Справа № 380/6868/24
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2025 року м. Львівсправа № 380/6868/24

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач/ ОСОБА_2 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (відповідач), в якому із урахуванням позовної заяви від 11 квітня 2024 року просить:

- скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12 лютого 2024 року у розмірі 5071,80 грн Ф-3261-1301, за якою було визначено заборгованість зі сплати ЄСВ за 2014 рік ОСОБА_1 ;

- стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області на рахунок позивача понесені судові витрати, а також витрати, які пов`язані з розглядом цієї справи, в тому числі і витрати на правову допомогу.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15 березня 2024 року він отримав вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3261-1301 від 12 лютого 2024 року (далі - також спірна/оскаржувана вимога), відповідно до якої йому нараховано недоїмку зі сплати єдиного внеску за 2014 рік в сумі 5071,80 грн. Позивач зазначає, що Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2014 рік він подавав інспектору податкової інспекції із заповненням графи 4 таблиці 2 (усього до сплати) з « 0» показником. Однак інспектор податкової інспекції заніс вказаний звіт в електронну систему (позивач на той час не був самостійно зареєстрований в електронному кабінеті платників податку) з показником « 422,65 грн» до сплати щомісячно. Позивач стверджує, що він, фізична особа-підприємець, як пенсіонер за віком відповідно до частини четвертої статті 4 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464) звільнений від сплати єдиного внеску за себе. Бажання брати добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування для збільшення страхового стажу не виявляв та подавав звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2014 рік із заповненням графи 4 таблиці 2 (усього до сплати) з « 0» показником. Через те, що інспектор податкової інспекції технічно заніс неправильні дані до електронного звіту, виникла спірна заборгованість, яка підлягає скасуванню. З урахуванням наведеного позивач уважає, що оскаржувана вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску за 2014 рік є протиправною, тож її належить скасувати.

З огляду на вказане заявлений позов просить задовольнити повністю.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що позивач є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а отже згідно з пунктом 1 частини другої статті 6 Закону № 2464 зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464, є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені і застосуванням штрафів. Єдиний внесок нараховується для фізичних осіб-підприємців - платників єдиного податку на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом № 2464. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Згідно з даними інформаційних баз даних ДПС України за кодом платежу 71040000 «Єдиний внесок для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність» ОСОБА_1 самостійно подав Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску № від 06 лютого 2015 за 2014 року в сумі 5071,80 грн. У зв`язку з тим, що за даними інформаційної системи ДПС України у ОСОБА_1 обліковувалась сума недоїмки з єдиного внеску, відповідно до вимог Закону № 2464 та Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449, податковий орган сформував оскаржувану вимогу на суму 5071,80 грн, яка була надіслана на адресу позивача. Указана вимога прийнята відповідно до вимого чинного законодавства, є правомірною та скасуванню не підлягає.

У зв`язку з наведеним у задоволенні заявленого позову просить відмовити повністю.

Щодо вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу відповідач зазначає, що така вимога є не доведеною та не підтвердженою жодними доказами, тож підстави для її задоволення відсутні.

Відповідно до пункту третього частини третьої статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 03 квітня 2024 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 22 квітня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін; витребувано у відповідача всі докази, на підставі яких прийнято оскаржувану вимогу про сплату боргу (недоїмки).

Суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи та Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) зареєстрований як фізична особа-підприємець з 11 жовтня 2002 року.

Згідно із Свідоцтвом платника єдиного податку серії НОМЕР_2 від 31 травня 2012 року позивач є платником єдиного податку (ставка 10%) з 01 червня 2012 року.

ОСОБА_1 також є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 , виданим 01 лютого 2008 року.

06 лютого 2015 року позивач подав до контролюючого органу в електронній формі Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2014 рік на суму єдиного внеску 5071,80 грн (по 422,65 грн щомісяця).

12 лютого 2024 року Головне управління ДПС у Львівській області відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів прийняло вимогу № Ф-3261-1301 про сплату боргу (недоїмки) в сумі 5071,80 грн.

Не погоджуючись із указаною вимогою, позивач оскаржив її до суду.

Предметом розгляду у цій справі є оцінка правомірності прийняття відповідачем спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки), оскільки позивач, з посиланням на частину четверту статті 4 Закону № 2464 стверджує, що звільнений від сплати єдиного соціального внеску за себе.

Оцінюючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За пунктом другим частини першої статті 1 вказаного Закону єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з частиною четвертою статті 4 цього ж Закону особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд встановив, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, перебуває на спрощеній системі оподаткування, та є пенсіонером за віком (пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 видане 01 лютого 2008 року).

Вказані обставини відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечує.

Отже, позивач є особою, яка відповідно приписів частини четвертої статті 4 Закону № 2464 звільняється від сплати єдиного внеску за себе.

У позовній заяві позивач стверджує, що Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2014 рік він подавав інспектору податкової інспекції із заповненням графи 4 таблиці 2 (усього до сплати) з « 0» показником, однак інспектор податкової інспекції заніс вказаний звіт в електронну систему з показником « 422,65 грн» до сплати щомісячно.

У аспекті покликань позивача на факт подання ним Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2014 рік суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 3.3 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 09 вересня 2013 року № 454, який був чинним на момент подання позивачем Звіту, ФО - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Звіт зазначеними особами не подається.

Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їхньої добровільної участі в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналіз положень Закону № 2464 та наведеного вище Порядку свідчить про те, що фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, є платниками єдиного внеску, однак такі фізичні особи-підприємці звільняються від його сплати якщо вони є пенсіонерами за віком або особами з інвалідністю та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

У таких випадках фізичні особи-підприємці можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Крім цього, такі особи не мають обов`язку щодо подання звіту про суми нарахованого єдиного внеску.

Суд також звертає увагу на те, що добровільна участь особи, яка виявила бажання бути платником єдиного внеску, передбачає укладення договору на добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Однак жодної інформації про наявність такого договору у 2014 році матеріали справи не містять, відповідний договір щодо добровільної участі позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування відповідач суду не надав.

Більше того, відповідач не стверджує про добровільну участь позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Слід також зазначити, що відповідач прийняв відповідну звітність, що стосується єдиного внеску за 2014 рік, від позивача як пенсіонера за віком, однак не врахував той факт, що така особа повинна подавати зазначену звітність лише у разі укладення договору щодо добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Отже, оскільки в матеріалах справи відсутній договір про добровільну участь позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, то подання позивачем звіту за 2014 рік не свідчить про його добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, а відтак, не може бути безумовною підставою для сплати позивачем відповідних сум єдиного внеску за наведених обставин та в контексті приписів частини четвертої статті 4 Закону № 2464.

Указана правова позиція суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 806/1503/16 (адміністративне провадження № К/9901/17085/18).

Своєю чергою, відповідач, стверджуючи про правомірність прийнятої Головним управлінням ДПС у Львівській області спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки), вказує, що позивач самостійно подав Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску № від 06 лютого 2015 за 2014 року в сумі 5071,80 грн.

У контексті таких доводів відповідача суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 11 лютого 2020 року у справі № 240/4809/19 виснував, що «Подання позивачем звітів фізичної особи-підприємця не є самостійним визначенням грошових зобов`язань в розумінні пункту 57.1 статті 57 ПК України, відповідно, ці суми неможливо ототожнити з узгодженими грошовими зобов`язаннями, а тому несплата сум, зазначених у них, не свідчить про виникнення податкового боргу.

Отже, з фактом подання звітів з ЄСВ не виникає обов`язок здійснювати його сплату, відповідно, несплата цих сум не призводить до виникнення недоїмки».

Беручи до уваги наведену позицію Верховного Суду, яка є цілком релевантною до обставин розглядуваної справи, суд відхиляє доводи відповідача стосовно правомірності прийняття спірної вимоги через те, що позивач самостійно подав звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2014 року.

За приписами частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною другою цієї ж статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Ураховуючи вищевикладене, суд уважає спірну вимогу про сплату боргу (недоїмки) такою, що не відповідає встановленим у частині другій статті 2 КАС України критеріям обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, а також порушує право позивача, яке підлягає судовому захисту у спосіб визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Львівській області від 12 лютого 2024 року № Ф-3261-1301.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з частинами першою, третьою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (абзац перший частини першої статті 139 КАС України).

Суд встановив, що за подання цього позову до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,40 грн. Поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сума судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Докази понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи (у тому числі витрат на правничу допомогу), у матеріалах справи відсутні, тому їх розподіл не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79003) про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Львівській області від 12 лютого 2024 року № Ф-3261-1301.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1211,20 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 10 січня 2025 року.

СуддяКлименко Оксана Миколаївна