Справа № 560/12676/24
Суддя: Печений Є.В.
Дата ухвалення: 2025-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 січня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Печеного Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) заяву відповідача про залишення без розгляду позовної заяви у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправними дій, скасування наказів та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 29.08.2024 звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить:

"- визнати звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , незаконним та скасувати накази Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці № 190/ЦЗ-К від 23.05.2024 та 368/ЦЗ-К від 29.07.2024 "Про звільнення ОСОБА_2 з посади головного спеціаліста відділу господарського забезпечення, у зв`язку із скороченням чисельності та штату державних службовців, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 ЗУ "Про державну службу" та "Проведення розрахунку при звільненні";

- поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на рівнозначну посаду державної служби в Центрально-Західному міжрегіональному управлінні Державної служби з питань праці з 29.07.2024 року;

- стягнути з Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29.07.2024 у зв`язку з незаконним звільненням з роботи;

- стягнути з Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці моральну шкоду, завдану незаконним звільненням з роботи в сумі 200 тисяч гривень" .

Ухвалою суду від 02.09.2024 відкрито провадження в адміністративній справі; постановлено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; зобов`язано Центрально-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці разом із відзивом на позовну заяву надати до суду належним чином завірені копії:

- довідки про нараховану заробітну плату ОСОБА_1 за останні два повністю відпрацьовані місяці із зазначенням кількості відпрацьованих днів та складових заробітної плати;

- наказу Міжрегіонального управління від 18.04.2024 №112/Ц3-К «Про скорочення штату та чисельності державних службовців і працівників у Центрально-Західному міжрегіональному управлінні Державної служби з питань праці»; - штатного розпису Міжрегіонального управління на 2024 рік, затвердженого Головою Державної служби України з питань праці; - переліку посад державної служби категорії «В» та посад, на які не поширюється дія Закону України «Про державну службу» у Центрально-Західному міжрегіональному управлінні Державної служби з питань праці (вакантні та тимчасово вакантні) станом на 22.04.2024.

Від Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці 11.09.2024 до суду надійшли відзив на позовну заяву та заява про залишення позову без розгляду.

Подану заяву відповідач обґрунтовує тим, що всупереч вимогам ч. 5 ст. 122 КАС України в частині вимоги про визнання незаконним та скасування наказу Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 23.05.2024 № 190/ЦЗ-К «Про звільнення ОСОБА_2 » позивач звернувся до суду з позовом 29.08.2024 року, тобто після спливу встановленого строку звернення до суду. Вказує, що ОСОБА_1 ще 23.05.2024 було відомо про звільнення та він ознайомився з вказаним наказом про звільнення №190/ЦЗ-К, про що свідчить його підпис про ознайомлення і отримав копію наказу. У даному випадку, як вказує відповідач, саме 23.05.2024 у ОСОБА_1 розпочався місячний строк для звернення до суду за захистом, порушеного права при звільненні із публічної служби, виходячи з положень статті 122 КАС України.

Згідно із відповіддю на відзив, яка надійшла до суду 16.09.2024 року, ОСОБА_1 не погоджується з твердженнями відповідача про пропуск ним строку звернення до суду з позовною заявою.

Так, позивач посилається на те, що наказом Центрально-Західного міжрегіонального управлінні Державної служби з питань праці №179/Ц3-К від 20.05.2024 його звільнено із займаної посади. Вказує, що у зв`язку із перебуванням його на лікарняному вказаний вище наказ про звільнення скасовано наказом №190/ЦЗ-К від 23.05.2024 року.

Позивач зазначає, що лише після подання до відповідача листків непрацездатності, останній своїм наказом № 368/Ц3-К від 29.07.2024 звільнив ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу господарського забезпечення Центрально-Західного міжрегіонального управлінні Державної служби з питань праці.

З огляду на викладене вище, на думку ОСОБА_1 , перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідальної календарної дати, тобто в даному випадку саме 29.07.2024 року, як вказує позивач, у нього розпочався місячний строк для звернення до суду за захистом свого порушеного права.

Дослідивши заяву про залишення позову без розгляду, матеріали справи, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із частиною другої статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною третьою статті 122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України).

Відповідно до абзацу 1 статті 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно із статті 4 КЗпП України, законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

За загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство належить застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України).

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, у якій, серед іншого, просить визнати своє звільнення незаконним та скасувати накази Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці № 190/ЦЗ-К від 23.05.2024 та 368/ЦЗ-К від 29.07.2024 "Про звільнення ОСОБА_2 з посади головного спеціаліста відділу господарського забезпечення, у зв`язку із скороченням чисельності та штату державних службовців, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 ЗУ "Про державну службу" та "Проведення розрахунку при звільненні".

Із матеріалів справи вбачається, що наказом Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці № 179/ЦЗ-К від 20.05.2024 звільнено ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу господарського забезпечення 23.05.2024 у зв`язку зі скороченням чисельності та штату державних службовців, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» (п. 1 наказу).

Відповідно до пунктів 1-3 наказу Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці № 190/ЦЗ-К від 23.05.2024 року:

- скасовано наказ Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 20.05.2024 № 179/ЦЗ-К «Про звільнення ОСОБА_2 »;

- звільнено ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу господарського забезпечення у зв`язку зі скороченням чисельності та штату державних службовців, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу»;

- датою звільнення вважати перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності.

У наказі Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці 368/ЦЗ-К від 29.07.2024 вказано, що, враховуючи наказ Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з, питань праці від 23.05.2024 і № 190/ЦЗ-К «Про звільнення ОСОБА_2 », вважати 29.07.2024 датою звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу господарського забезпечення, у зв`язку зі скороченням чисельності та штату державних службовців, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу».

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до суду 29.08.2024 року.

Надаючи оцінку аргументам відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду, встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України, суд виходить із такого.

Так, на підтвердження своєї позиції відповідач посилається на те, що ОСОБА_1 ще 23.05.2024 було відомо про звільнення та він ознайомився з вказаним наказом про звільнення №190/ЦЗ-К, про що свідчить його підпис про ознайомлення і отримав копію наказу.

Однак, суд вважає вказані вище аргументи відповідача безпідставним з огляду на такі обставини.

Із наявних у матеріалах справи копій оскаржуваний наказів Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, зокрема, і наданих самим відповідачем, вбачається, що, окрім підпису особи, яка підписала накази - в.о. начальника ОСОБА_3 , - на них також наявний підпис без позначення прізвища та імені особи, яка його проставила, та дати такого проставляння. Докази отримання позивачем копій оскаржуваних наказів Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, у тому числі, дати такого отримання, у матеріалах справи також відсутні.

Окрім того, суд вказує на те, що, відповідно до матеріалів справи, позивач з 20.05.2024 по 31.05.2024 року, у зв`язку із захворюванням, перебував в амбулаторно-поліклінічному закладі.

З інформаційних довідок з електронної системи охорони здоров`я, також наявних у матеріалах справи, вбачається, що 20.05.2024 - 31.05.2024 року, 03.06.2024-10.06.2024 року, 10.06.2024 - 17.06.2024 року, 17.06.2024 - 24.06.2024 року, 25.06.2024 - 12.07.2024 року, 12.07.2024 - 19.07.2024 року, 19.07.2024 - 26.07.2024 року ОСОБА_1 був тимчасово непрацездатним.

Із змісту наказу Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці № 190/ЦЗ-К від 23.05.2024 вбачається, що саме, у зв`язку із тимчасовою непрецездатністю позивача в день звільнення, наказано скасувати наказ Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 20.05.2024 № 179/ЦЗ-К «Про звільнення ОСОБА_2 »; звільнити ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу господарського забезпечення у зв`язку зі скороченням чисельності та штату державних службовців, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу»; датою звільнення вважати перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності.

Підставою прийняття оскаржуваного наказу № 190/ЦЗ-К від 23.05.2024 року зазначено попередження про наступне звільнення ОСОБА_1 від 22.04.2024 року, листок непрацездатності ОСОБА_2 №23121035-1.

Як судом зазначено вище, у наказі Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці 368/ЦЗ-К від 29.07.2024 року вказано, що, враховуючи наказ Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з, питань праці від 23.05.2024 і № 190/ЦЗ-К «Про звільнення ОСОБА_2 », вважати 29.07.2024 датою звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу господарського забезпечення, у зв`язку зі скороченням чисельності та штату державних службовців, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу»; наказано Відділу бухгалтерського обліку та господарського забезпечення ( ОСОБА_4 ) провести остаточний розрахунок за відпрацьований час із ОСОБА_5 протягом семи днів з дня звільнення, відповідно до частини 5 статті 87 Закону України «Про державну службу»: ВИПЛАТИТИ ОСОБА_6 : грошову компенсацію за 20 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 01.12.2023 по 29.07.2024 (з яких: 3 календарних дні за період роботи з 01.12.2023 по 31.12.2023, 17 календарних днів за період роботи з 01.01.2024 по 29.07.2024); вихідну допомогу у розмірі двох середньомісячних заробітних плат, передбачену пунктом 4 статті 87 Закону України «Про державну службу».

Підставою прийняття оскаржуваного наказу № 368/ЦЗ-К від 29.07.2024 року зазначено попередження про наступне звільнення ОСОБА_1 від 22.04.2024 року, листки непрацездатності №23121035-1, №23232647-1, №23295240-1, №23406768-1, №23567204-1, №23689107- 1, №23865200-1, №24203078-1, №24344061-1.

Отже, суд виходить з того, що саме наказом Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці 368/ЦЗ-К від 29.07.2024 встановлено конкретну дату звільнення ОСОБА_1 - 29.07.2024 року, з якої позивач позивач і був звільнений з посади головного спеціаліста відділу господарського забезпечення Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, та наказано провести остаточний розрахунок за відпрацьований час із позивачем.

Як судом також зазначено вище, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до суду 29.08.2024 року, тобто у строк звернення до суду, встановлений ч. 5 ст. 122 КАС України.

За таких обставин, суд виходить з того, що Центрально-Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці не доведено обставин, на які посилається відповідач, щодо пропуску позивачем встановленого строку звернення до суду у справі № 560/12676/24.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в строки, які передбачені КАС України, то у задоволенні заяви Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про залишення позовної заяви без розгляду слід відмовити.

Керуючись статтями 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддя Є.В. Печений