Справа № 620/5106/23
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2025-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
14 січня 2025 року Чернігів Справа № 620/5106/23
Чернігівський окружний адміністративний суд у складі судді Скалозуба Ю.О., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі
до про Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, у якій просить визнати протиправними дії, вчинені відповідачем на виконання рішення суду у справі №620/5106/23 від 06.07.2023 за його позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою суду від 05.02.2024 визнано протиправними дії, вчинені Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.07.2023 у справі № 620/5106/23.
Вказана ухвала направлена до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та Пенсійного фонду України для вжиття заходів щодо усунення причин та умов неналежного виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.07.2023 у справі № 620/5106/23.
Від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області 26.02.2024 надійшло повідомлення про результати належного виконання рішення, а також від Пенсійного фонду України 21.03.2024 надійшло повідомлення про виконання рішення суду Головним управлінням з урахуванням окремої ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.02.2024.
28.11.2024 ОСОБА_1 звернувся із заявою в порядку статті 383 КАС України, в якій просить повторно визнати протиправними дії відповідача в частині неналежного виконання рішення суду з урахуванням окремої ухвали від 05.02.2024.
Так, відповідно до частин першої та шостої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Отже, окрема ухвала виноситься за результатами розгляду та задоволення заяви, поданої в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.
Таким чином, аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що окрема ухвала в адміністративному судочинстві це вид процесуального судового рішення, прийняття якого обумовлено метою попередження та припинення порушень, у тому числі адміністративних та кримінальних, виявлених під час розгляду справи, зі сторони суб`єкта владних повноважень, припинення зловживання процесуальними правами прокурором чи адвокатом, а також у разі допущення судом нижчої інстанції неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення; окрема ухвала є дієвим засобом усунення підстав та умов, що зумовлюють виникнення однотипних спорів, порушенню прав, свобод та інтересів учасників справи, а також є одним із засобів здійснення судового контролю за виконанням судового рішення.
У судовій практиці сформувався сталий підхід, відповідно до якого правова природа окремої ухвали виявляється у таких її ознаках: а) її постановлення є правом, а не обов`язком суду; б) є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені судом саме під час судового розгляду.
Для забезпечення виконання окремої ухвали законодавством передбачено, що суд повинен зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення, надіслати окрему ухвалу відповідним суб`єктам владних повноважень, до компетенції яких належить здійснення дій, зазначених в окремій ухвалі, органам досудового розслідування, прокуратурі, а також встановити строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.
Водночас, суд зауважує, що процесуальне законодавство не містить механізму здійснення судового контролю за виконанням окремої ухвали, у тому числі шляхом накладення штрафу за її невиконання відповідно до ст. 382 КАС України, не визначає Кодекс адміністративного судочинства України й такої підстави для звернення до суду з позовом або скаргою як невиконання вимог окремої ухвали.
Відповідно до абзацу першого частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.
Враховуючи викладене суд констатує, що питання судового контролю в порядку статті 383 КАС України вирішено судом постановленням окремої ухвали від 05.02.2024 за результатами розгляду заяви позивача від 12.01.2024, а подання заяви 28.11.2024 в порядку статті 383 КАС України зумовлене незгодою ОСОБА_1 із виконанням судового рішення з урахуванням окремої ухвали від 05.02.2024.
Згідно зі статтею 372 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Виконавчий лист, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.
Пункт 1, 2 Розділу XIX Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України 20 серпня 2019 року № 814 (у редакції наказу Державної судової адміністрації України від 17 жовтня 2023 року № 485) встановлено, що звернення до виконання судових рішень здійснюється в порядку та в строки встановлені відповідно до вимог процесуального законодавства, Кримінально-виконавчого кодексу України, з урахуванням положень Закону України «Про виконавче провадження», а також інших нормативно-правових актів.
Виконавчі документи (виконавчий лист, наказ, судовий наказ, постанова, ухвала), які виготовляються судом, мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.
Виконавче провадження, згідно із статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Суд зазначає, що на виконання вимог Кодексу адміністративного судочинства України та Інструкції з діловодства, Чернігівським окружним адміністративним судом було видано позивачу виконавчі листі, на підставі яких Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 14.09.2023 відкрито виконавче провадження №72791279, 17.10.2023 відкрито виконавче провадження №73073066.
Закон України «Про виконавче провадження» визначає, що виконавче провадження є завершальною стадією судового розгляду і примусового виконання судового рішення. Вказаним законом передбачені заходи примусового виконання рішення суду, а державний виконавець наділений певними правами та обов`язками задля досягнення мети.
Наведене свідчить про існування у позивача додаткової об`єктивної можливості отримати реальне виконання судового рішення у межах процедури виконавчого провадження, у тому числі, шляхом застосування державним виконавцем примусових заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».
Зважаючи на викладене, з урахування вирішення спірного питання в окремій ухвалі від 05.02.2024 та відсутність у процесуальному законодавстві механізму здійснення судового контролю за виконанням окремої ухвали шляхом повторного прийняття окремої ухвали, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 від 28.11.2024 про встановлення судового контролю в порядку статті 383 КАС України не відповідає вимогам статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, є безпідставною та підлягає поверненню без розгляду.
Керуючись статтями 167, 248, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Заяву ОСОБА_1 від 28.11.2024 про визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області протиправними та зобов`язання вчинити дії повернути без розгляду.
Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст ухвали складений 14 січня 2025 року.

Суддя Ю.О. Скалозуб