Справа № 420/22305/24
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2025-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської районної військової адміністрації про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач), в інтересах якої діє адвокат Крутоголова Оксана Олександрівна, звернулася до суду з позовом до Одеської районної військової адміністрації (далі відповідач), в якому просить:

зобов`язати Одеську районну військову адміністрацію змінити дату звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Управління соціального захисту Одеської районної державної адміністрації з « 17 травня 2024 року» на « 19 червня 2024 року» та внести відповідний запис до трудової книжки ОСОБА_1 ;

стягнути з Одеської районної військової адміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 36147,26 (тридцять шість тисяч сто сорок сім) гривень 26 коп.;

стягнути з Одеської районної військової адміністрації на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять) тисяч гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у період з 31.03.2021 по 17.05.2024 працювала на посаді начальника Управління соціального захисту населення Одеської районної державної адміністрації Одеської області. 17.05.2024 позивач була звільнена з посади, за угодою сторін відповідно до частини другої статті 86 Закону України «Про державну службу», на підставі розпорядження начальника Одеської районної військової адміністрації від 14.05.2024 № 105/к-2024 «Про звільнення ОСОБА_1 ». Оскільки у період, що передував звільненню, позивач перебувала у відпустці без збереження заробітної плати, 14.05.2024 звернулась із листом до начальника Одеської районної військової адміністрації, в якому просила трудову книжку разом із завіреною належним чином копією розпорядження про звільнення надіслати на поштове відділення Укрпошти рекомендованим листом за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, відповідні документи не були направлені відповідачем у день звільнення, лише листом від 07.06.2024 № 3150/02-28/24/1, за підписом начальника Одеської районної військової адміністрації, необхідні документи направлені та отримані позивачем 19.06.2024.

Протягом трьох тижнів після звільнення позивач не могла отримати документ про звільнення та трудову книжку, що свідчить про обмеження її права на працю, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 19.07.2024 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

02.08.2024 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що останній позов не визнає.

Зокрема, свою позицію обґрунтовує тим, що згідно до ч. 1 ст. 47 Кодексу законів про працю України керівництвом Одеської районної державної адміністрації, як роботодавцем, у день звільнення ОСОБА_1 , як працівнику були:

підготовлено для ознайомлення розпорядження про звільнення;

нараховані, роздруковані та виплачені суми при звільненні;

підготовлена зі всіма записами трудова книжка.

Попередньо, 15.05.2024 листом №2752/02-28/24/6 за підписом начальника Одеської РДА ОСОБА_1 повідомлено про результати розгляду її заяви, доведено до її відома, що 17.05.2024 її буде звільнено та повідомлено про необхідність отримання трудової книжки.

Крім цього, згідно зі ст. 89 Закону України «Про державну службу» позивачу завчасно повідомлено про необхідність передати справи і довірене їй майно у зв`язку з виконанням посадових обов`язків.

Відповідно до ст. 89 Закону України Про державну службу державний службовець зобов`язаний до звільнення з посади чи переведення на іншу посаду передати справи і довірене, у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, майно (далі - майно) особі, уповноваженій суб`єктом призначення у відповідному державному органі. Уповноважена особа зобов`язана прийняти справи і майно.

Проте, ОСОБА_1 ні в день звільнення, ні в наступні дні на робоче місце не з`явилась, майно та справи фактично не передала, трудову книжку не забрала.

Відповідно до п. 4.1 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція), власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення, а при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до п. 4.2 Інструкції якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

ОСОБА_1 належним чином попередньо було повідомлено про звільнення та необхідність отримання трудової книжки вищезгаданим листом від 15.05.2024 № 2752/02-28/24/6, що вказує на виконання вимог п. 4.2 Інструкції.

17.05.2024 (датоване 14.05.2024 та 16.05.2024, цифровим підписом підписане) на електронну адресу Одеської РДА надійшло звернення ОСОБА_1 з проханням надіслати завірену належним чином копію розпорядження про звільнення, трудову книжку, наявну в особовій справі довідку про очищення влади та завірені належним чином копії розпоряджень про надання відпусток за період з 30.03.2024 по 17.05.2024 на відділення Укрпошти рекомендованим листом. Крім цього, надіслати на вказану електронну адресу письмове повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні.

Вказана заява Одеською РДА розглянута та задоволена, а листом від 08.06.2024 №3150/02-28/24/1 ОСОБА_1 направлені:

належним чином заповнена трудова книжка;

копія довідки про результати перевірки передбаченої Законом України «Про очищення влади»;

копія розпорядження про звільнення та копії розпоряджень про надання відпусток.

Тобто, Одеська РДА виконала всі зобов`язання згідно законодавства, які належить виконати роботодавцю під час звільнення працівника.

Згідно з ч. 1 ст. 48 КЗпП України (в редакції, що діяла на момент звільнення позивача) облік трудової діяльності працівника здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, визначеному ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхування».

Тому посилання позивача на вимушений прогул, викликаний затримкою видачі трудової книжки вважаємо необґрунтованими.

В частині з`явлення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди позивачем не наведено жодного акту та підтвердження щодо вчинення Одеською РДА незаконних дій, що могли призвести до моральних та фізичних страждань ОСОБА_1 .

З огляду на викладене відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

14.08.2024 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу.

Відповідач вказує, що керівництвом Одеської районної державної адміністрації, як роботодавцем, у день звільнення ОСОБА_1 , були: підготовлені для ознайомлення розпорядження про звільнення, а також підготовлена зі всіма записами трудова книжка.

Така аргументація є суперечливою, адже законодавство не вимагає підготувати документи, а встановлює обов`язок в день звільнення видати працівникові копію наказу про звільнення, належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Наведений обов`язок відповідачем виконано не було, надані у відзиві пояснення цього не спростовують.

Відповідач зазначає, що 15.05.2024 ОСОБА_1 повідомлено про результати розгляду її заяви, доведено до її відома, що 17.05.2024 року її буде звільнено та повідомлено про необхідність отримання трудової книжки.

Тобто, відповідач не заперечує того факту, що у день звільнення він не надсилав позивачу поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки, а також копію розпорядження про звільнення.

Лише листом від 07.06.2024 № 3150/02-28/24/1, за підписом начальника Одеської районної військової адміністрації, ОСОБА_1 були направлені трудова книжка, копія довідки про результати перевірки передбаченої Законом України «Про очищення влади» та копія розпорядження про звільнення.

Таким чином, вказівка відповідача на те, що ним було виконано вимоги п. 4.2. Інструкції, оскільки ОСОБА_1 належним чином попередньо було повідомлено про звільнення та необхідність отримання трудової книжки листом від 15.05.2024, є такою, що не узгоджується з чинним законодавством.

Позивач просить врахувати відповідь на відзив при винесенні рішення по справі.

19.08.2024 до суду надійшли заперечення. Відповідач зазначає, що для того, щоб роботодавець видав копію розпорядження про звільнення та трудову книжку працівнику у день звільнення, необхідна важлива умова - присутність працівника у день звільнення на робочому місці та його бажання отримати документи, що стосуються звільнення.

Проте, бажання отримати копію розпорядження про звільнення та трудову книжку ОСОБА_1 виявлено не було, як не було і самої ОСОБА_1 на робочому місці у день звільнення.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини, суд приходить до таких висновків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у період з 31.03.2021 по 17.05.2024 працювала на посаді начальника Управління соціального захисту населення Одеської районної державної адміністрації Одеської області.

01.05.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою, к якій просила звільнити її з займаної посади начальника Управління соціального захисту населення Одеської районної державної адміністрації Одеської області за угодою сторін 17.05.2024.

Відповідно до розпорядження Одеської районної військової адміністрації від 14.05.2024 № 105/к-2024 ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Управління соціального захисту населення Одеської районної державної адміністрації Одеської області 17.05.2024 за угодою сторін відповідно до частини 2 статті 86 Закону України «Про держану службу».

Листом від 15.05.2024 № 2752/02-28/24/6 позивачу було повідомлено, що її буде звільнено з посади з 17.05.2024, з розпорядженням може ознайомитися у відділі з питань управління персоналом апарату Одеської районної державної (військової) адміністрації та отримати належним чином оформлену трудову книжку.

17.05.2024 на електронну адресу відповідача надійшло звернення ОСОБА_1 від 14.05.2024 (підписане ЕЦП 16.05.2024), у якому остання, серед іншого, просила трудову книжку надіслати на поштове відділення Укрпошти рекомендованим листом з завіреною належним чином копією відповідного розпорядження про звільнення та наявною в особовій справі довідкою про очищення влади.

На заяву від 14.05.2024 відповідач листом від 07.06.2024 № 3150/02-28/24/1 надіслав копію довідки про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», належним чином завірені запитувані в заяві копії розпоряджень голови (начальника) районної державної (військової) адміністрації та оформлену трудову книжку з вкладишем до неї.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулася до суду із цим позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні приписи законодавства.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України встановлено: кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до статті 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Відповідно до ст.48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Облік трудової діяльності працівника здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, визначеному Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

На вимогу працівника, який вперше приймається на роботу, трудова книжка оформляється роботодавцем в обов`язковому порядку не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу.

Роботодавець на вимогу працівника зобов`язаний вносити до трудової книжки, що зберігається у працівника, записи про прийняття на роботу, переведення та звільнення, заохочення та нагороди за успіхи в роботі.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі копії наказу (розпорядження) про звільнення з вини роботодавця працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1.1- 1.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 № 58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню. Трудові книжки ведуться на студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», «молодший спеціаліст», «бакалавр», «спеціаліст» та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності. Трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.

При влаштуванні на роботу працівники зобов`язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції № 58 власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

Пунктом 4.2. Інструкції № 58 передбачено, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

При цьому, суд враховує, що 10.06.2021 набув чинності Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі» від 05.02.2021 №1217 - IX (далі - Закон № 1217), який вніс зміни до Кодексу законів про працю України щодо нових правил обліку трудової діяльності працівника. Із цієї дати запроваджено електронний облік трудової діяльності.

Основна суть змін - переведення обліку трудової діяльності працівника з паперової форми (у трудовій книжці) в електронну - у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ст. 48 КЗпП).

Відповідно до ч.3 ст. 48 КЗпП трудові книжки зберігаються у працівника.

У той же час, законодавцем встановлено «перехідний період» тривалістю п`ять років, а саме: Розділом ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1217 передбачено, що протягом 5 років після 10.06.2021 відбуватиметься включення Пенсійним фондом до Реєстру застрахованих осіб відсутніх відомостей про трудову діяльність працівників на підставі відомостей, поданих страхувальником або застрахованою особою. Після завершення цих робіт наявні у роботодавців паперові трудові книжки видаватимуться працівникам на руки особисто під підпис.

Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати належно оформлену трудову книжку працівнику, з яким укладено трудовий договір до набрання чинності цим Законом та який звільняється до завершення процедури включення до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутніх відомостей про трудову діяльність, у день звільнення (абз.3 п.2 розділу ІІ Закону України від 05.02.2021 №1217-IX).

Отже, протягом перехідного періоду можна буде використовувати як паперову трудову книжку, так і електронну форму уже наявних або внесених відомостей про трудову діяльність.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, трудова книжка позивача знаходилась у відділі кадрів відповідача та була направлена на поштову адресу позивача листом від 07.06.2024 № 3150/02-28/24/1, з приводу чого і виник спір.

Відповідно до 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 № 58, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.

Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Відповідно до розпорядження Одеської районної військової адміністрації від 14.05.2024 № 105/к-2024 ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Управління соціального захисту населення Одеської районної державної адміністрації Одеської області 17.05.2024 за угодою сторін відповідно до частини 2 статті 86 Закону України «Про державну службу».

Листом від 15.05.2024 № 2752/02-28/24/6 позивачу було повідомлено, що її буде звільнено з посади з 17.05.2024, з розпорядженням вона може ознайомитися у відділі з питань управління персоналом апарату Одеської районної державної (військової) адміністрації та отримати належним чином оформлену трудову книжку.

17.05.2024 на електронну адресу відповідача надійшло звернення ОСОБА_1 від 14.05.2024 (підписане ЕЦП 16.05.2024), у якому остання, серед іншого, просила трудову книжку надіслати на поштове відділення Укрпошти рекомендованим листом з завіреною належним чином копією відповідного розпорядження про звільнення та наявною в особовій справі довідкою про очищення влади.

На заяву від 14.05.2024 відповідач листом від 07.06.2024 № 3150/02-28/24/1 надіслав копію довідки про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», належним чином завірені запитувані в заяві копії розпоряджень голови (начальника) районної державної (військової) адміністрації та оформлену трудову книжку з вкладишем до неї.

Звертаючи до суду з даним позовом, позивач обґрунтовує свої права виключно несвоєчасним отриманням трудової книжки та посилається на норми КЗпП України в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом № 1217-ІХ (у тому числі і статті 235 ).

При цьому, відповідно до ст. 235 КЗпП України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), у разі затримки видачі копії наказу (розпорядження) про звільнення з вини роботодавця працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Стаття 235 КЗпП України не містить норми, якою було б передбачено, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Те, що абзацом 3 пункту 2 розділу ІІ Закону України від 05.02.2021 №1217-IX на роботодавця покладений обов`язок у визначених випадках видати належно оформлену трудову книжку працівнику у день звільнення, не дає підстави для застосування до роботодавця відповідальності згідно із частиною 5 статті 235 КЗПП України, оскільки такою підставою слугує виключно затримка видачі копії наказу (розпорядження) про звільнення.

Таким чином, суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що несвоєчасне отримання нею трудової книжки має наслідком стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Приписами ч. 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Одеської районної військової адміністрації про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний