Справа № 160/11749/24
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2025-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 січня 2025 року м. Дніпросправа № 160/11749/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 липня 2024 року в адміністративній справі №160/11749/24 (головуючий суддя І-ї інстанції Царікова О.В., повний текст рішення складено 15.07.2024 року) за позовом Державного підприємства «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, (треті особи: Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Міністерство фінансів України) про визнання протиправним та скасування подання, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 07.05.2024 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ Державної казначейської служби у Дніпропетровській області, (треті особи: Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Міністерство фінансів України), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати подання №3 від 27.03.2024 року, внесене Головним управлінням Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про здійснення до позивача заходів щодо стягнення простроченої заборгованості (основний борг) за кредитами, отриманими під державні гарантії, станом на 01.03.2024 року у сумі ,91 грн. за офіційним курсом Національного банку, встановленому на звітну дату 110904685,65 USD та в іноземній валюті;

- зобов`язати ГУ Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області утриматися від дій, спрямованих на внесення подання про здійснення до позивача заходів щодо стягнення простроченої заборгованості (основний борг) за кредитами, отриманими під державні гарантії до 01.04.2025 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що спірне подання винесено в порушення норм Конституції України, Закону України «Про фінансове оздоровлення Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім.О.М.Макарова» №3396-VI з подальшими змінами, внесеними Законами України від 23.03.2017 року №1987-VIII та №769-IX. Даними нормативно-правовими актами визначено, що заборгованість, яка рахується за позивачем перед державою станом на 01.01.2021 року сплачується щокварталу рівними частинами протягом 10 років, починаючи з 2025 року. Натомість відповідачем застосований підзаконний нормативний акт - Постанова КМУ від 02.03.2011 року №174, яка не регулює питання обліку заборгованості, в тому числі простроченої, перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками/фінансовою допомогою, наданими Міністерством фінансів у 2004 році. До тогож Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків подано позов про стягнення заборгованості в розмірі ,34 грн, яка утворилась станом на 01.02.2021 року на підставі Подання №2 від 22.02.2021 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 липня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано подання №3 від 27.03.2024 року, внесене Головним управлінням Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про здійснення до Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова», , заходів щодо стягнення простроченої заборгованості (основний борг) за кредитами, отриманими під державні гарантії, станом на 01.03.2024 року у сумі ,91 грн за офіційним курсом Національного банку, встановленому на звітну дату 110904685,65 USD та в іноземній валюті.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального та процессуального права. Скаржник вважає, що судом не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи. Відповідач вказує, що спірне подання внесене саме до податкових органів, носить обліковий та інформативний характер щодо наявності сум простроченої заборгованості перед державою. Відповідач є територіальним управлінням Державної казначейської служби України та підпорядковується їй. Державна казначейська служба України на підставі інформації, наданої Міністерством фінансів України відповідно до Постанови КМУ №174, надало доручення Головному управлінню стосовно використання вимог відповідного Порядку щодо формування Подання до органу Державної податкової служби для подальшого здійснення виконання відповідної постанови. Отже, відповідач не міг не виконати відповідне доручення та вніс подання №3 від 27.03.2024 року, як орган, який наділений правом на підставі наданої інформації виносити відповідні рішення.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Треті особи подали відзиви на апеляційну скаргу, в яких просили скасувати рішення суду та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.

Позивач - Державне підприємство «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» () є юридичною особою. Основний вид діяльності - код 30.30. Виробництво повітряних і космічних літальних апаратів, супутнього устатковання.

Відповідач - Головное управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.

У 1995 році був утворений міжнародний консорціум SLC, до якого входили: американська фірма Boeing Commercial Space Company (40% капіталу), російська ракетно-космічна корпорація «Енергія» (25%), Українські КБ «Південне» (5%), ДП «ВО ПМЗ ім.О.М.Макарова» (10%) і норвезька суднобудівна компанія Aker Kvaerner (20%).

Указом Президента України від 04.03.1998 року №166/98 «Про виконання базової угоди від 02.04.1996 року №329 між виробничим об`єднанням «Південний машинобудівний завод» (правонаступником якої є Державне підприємство «Південний машинобудівний завод імені О.М.Макарова») і компанією Sea Launch Company, з метою забезпечення виконання зобов`язань базової угоди від 02.04.1996 року №329 з компанією «Sea Launch SLC» уповноважено Міністерство фінансів України надавати від імені України безумовні та безвідкличні гарантії на користь кредиторів під забезпечення повернення коштів, які залучаються у межах програми «Морський старт» для виконання базової Угоди №329 з компанією «Sea Launch SLC».

26.05.1998 року між ДП «ВО «Південний машинобудівний завод ім.О.М.Макарова» та Міністерством фінансів України укладено угоду про порядок відшкодування витрат державного бюджету, які можуть виникнути внаслідок виконання гарантійних зобов`язань держави, а також додаткові угоди до неї: №1 від 24.09.2003 року; №2/13000-04/81-2 від 30.08.2004 року; №3/13000-04/81-3 від 29.09.2004 року; №4/28000-04/234 від 29.12.2006 року; №5/28000-04/234/5 від 28.01.2009 року; №6/28000-04/234/6 від 14.07.2009 року; №7 від 14.07.2011 року.

Між ДП «ВО «Південний машинобудівний завод ім. О.М.Макарова» (позичальник) та іноземними компаніями Colvis Finense Limited (кредитор), First Manhattan Capital Group Limited (передавач) укладено угоду про кредит під державну гарантію в розмірі 107500000 доларів США строком на 5 років.

Кредитні кошти позивачем отримані в лютому 2004 року з кінцевим терміном погашення, включаючи відсотки, 02.02.2009 року.

Цільове використання коштів виділене для фінансування виробництва ракет «Зеніт» у межах програми «Морський старт» для їх постачання компанії Sea Launch Company.

Виконання зобов`язань позивачем цією кредитною угодою забезпечене Платіжною гарантією Міністерства фінансів України №27-304/166 від 27.05.1998 року.

У 2009 році Консорціум оголосив про банкрутство та фінансову реорганізацію.

У 2010 році рада директорів Консорціуму прийняла рішення про консолідацію 95% капіталу на користь російської ракетно-космічної корпорації «Енергія».

Відповідно до пункту 4.1 Додаткової угоди №7 від 14.07.2011 року до угоди від 26.05.1998 року, позичальник зобов`язується погасити заборгованість перед Гарантом рівними частинами протягом 10 (десяти) років, починаючи з 15.01.2016 року шляхом перерахування на користь Гаранта щоквартальних платежів у валюті Кредиту (або в національній валюті за офіційним курсом Національного Банку України на день здійснення платежу) на рахунок державного казначейства України з визначенням в платіжному дорученні призначення платежу, як погашення заборгованості згідно з угодою від 26.06.1998 року. Реквізити рахунку повідомлені Гарантом Позичальнику додатково.

На суму заборгованості не нараховуються відсотки.

Належними для здійснення Позичальником щоквартальних платежів по погашенню заборгованості перед Гарантом є 15 січня, 15 квітня, 15 липня та 15 жовтня.

Гарант до 31.12.2015 року надає позичальнику плановий графік платежів з відшкодування витрат державного бюджету.

На виконання листа Державної казначейської служби України від 17.03.2023 року №10-10-08/4618 «Щодо відшкодування державному бюджету витрат за кредитами, отриманими під державні гарантії» ГУ Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області оформлено та направлено на адресу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків подання від 27.03.2024 року №3 щодо стягнення простроченої заборгованості за кредитом, залученим під державні гарантії з ДП «ВО «Південний машинобудівний завод ім. О.М.Макарова».

Подання №3 від 27.03.2024 року видано на підставі постанови КМУ від 02.03.2011 року №174 для здійснення до Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівельний завод ім.О.М.Макарова» заходів щодо стягнення простроченої заборгованості (основний борг) за кредитами, отриманими під державні гарантії, станом на 01.03.2024 року у сумі ,91 грн., за офіційним курсом Національного Банку України встановленим на звітну дату 110904685,65 USD.

Вважаючи протиправним вказане подання, позивач оскаржив таке подання до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства фінансів України, наказами Державної казначейської служби України, іншими актами законодавства України та діє на підставі Положення про Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, затвердженого наказом Державної казначейської служби України від 21.11.2011 року №120 (в редакції наказу Державної казначейської служби України від 10.05.2018 року №141).

Відповідно до положень Порядку взаємодії органів Державної казначейської служби України та органів Державної податкової служби України в процесі виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2016 року №621, цей Порядок регламентує взаємовідносини вказаних органів у процесі виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями з метою забезпечення повноти надходжень до бюджетів та здійснення органами Казначейства та ДПС в межах повноважень контролю за надходженнями до бюджетів податків і зборів та інших платежів, у тому числі контролю за погашенням заборгованості за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками та фінансовою допомогою, наданою на поворотній основі (п.1 Порядку).

Щомісяця до кінця місяця, що настає за звітним, органи Казначейства надають у паперовому вигляді відповідним органам ДПС подання за формою згідно з додатком 1 до Порядку обліку заборгованості, в тому числі простроченої, перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками/фінансовою допомогою, наданими Міністерством фінансів у 1993-1998 роках, нарахування пені та списання безнадійної заборгованості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2011 року № 174, щодо:

простроченої заборгованості перед державним бюджетом за бюджетними позичками, фінансовою допомогою, наданою на поворотній основі, на суму заборгованості з основного боргу, відсотків та пені, нарахованої на таку заборгованість, станом на 01 число поточного місяця у національній валюті з обов`язковим зазначенням кодів бюджетної класифікації, на які повинні зараховуватись суми простроченої заборгованості, за кожним її видом;

простроченої заборгованості перед державним бюджетом за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, заборгованості з основного боргу, відсотків, плати за надання гарантій та пені, нарахованої на таку заборгованість, станом на 01 число поточного місяця або на дату оформлення подання, у разі надходження коштів до державного бюджету, у національній валюті та валюті кредиту з обов`язковим зазначенням кодів бюджетної класифікації, на які повинні зараховуватись суми простроченої заборгованості, за кожним її видом.

Органами Казначейства оформлюються подання на стягнення з боржників простроченої заборгованості за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками та фінансовою допомогою, наданою на поворотній основі, облік якої здійснюють органи Казначейства, крім заборгованості, яка обліковується як безнадійна, та/або за ліквідованими боржниками, або за боржниками, стосовно яких прийнято рішення вищими спеціалізованими судами, Верховним Судом України щодо відмови у стягненні заборгованості.

Щодо заборгованості за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками та фінансовою допомогою, наданою на поворотній основі, яка обліковується як безнадійна, та/або за ліквідованими боржниками, або за боржниками, стосовно яких прийнято рішення вищими спеціалізованими судами, Верховним Судом щодо відмови у стягненні заборгованості, органи Казначейства щомісяця до кінця місяця, що настає за звітним, надсилають відповідним ГУ ДПС інформацію згідно із цим пунктом в електронній формі з використанням відповідного модуля системи електронної взаємодії органів виконавчої влади.

Про вжиті заходи щодо стягнення простроченої заборгованості органи ДПС щокварталу та за підсумками року не пізніше 20 числа місяця, що настає за звітним періодом, інформують відповідні органи Казначейства з наданням копій документів (постанови, ухвали, рішення суду тощо) (пункт 14 Порядку).

Відповідно до частини 9 статті 17 Бюджетного кодексу України прострочена заборгованість суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) стягується з такого суб`єкта господарювання податковими органами, що є органами стягнення такої заборгованості у порядку, передбаченому Податковим кодексом України або іншим законом, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна цього суб`єкта господарювання.

Кабінетом Міністрів України 02 березня 2011 року прийнято постанову №174 «Питання обліку заборгованості в тому числі простроченої, перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками /фінансовою допомогою, наданими Міністерством фінансів у 1993-1998 роках, нарахування пені та списання безнадійної заборгованості», якою затверджений Порядок обліку заборгованості, в тому числі простроченої, перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками/фінансовою допомогою, наданими Міністерством фінансів у 1993-1998 роках, нарахування пені та списання безнадійної заборгованості.

Цей порядок регламентує дії органів виконавчої влади та банків-агентів, які від імені або за дорученням центральних органів виконавчої влади надали суб`єктам господарювання кредити, залучені державною або під державні гарантії, а також дії Мінфіну, який надавав бюджетні позички/фінансову допомогу у 1993-1998 роках, та які здійснюють їх обслуговування і ведуть облік заборгованості за ними з метою забезпечення реалізації права вимоги погашення простроченої заборгованості перед державою за такими кредитами, бюджетними позичками/фінансовою допомогою.

Пунктом 3 даного порядку встановлено, що облік заборгованості, в тому числі простроченої, за кредитами ведеться Мінфіном та банком-агентом у валюті кредиту, в якій вони надані. Кошти в національній валюті, що надходять в рахунок погашення заборгованості, в тому числі простроченої, за кредитами та нарахованої на її суму пені зараховуються на окремий рахунок відкритий у Державній казначейській службі.

Згідно із пунктом 8 Порядку Мінфін подає Державній казначейській службі України щомісяця та за підсумками року до 20 числа місяця, що настає за звітним періодом, інформацію про зміну розміру існуючої заборгованості, в тому числі простроченої, за кредитами та нарахованої на її суму пені (станом на 1 число місяця, що настає за звітним періодом). Державна казначейська служба України на підставі інформації, що подана Мінфіном, відображає зміни заборгованості за кредитами в обліку виконання державного бюджету, щомісячно інформує територіальні органи Державної казначейської служби України, за місцем реєстрації боржника про розмір простроченої заборгованості за кредитами та нарахованої на її суму пені для оформлення подання щодо стягнення простроченої заборгованості.

Відповідно до пункту 15 цього Порядку, прострочена заборгованість за кредитами, бюджетними позичками/фінансовою допомогою, яка не погашена боржником протягом 30 календарних днів після настання строку платежу, а також нарахована на суму простроченої заборгованості за кредитом, бюджетною позичкою/фінансовою допомогою пеня стягуються в установленому законодавством порядку органами державної податкової служби за місцем реєстрації боржника відповідно до подання територіальних органів Державної казначейської служби, яке подається у строки, визначені пунктом 10 цього Порядку за встановленою згідно з додатком 1 формою.

З аналізу вказаних норм вбачається, що Міністерство фінансів України є органом, до повноважень якого входить облік простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії.

У взаємодії з Державною казначейською службою України у терміни, встановлені Порядком №174, Мінфін подає Державній казначейській службі України інформацію про зміну розміру існуючої простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, яка (ДКС України) в свою чергу щомісячно інформує територіальні органи Державної казначейської служби України, за місцем реєстрації боржника про розмір простроченої заборгованості за кредитами та нарахованої на її суму пені для оформлення подання щодо стягнення простроченої заборгованості.

У свою чергу, територіальні органи Державної казначейської служби України, які винесли відповідне подання, направляють його до органів Державної податкової служби задля вчинення останніми заходів щодо стягнення простроченої заборгованості.

Відповідач вказує, що сформоване ним подання №3 від 27.03.2024 року носить обліковий та інформаційний характер, а тому воно не є індивідуальним актом, який би породжував будь-які правові наслідки.

Такі доводи відповідача зроблені з посиланням на правовий висновок, сформований Верховним Судом у справі №826/8966/14 за позовом Долинської об`єднаної ДПІ Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області до ТОВ «АТ Каргілл», (треті особи: Управління ДКС України у Новгородківському районі Кіровоградської області, Філія «Куцівський елеватор» ТОВ «АТ Каргілл») про стягнення коштів.

Так, дійсно, Верховним Судом у постанові від 22.10.2019 року у справі №826/8966/14 зазначено, що саме по собі подання носить лише обліковий, інформативний характер щодо наявності суми простроченої заборгованості за кредитами, бюджетними позичками/фінансовою допомогою перед державою.

Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначаються правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні.

Відповідно до частин 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкуванням оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Статтею 1 вказаного Закону визначено поняття первинного документу - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно зі частиною 4 статті 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відтак, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості за бюджетною позичкою, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки тільки первинні документи, які підтверджують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції, є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Предметом позову у наведеній вище справі №826/8966/14 було стягнення коштів у вигляді простроченої заборгованості перед державою, а тому Верховний Суд, в контексті предмета спору, дійшов висновку про те, що стягнення заборгованості повинно відбуватись саме на підставі первинної документації суб`єкта господарювання, а не на підставі подання, внесеного органами казначейської служби до органів ДПС.

При цьому Верховним Судом у постанові від 22.10.2019 року у справі №826/8966/14 не надавалась оцінка поданню як індивідуальному акту.

Таким чином, правова позиція, викладена Верховним Судом у справі №826/8966/14, не може бути застосована до правовідносин, що розглядаються у справі №160/11749/24.

Як зазначалось вище, спірне подання видано на підставі постанови КМУ від 02.03.2011 року №174 для здійснення до Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівельний завод ім.О.М.Макарова» заходів щодо стягнення простроченої заборгованості (основний борг) за кредитами, отриманими під державні гарантії, станом на 01.03.2024 року у сумі ,91 грн., за офіційним курсом Національного Банку України встановленим на звітну дату 110904685,65 USD та є актом індивідуальної дії, який може бути предметом оскарження, а Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, в свою чергу, є належним відповідачем.

19 травня 2011 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про фінансове оздоровлення ДП «ВО Південний машинобудівний завод імені О.М.Макарова» №3396-VI з подальшими змінами, внесеними Законами України від 23.03.2017 року №1987-VIII та від 14.07.2020 року №769-IX.

Відповідно до Закону №769-IX за кредитом, залученим 02.02.2004 року в компанії «Colvis Finance Limited» (Великобританія) під державну гарантію, прийнято рішення реструктуризувати заборгованість за даним кредитом на таких умовах:

- підприємство погашає не сплачену станом на 1 січня 2021 року суму заборгованості перед державою щокварталу різними частинами протягом 10 років, починаючи з 2025 року, відповідно до затвердженого КМУ плану розвитку підприємства;

- на суму заборгованості не нараховуються відсотки. Відсотки, нараховані на суму заборгованості на день прийняття цього Закону, сплачуються в порядку, передбаченому для сплати заборгованості;

- штрафні санкції, нараховані на день прийняття цього Закону, списуються (ст.1). Установлено, що підприємству надається державна підтримка у вигляді компенсації відсоткових ставок за кредитами, що залучаються підприємством для виконання своїх зобов`язань у рамках реалізації міжнародних договорів України, за рахунок коштів, передбачених у законі про Державний бюджет України на відповідний рік (ст.2).

Відповідно до пунктів 4, 5 Прикінцевих положень Кабінету Міністрів України доручено:

- забезпечити унормування порядку списання заборгованості ДП «ВО Південний машинобудівний завод імені О.М.Макарова», передбаченого пунктом 3 цього розділу;

- прийняти нормативно-правові акти, необхідні для реалізації цього Закону;

- привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом;

- забезпечити перегляд та приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Кабінету Міністрів України у тримісячний строк з дня опублікування цього Закону затвердити план розвитку ДП «ВО Південний машинобудівний завод імені О.М.Макарова», визначений статтею 1 Закону України «Про фінансове оздоровлення державного підприємства ДП «ВО Південний машинобудівний завод імені О.М.Макарова», а також впродовж п`яти років забезпечувати щорічне (до 1 лютого) інформування Верховної Ради України про виконання цього плану.

Тобто, вказаним Законом визначено порядок та строки сплати простроченої заборгованості позивача перед державною за кредитом, наданим під державні гарантії та унормовано, що обов`язок позивача щодо сплати цієї заборгованості виникає лише з 2025 року, а сплата повинна відбуватись щокварталу рівними частинами протягом 10 років.

Суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

При цьому, вжите законодавцем формулювання на підставі закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним. У межах повноважень означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх. У спосіб означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 жовтня 2023 року у справі №9901/43/21).

Юридична сила закону як основного джерела права, його місце в системі нормативно-правових актів закріплені в Конституції України.

Однією з ознак, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є прийняття його вищим представницьким органом державної влади.

Пунктом 3 частини 1 статті 85 Конституції України закріплено, що прийняття законів належить до повноважень Верховної Ради України.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 17 жовтня 2002 року №17-рп (щодо повноважності Верховної Ради України) визначення Верховної Ради України єдиним органом законодавчої влади означає, що жоден інший орган державної влади не уповноважений приймати закони.

Ще однією ознакою, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є критерій регулювання найбільш важливих суспільних відносин.

Статтею 92 Конституції України визначено коло питань (суспільних відносин), які можуть бути врегульовані виключно законами України.

Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм.

Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Тож, спірне в даній справі подання, як акт індивідуальної дії, винесене відповідачем всупереч вимогам наведеного закону, адже, станом на час його (подання) складання та направлення до органу ДПС, у позивача не виник обов`язок щодо сплати цієї заборгованості, а заборгованість не набула статусу простроченої.

Наразі Кабінетом Міністрів України не виконані вимоги Закону України «Про фінансове оздоровлення ДП «ВО Південний машинобудівний завод імені О.М.Макарова» №3396-VI з подальшими змінами, внесеними Законами України від 23.03.2017 року №1987-VIII та №769-IX.

До того ж, суд критично ставиться до доводів Міністерства фінансів України щодо відсутності станом на час внесення подання затвердженого Кабінетом Міністрів України плану розвитку ДП «ВО Південний машинобудівний завод імені О.М.Макарова» з огляду на таке.

Відповідно до Прикінцевих положень Закону №769-IX від 14.07.2020 року (яким внесено зміни до Закону №3396) Кабінету Міністрів України доручено: забезпечити унормування порядку списання заборгованості державного підприємства ДП «ВО Південний машинобудівний завод імені О.М.Макарова», передбаченого пунктом 3 цього розділу; прийняти нормативно-правові акти, необхідні для реалізації цього Закону; привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та забезпечити перегляд та приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Кабінету Міністрів України у тримісячний строк з дня опублікування цього Закону затвердити план розвитку ДП «ВО Південний машинобудівний завод імені О.М.Макарова», визначений статтею 1 Закону України «Про фінансове оздоровлення ДП «ВО Південний машинобудівний завод імені О.М.Макарова», а також впродовж п`яти років забезпечувати щорічне (до 1 лютого) інформування Верховної Ради України про виконання цього плану.

Станом на час внесення спірного подання №3 від 27.03.2024 року Кабінетом Міністрів України не виконані вимоги Закону України «Про фінансове оздоровлення ДП «ВО Південний машинобудівний завод імені О.М.Макарова» №3396-VI з подальшими змінами, внесеними Законами України від 23.03.2017 року №1987-VIII та №769-IX, у зв`язку з чим позивачем подано відповідний позов про визнання протиправною бездіяльність КМУ та зобов`язання вчинити певні дії, а саме, виконати вимоги означених законів, спрямованих на реструктуризацію заборгованості перед державою.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.12.2022 року у справі №160/9860/22, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.05.2023 року визнано протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо не виконання в повному обсязі вимог Закону України «Про фінансове оздоровлення ДП «ВО Південний машинобудівний завод імені О.М.Макарова» від 19.05.2011 року №3396-VI, зі змінами та доповненнями, Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про фінансове оздоровлення ДП «ВО Південний машинобудівний завод імені О.М.Макарова» від 23.03.2017 року №1987-VIII, Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» щодо додаткових заходів з фінансового оздоровлення ДП «ВО Південний машинобудівний завод імені О.М.Макарова» від 14.07.2020 року №769-IX та

Зобов`язано Кабінет Міністрів України виконати вимоги Закону України «Про фінансове оздоровлення ДП «ВО Південний машинобудівний завод імені О.М.Макарова» від 19.05.2011 року №3396-VI зі змінами та доповненнями, Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про фінансове оздоровлення ДП «ВО Південний машинобудівний завод імені О.М.Макарова» від 23.03.2017 року №1987-VIII, Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» щодо додаткових заходів з фінансового оздоровлення ДП «ВО Південний машинобудівний завод імені О.М.Макарова» від 14.07.2020 року №769-IX, а саме: забезпечити ДП «ВО Південний машинобудівний завод імені О.М.Макарова» державними замовленнями, у тому числі державними оборонними замовленнями, виходячи з можливостей державного бюджету; забезпечити унормування порядку списання заборгованості ДП «ВО Південний машинобудівний завод імені О.М.Макарова», передбаченого пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» щодо додаткових заходів з фінансового оздоровлення ДП «ВО Південний машинобудівний завод імені О.М.Макарова» від 14.07.2020 року №769-IX; прийняти нормативно-правові акти, необхідні для реалізації Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» щодо додаткових заходів з фінансового оздоровлення ДП «ВО Південний машинобудівний завод імені О.М.Макарова» від 14.07.2020 року №769-IX; привести свої нормативно-правові акти у відповідність із Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про фінансове оздоровлення ДП «ВО Південний машинобудівний завод імені О.М.Макарова» від 23.03.2017 року №1987-VIII та Законом України «Про внесення змін до Закону».

Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16.10.2023 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Кабінету Міністрів України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2023 року у справі №160/9860/22.

Рішення у справі №160/9860/22 набрало чинності 16.05.2023 року.

Станом на час розгляду цієї справи відсутні докази щодо виконання Кабінетом Міністрів України рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.12.2022 року в справі №160/9860/22, відповідно, відсутній затверджений Кабінетом Міністрів України план розвитку ДП «ВО Південний машинобудівний завод імені О.М.Макарова», визначений статтею 1 Закону України «Про фінансове оздоровлення ДП «ВО Південний машинобудівний завод імені О.М.Макарова» від 19.05.2011 року №3396-VI.

Разом з тим, невиконання Кабінетом Міністрів України приписів Закону №769 та судового рішення у справі №160/9860/22, не може бути підставою для виникнення у позивача обов`язку зі сплати заборгованості станом на 01 липня 2023 року, всупереч приписам Закону №3396 в редакції Закону №769.

Відтак, апеляційний суд зазначає, що Законом №3396 врегульовано реструктуризацію заборгованості позивача перед державою, тобто визначено відповідний порядок сплати кредитних коштів, отриманих під державні гарантії, зокрема, визначено строки сплати, періодичність сплати та частки сум, які підлягають погашенню у відповідний період часу.

Разом з тим, існування спірного подання має відповідні правові наслідки для позивача у вигляді фактичної підстави для органу ДПС для реалізації повноважень щодо стягнення з позивача в судовому порядку вказаної у поданні суми заборгованості перед державою.

Отже, приймаючи до уваги наведене, суд першої інстанції правильно зазначив, що дії ГУ Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області з внесення Подання №3 від 27.03.2024 року є протиправними, оскільки вчинені в порушення норм Конституції України, Закону України «Про фінансове оздоровлення в судовому порядку №3396-VI з подальшими змінами, внесеними Законами України від 23.03.2017 року №1987-VIII та №769-IX, якими визначено, що заборгованість, яка рахується за позивачем перед державою станом на 1 січня 2021 року, сплачується щокварталу рівними частинами протягом 10 років, починаючи з 2025 року, з чим погоджується колегія суддів.

Натомість, відповідачем застосований підзаконний нормативний акт - постанова КМУ від 02.03.2011 року №174, яка до того ж, не регулює питання обліку заборгованості, в тому числі простроченої, перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками/фінансовою допомогою, наданими Міністерством фінансів у 2004 році.

Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування Подання №3 від 27.03.2024 року, внесеного Головним управлінням Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про здійснення до заходів щодо стягнення простроченої заборгованості (основний борг) за кредитами, отриманими під державні гарантії, станом на 01 липня 2023 року у сумі ,91 грн., є такими, що підлягають задоволенню, як правильного висновку дійшов суд першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог сторонами не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції в цій частині рішення суду не перевіряється.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних та обгрунтованих юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 липня 2024 року в адміністративній справі №160/11749/24 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 липня 2024 року в адміністративній справі №160/11749/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко