Справа № 480/5688/24
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2025-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 січня 2025 року Справа № 480/5688/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Соп`яненко О.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/5688/24 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області, третьої особи Державної судової адміністрації України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою і просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 06 березня 2024 року по 18 квітня 2024 року включно з врахування коефіцієнта 1,5 до посадового окладу у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України № 391 від 23.04.2023 "Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану";
- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Сумській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму недоплаченої заробітної плати, обчисленої з урахуванням коефіцієнта 1,5 до посадового окладу за період з 06.03.2024 по 18.04.2024.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач працює в Зарічному районному суді м. Суми. Вважає, що оскільки м. Суми включено до переліку територій можливих бойових дій згідно з наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих території України від 22.12.2022 № 309, в редакції від 19.04.2024, з 06.03.2024, то вона має законне право на отримання заробітної плати з врахуванням посадового окладу з коефіцієнтом 1,5, у відповідності до приписів Постанови № 391 саме з 06.03.2024. Однак ТУ ДСА України в Сумській області безпідставно нарахувало та виплатило позивачу посадовий оклад з урахуванням коефіцієнту 1,5 лише з 19.04.2024. Позивач вважає бездіяльність Територіального управління ДСА України в Сумській області щодо ненарахування та невиплати з 06.03.2024 заробітної плати та її складових без урахування коефіцієнту 1,5 відповідно до Постанови КМУ від 25.04.2023 № 391 протиправною та такою, що порушує її гарантоване право на належну оплату праці.
Ухвалою суду від 02.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідачем надано суду відзив на позовну заяву (а.с.25-28), у якому проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні, зокрема, зазначивши, що відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 12 квітня 2024 року № 108, місто Суми Сумської міської територіальної громади віднесена до території можливих бойових дій з 06 березня 2024 року, у зв`язку з чим посадові оклади працівників територіального управління ДСА України в Сумській області та працівників апаратів місцевих загальних судів м. Суми визначаються з урахуванням коефіцієнта 1,5. Дата виникнення можливості бойових дій в м. Суми та Сумській міській територіальній громаді 06.03.2024, а 19.04.2024 - дата набрання чинності наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 12.04.2024 № 108.
Звертає увагу суду на те, що суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України. Однак, фонд оплати праці державних службовців територіального управління ДСА України в Сумській області та місцевих загальних судів м. Суми у зв`язку з набуттям чинності постанови Кабінету Міністрів України 25 квітня 2023 року № 391 не змінювався, додаткові кошторисні призначення для цілей виконання даної постанови до територіального управління не доводились.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що згідно записів трудової книжки, позивач з 27.04.2017 була прийнята на роботу до Зарічного районного суду м. Суми на посаду секретаря судового засідання, з 30.07.2020 призначено на посаду помічника судді Зарічного районного суду м. Суми (зворот. стор. а.с.6 - 7).
Наказом в.о. керівника апарату Зарічного районного суду м. Суми №106-к/од від 22.04.2024 "Про затвердження Переліку працівників Зарічного районного суду м. Суми, які здійснюють свої повноваження безпосередньо на території можливих бойових дій та зміни до нього" затверджено Перелік працівників Зарічного районного суду м. Суми, що розташований на території м. Суми Сумської міської територіальної громади, включеного до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, які здійснюють свої повноваження безпосередньо на території можливих бойових дій, до якого включено і помічника судді Зарічного районного суду м. Суми - Майбороду А.О. (а.с.11-12).
Після отримання заробітної плати за травень 2024 року, 12.06.2024 позивачка звернулася з письмовою заявою до ТУ ДСА України в Сумській області, в якій просила повідомити, з якої дати її посадовий оклад визначено з врахуванням коефіцієнту 1,5 відповідно до Постанови КМУ від 25 квітня 2023 р. № 391, враховуючи внесення змін до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 та віднесено м. Суми Сумської територіальної громади до території можливих бойових дій з 6 березня 2024 року.
З копії довідки ТУ ДСА України в Сумській області від 27.06.2024 та розрахункового листа за 2024 рік вбачається, що посадовий оклад позивача відповідно до Постанови КМУ від 25.04.2023 №391, розраховувався з урахуванням коефіцієнту 1,5 з 19.04.2024 (а.с.22-23).
Не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо ненарахування та невиплати за період з 06.03.2024 по 18.04.2024 заробітної плати з урахуванням коефіцієнта 1,5 у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №391 від 23 квітня 2023 року "Деякі питання оплати правці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану", позивач звернулася до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частин першої та третьої статті 94 Кодексу законів України про працю заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною першою статті 1 Закону України "Про оплату праці" визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.
Пунктом 4 частини першої статті 7 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII встановлено, що державний службовець має право на оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби, рангу та умов контракту про проходження державної служби (у разі укладення).
За приписами статті 50 Закону № 889-VIII держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та Указом Президента України №4024-ІХ від 29.10.2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб. Тобто, введений воєнний стан триває станом і на сьогодні.
Відповідно до частини другої статті 113 та частини першої статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується цією Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України. Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.
Відповідно до абзацу 4 підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану" від 25.04.2023 №391 в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин установлено, що на період воєнного стану для працівників державних органів (крім працівників державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами; військовослужбовців; осіб рядового і начальницького складу та поліцейських), які безпосередньо здійснюють свої повноваження: на територіях можливих бойових дій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, для яких не визначена дата припинення можливості бойових дій, посадові оклади, визначені Кабінетом Міністрів України у відповідних схемах посадових окладів, визначаються з урахуванням коефіцієнта 1,5.
Підпунктом 2 пункту 1 Постанови №391 визначено, що підвищення розмірів посадових окладів з урахуванням коефіцієнтів, передбачених підпунктом 1 цього пункту, здійснюється з урахуванням фактично відпрацьованого часу протягом місяця; заробітна плата працівникам державних органів нараховується відповідно до абзацу першого цього підпункту з урахуванням підвищених розмірів посадових окладів, передбачених підпунктом 1 пункту 1 цієї постанови, які визначені та затверджені у штатному розписі відповідного державного органу.
Згідно з підпунктом 3 пункту 1 Постанови №391 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 612 від 16 червня 2023 року із змінами, чинних на час виникнення спірних правовідносин) для цілей цієї постанови розташування робочого місця працівника визначається керівником державного органу (керівником державної служби, суб`єктом призначення) шляхом затвердження відповідного переліку працівників, які здійснюють свої повноваження безпосередньо на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії;
перелік працівників державних органів, яким встановлюються посадові оклади з урахуванням коефіцієнта 3, погоджується з відповідною обласною військовою адміністрацією за поданням керівника відповідного державного органу (керівника державної служби, суб`єкта призначення);
перелік працівників територіальних органів, яким встановлюються посадові оклади з урахуванням коефіцієнта 3, погоджується з відповідною обласною військовою адміністрацією за поданням керівника територіального органу;
працівникам державних органів, які включені до переліку, передбаченого абзацом першим цього підпункту, за періоди роботи на територіях, які не включені до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, нарахування заробітної плати проводиться виходячи з посадових окладів, визначених законодавством.
Пунктом 4 Постанови № 391 передбачено, що вона набирає чинності з дня її опублікування і застосовується до припинення чи скасування воєнного стану в Україні.
Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ" від 06 грудня 2022 року №1364 установити, що перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ (далі - перелік), затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони з урахуванням пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій; у переліку визначаються дата початку та дата завершення бойових дій (дата виникнення та припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації.
Так, наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ (далі - Перелік).
19 квітня 2024 року набрав чинності наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 12 квітня 2024 року №108, яким внесено зміни до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309, зокрема м. Суми Сумської міської територіальної громади віднесено до території можливих бойових дій - з 06 березня 2024 року.
Тож суд констатує, що наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 12 квітня 2024 року №108 як нормативно-правовий акт набрав чинності лише з 19 квітня 2024 року, однак ним визначено конкретну дату, з якої м. Суми віднесено до територій можливих бойових дій, а саме: з 06.03.2024. При цьому, дата припинення можливості бойових дій щодо м. Суми цим нормативно-правовим актом не встановлена.
Таким чином, для працівників державних органів (крім працівників державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами; військовослужбовців; осіб рядового і начальницького складу та поліцейських), які з 06.03.2024 безпосередньо здійснюють свої повноваження на території м. Суми (для якої не визначена дата припинення можливості бойових дій) посадові оклади, визначені Кабінетом Міністрів України у відповідних схемах посадових окладів, повинні визначатися з урахуванням коефіцієнта 1,5.
З огляду на це, а також беручи до уваги положення підпункту 3 пункту 1 Постанови №391 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до якого працівникам державних органів, які включені до переліку, передбаченого абзацом першим цього підпункту, за періоди роботи на територіях, які не включені до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, нарахування заробітної плати проводиться виходячи з посадових окладів, визначених законодавством, суд доходить висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати позивачу за період з 06.03.2024 по 18.04.2024 включно заробітної плати з врахуванням коефіцієнта 1,5 до посадового окладу у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану" №391 від 25 квітня 2023 року, така бездіяльність не відповідає критеріям правомірності, визначених в ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому позовні вимоги про визнання такої бездіяльності протиправною підлягають задоволенню.
При цьому щодо посилання відповідача на те, що наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 12 квітня 2024 року №108 набрав чинності лише 19 квітня 2024 року, а тому не може застосовуватися до правовідносин щодо оплати праці, які виникли до 19 квітня 2024 року, суд ставиться критично, адже правовідносини щодо оплати праці працівників державних органів (із визначенням посадового окладу, визначеного Кабінетом Міністрів України у відповідних схемах посадових окладів, з урахуванням коефіцієнта 1,5) врегульовані абзацом 4 підпункту 1 пункту 1 Постанова № 391, та є обов`язковим до виконання в силу частини першої статті 117 Конституції України, тоді як наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309 (зі змінами, внесеними наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 12 квітня 2024 року №108) лише встановлено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ.
Крім того, також не приймаються до уваги посилання представника відповідача у відзиві на відсутність додаткових кошторисних призначень для цілей виконання Постанови №391, з огляду на таке.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, державні органи не вправі посилатись на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобов`язань і виправдання своєї бездіяльності, що узгоджується з практикою Європейського суду с прав людини (рішення "Кечко проти України", "Сук проти України", "Ромашов проти України", "Шевченко проти України").
Європейський суд з прав людини у справах зауважив, що посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, є безпідставними.
Таким чином, якщо держава задекларувала певні правила проведення розрахунку, то вона зобов`язана вжити всіх заходів для забезпечення реалізації цих правил.
Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20.03.2002 №5-рп/2002, від 17.03.2004 №7-рп/2004, від 01.12.2004 №20-рп/2004, від 09.07.2007 №6- рп/2007).
Зокрема, у рішенні від 09.07.2007 №6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).
Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.
Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.
Таким чином, обираючи належний та ефективний спосіб захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу суми недоплаченої заробітної плати, обчисленої з урахуванням коефіцієнту 1,5 до посадового окладу за період з 06.03.2024 по 18.04.2024 включно на підставі постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану" №391 від 25 квітня 2023 року.
З урахуванням встановлених фактів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до норм Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена від сплати судового збору, тому питання щодо відшкодування судових витрат у даній справі не вирішується.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області, третьої особи Державної судової адміністрації України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 06 березня 2024 року по 18 квітня 2024 року включно з врахування коефіцієнта 1,5 до посадового окладу у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України № 391 від 23.04.2023 "Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану".
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Соп`яненко