії позивачу відносяться до виключної компетенції працівників Пенсійного фонду України, та є їх дискреційними повноваженнями.

Враховуючи викладене, з метою повного та ефективного захисту та відновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про призначення пенсії за віком з дати його звернення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні про те, що підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача період роботи з роботи з 12.10.1986 року по 06.02.1989 року в Центральному райкомі компартії України м. Горлівки, відповідно до записів його трудової книжки від 26.08.1974 року.

Таким чином, на підставі ст.8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат у даній справі не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 9, 12, 77, 139, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 , оформленої листом від 25.10.2024 року № 29111-27792/Ш-02/8-1500/24 у зарахуванні до його страхового стажу періоду роботи з 12.10.1986 року по 06.02.1989 року в Центральному райкомі компартії України м. Горлівки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період роботи з 12.10.1986 року по 06.02.1989 року в Центральному райкомі компартії України м. Горлівки, відповідно до записів його трудової книжки від 26.08.1974 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про призначення пенсії за віком з дати його звернення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні про те, що підлягають зарахуванню до його страхового стажу період роботи з роботи з 12.10.1986 року по 06.02.1989 року в Центральному райкомі компартії України м. Горлівки, відповідно до записів трудової книжки від 26.08.1974 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ).

Суддя С.О. Cтефанов