Справа № 480/2689/24
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2025-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 січня 2025 року Справа № 480/2689/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/2689/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області відновити нарахування, виплату пенсії ОСОБА_1 та сплатити заборгованість за період, починаючи з 04 березня 2022 року.
Також позивач просить допустити негайне виконання рішення суду в частині присудження виплати ОСОБА_1 пенсії у межах суми стягнення за один місяць.
Крім того, ОСОБА_1 просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на його користь 3711,20 грн. судових витрат.
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що він проживав у АР Крим та в 2001 році Роздольненським УПФ АР Крим йому призначено пенсію за віком. З початком повномаштабного вторгнення РФ у 2022 році ОСОБА_1 переїхав до міста Глухів Сумської області та 04.03.2022 зареєструвався, як внутрішньо переміщена особа. Після чого позивач звернувся до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою про поновлення виплати пенсії, однак отримав рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 14.03.2023 про відмову у призначенні пенсії. Вважаючи таке рішення протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 19 липня 2023 року у справі № 480/4053/23 вказане рішення визнано протиправним та скасовано, зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області повторно розглянути заяву про поновлення виплати пенсії з урахуванням висновків суду.

Однак, в подальшому, рішенням № 10 від 02.10.2023, яке було надіслано позивачу лише 25.01.2024 відповідач відмовив ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії.

Вищезазначене рішення ГУ ПФУ у Волинській області позивач вважає протиправним та просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 09.04.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позову.

Ухвалою суду від 23.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

До суду від представника ГУ ПФУ у Сумській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову та зазначає, що для продовження виплати пенсії у випадку переїзду громадянина до іншої адміністративно територіальної одиниці документом на підставі якого продовжується виплата пенсії є пенсійна (електронна) справа, а також довідка-атестат в якій вказується дата припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання. Названі документи подаються до органу Пенсійного фонду України за новим місцем проживання.

Оскільки позивачем не надано пенсійної справи та документів про припинення виплати пенсії в АР Крим, на переконання ГУ ПФУ в Сумській області, відповідачем - ГУ ПФУ у Волинській області прийнято законне рішення про відмову позивачу в поновлені виплати пенсії.

Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Як свідчить з матеріалів даної справи та зважаючи на обставини, встановлені рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 19.07.2023р. у справі №480/4053/23, ОСОБА_1 з 01.08.2001 року безстроково призначено пенсію за віком, що підтверджується копією посвідчення від 03.08.2001, виданим Роздольненським УПФ АР Крим.

Після анексії Криму російською федерацією позивач переїхав на підконтрольну територію України, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 та з 04.03.2022 був взятий на облік внутрішньо переміщеної особи.

07.03.2023 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою від 07.03.2023, в якій просив поновити виплату пенсії.

За результатами розгляду вказаної заяви за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії (взяття на облік з АР Крим) ОСОБА_1 №10 від 14.03.2023, у зв`язку з недотриманням п. 2.8 Порядку №22-1, подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся до суду.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 19 липня 2023 року у справі № 480/4053/23 вказане рішення визнано протиправним та скасовано, зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області повторно розглянути заяву про поновлення виплати пенсії з урахуванням висновків суду.

Обставини, встановлені рішенням суду, яке набуло чинності не підлягають доказуванню.

В подальшому, рішенням № 10 від 02.10.2023, відповідачем - ГУ ПФУ у Волинську області було повторно відмовлено позивачу у поновленні виплати пенсії у зв`язку з відсутністю інформації про припинення виплати пенсії органами пенсійного забезпечення російської федерації.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон N 1058-IV).

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону № 1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 вказаного Закону передбачено, що він регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням та порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім випадку коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно з ч. 1 ст. 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Підстави для припинення виплати пенсії визначені у частині першій статті 49 Закону № 1058-IV, а саме виплата пенсії припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати (ч. 2 ст. 49 Закону N 1058-IV).

З 22 листопада 2014 року набрав чинності Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", який відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб (далі - Закон).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

На підставі ст. 2 Закону Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Відповідно до частин першої та другої статті 4, частини першої статті 7 Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами (ч. 1 ст. 14 Закону).

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" установлено, що призначення, відновлення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) внутрішньо переміщеним особам, у тому числі особам, які відмовились відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, здійснюються територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. Виплата (продовження виплати) довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення та пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території населених пунктів, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

У спірних правовідносинах позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 04.03.2022 № 5925- (а.с. 12).

Згідно з абзацом першим п. 2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1) поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Відповідно до абзацу дев`ятого п. 2.8 Порядку № 22-1 громадянами України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації, для поновлення виплати пенсії до наявних документів додається заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта. Орган, що призначає пенсію, здійснює поновлення виплати пенсії цим особам після надходження на запит пенсійної справи з документами про припинення виплати пенсії органами пенсійного забезпечення Російської Федерації.

Як вбачається з оскаржуваного рішення підставою для відмови у поновленні виплати пенсії є те, що до переліку документів не долучено пенсійну справу та довідку-атестат про дату припинення виплати пенсії, що унеможливлює призначення пенсії (взяття на облік до органу Пенсійного фонду України) за місцем постійного або тимчасового проживання пенсіонера, що унеможливлює призначення пенсії (взяття на облік до органу Пенсійного фонду України) за місцем постійного або тимчасового проживання пенсіонера.

Суд не погоджується з таким висновком відповідача, оскільки ні пунктом 2.8 Порядку 22-1, ні іншими нормами законодавства на позивача не покладено обов`язку щодо надання до органу Пенсійного фонду пенсійної справи та документів про припинення виплати його пенсії.

Вказаною нормою закріплено обов`язок відповідача здійснювати поновлення виплати пенсії після надходження на запит пенсійної справи з документами про припинення виплати пенсії органами пенсійного забезпечення Російської Федерації.

Крім того, пунктом 4.12 Порядку № 22-1 передбачено, що при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви про переведення виплати пенсії за новим місцем проживання надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) пенсіонера. Пенсійна справа не пізніше п`яти робочих днів з дня одержання запиту пересилається (електронна пенсійна справа передається) органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання).

Відповідно до п. 4.8. Порядку № 22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг", "Про електронні довірчі послуги" та "Про захист персональних даних". Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.

Проте, для прийняття рішення щодо поновлення виплати пенсії відповідачем не направлялося жодних запитів щодо отримання пенсійної справи позивача та не вжито заходів щодо отримання його електронної пенсійної справи.

Враховуючи вищевикладене, оскаржуване рішення відповідача є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Тому, з урахуванням положень ч. 2 ст. 9 КАС України, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про відмову у призначенні пенсії (взяття на облік з АР Крим) ОСОБА_1 № 10 від 02.10.2023 (копія рішення від 02.10.2023р. додана до клопотання надано ГУ ПФУ в Сумській області).

Відмовляючи ОСОБА_1 у поновленні пенсії відповідач діяв протиправно та порушив сподіване очікування позивача на поновлення пенсії за віком.

При цьому зазначені висновки суду є аналогічними висновкам викладеним у справі №480/4053/23.

Поряд з цим ГУ ПФУ у Волинській області вважаючи, що ОСОБА_1 не має права на поновлення пенсії з огляду на відсутність пенсійної справи та довідки-атестату про дату припинення виплати пенсії, повинно було самостійно направити запит для отримання таких документів, в тому числі в електронному вигляді. Про це відповідачу було чітко зазначено в рішенні суду у справі №480/4053/23. Однак відповідачем - ГУ ПФУ у Волинській області зазначених заходів вчинено не було.

Отже, такі дії відповідача є протиправними і, при цьому, не достатніми для того, щоб зобов`язати його поновити виплату пенсії за віком позивачу.

Водночас описані дії ГУ ПФУ у Волинській області дають підстави обрати такий спосіб захисту порушених прав позивача як зобов`язання відповідача п о в т о р н о розглянути заяву ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії від 07.03.2023.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, зазначеній в Постанові від 19.03.2019 у справі № 345/3526/16-а.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області відновити нарахування, виплату пенсії ОСОБА_1 та сплатити заборгованість за період, починаючи з 04 березня 2022 року, суд зазначає, що з урахуванням вищевикладених обставин, зазначену позовну вимогу слід вважати передчасною, а тому також не підлягає задоволенню.

Щодо стягнення на користь позивача судових витрат в розмірі 3711,20 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 132 КАС України).

Частинами 1, 2 ст. 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.

Так, згідно з ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас частинами 4, 5 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до чстин 3, 7, 9 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано наступні докази, а саме: копію договору про надання правової допомоги від 23.03.2023 №12-03/23, укладений між позивачем та адвокатом Осьмаковим Олександром Анатолійовичем; копію акта виконаних робіт (надання послуг) № 03-02/24 від 12.02.2024, квитанцію до прибуткового касового ордера №03-02/24 від 12.02.2024 про сплату 2500,00 грн. за договором про надання правової допомоги 12-03/23.

З урахуванням досліджених судом доказів щодо витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи часткове задоволення позову суд вважає необхідним відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн.

Також, у зв`язку із частковим задоволенням позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, відповідно до ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області витрати зі сплати судового збору в сумі 605,60 грн, сплачених згідно з чеком АТ "Укрпошта" від 18.04.2024.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про відмову у поновленні виплати пенсії (відмову у призначенні пенсії) ОСОБА_1 №10 від 02.10.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (вул. Кравчука, 22-В, м. Луцьк, Волинська область, 43026, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про поновлення виплати пенсії від 07.03.2023 та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 605,60 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (вул. Кравчука, 22-В, м. Луцьк, Волинська область, 43026, ).

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець