Справа № 320/60778/24
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2025-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

13 січня 2025 року м. Київ № 320/60778/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Шевченко А.В., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області () щодо відмови ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у перерахунку пенсії за вислугою років з моменту виникнення на це права з 21.10.2022 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області () призначити та перерахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за вислугу років згідно пункту «б» статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 21.10.2022 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області () здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 21.10.2022 року з урахуванням індексацій, проведених на підставі постанов Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" та від 24.02.2023 №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році", без обмеження її максимального розміру та з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Наданий адміністративний позов не відповідає вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на таке.

Відповідно до частини першої - другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено іншого, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що початок перебігу шестимісячного строку у процесуальному законі визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Порівняльний аналіз термінів «дізнався» та «повинен був дізнатись», що містяться у частині другій статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав, а тому сама по собі необізнаність позивача з фактом порушення його прав не є підставою для автоматичного і безумовного поновлення строку звернення до суду.

При визначенні початку перебігу строку звернення до суду суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових. Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Такі висновки викладені, зокрема, в постановах Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19 та від 26 травня 2021 року у справі № 320/1778/20.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

У рамках даних спірних правовідносин, позивач зазначає, що з наступного дня після його звільнення з військової служби - з 21.10.2022 набув право на перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугою років, у зв`язку з чим ним 26.10.2022 ним було подано відповідну заяву, проте пенсія була призначена йому лише з 26.07.2023, у зв`язку з чим і звернувся до суду.

Тобто, фактично, про порушення свого права на призначення та отримання пенсії за вислугою років позивач повинен був дізнатися саме з листопада 2022 року, не отримавши пенсійну виплату, і у подальшому, враховуючи періодичність пенсійних платежів - станом на кожне 1 число місяця, що настає за місяцем, у якому повинна бути здійснена пенсійна виплата.

При цьому, отримання позивачем листа відповідача від 17.10.2023, у відповідь на його звернення від 06.10.2023 не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а лише свідчить про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права, і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Окрім цього, суд зауважує, що до суду з даним позовом ОСОБА_1 звернувся лише у вересні 2024 року, тобто майже через два роки після того, як мав дізнатися про порушення свої прав, не отримавши пенсійну виплату у належному розмірі, та майже через рік після отримання ним листа від пенсійного органу.

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що шестимісячний строк звернення до суду позивачем пропущено.

Частиною шостою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

На виконання вимог частини шостої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем до позовної заяви було долучено заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, за результатами вивчення змісту якої, судом не встановлено поважності причин пропуску.

Так, в обґрунтування заяви вказано, що позивач не має юридичної освіти та відповідно не знає особливостей пенсійного законодавства, у зв`язку з чим не міг знати, що його права порушуються, зокрема що строки призначення пенсії не відповідають вимогам законодавства.

Зазначає, що у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем 26.01.2024 звернувся до Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Крім того позивач вказує, що у зв`язку із погіршенням свого стану здоров`я його та дружини був обмежений у коштах, необхідних для сплати судового збору, оскільки основна частини пенсії йшла для вимушеного лікування.

Проте, суд критично ставиться до обставин, зазначених позивачем.

Суд зауважує, що позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення права й саме із цієї причини не звернувся до суду протягом шестимісячного строку; триваюча пасивна поведінка не свідчить про дотримання особою строку звернення до суду.

При цьому, отримуючи з листопада 2022 року пенсійні виплати не в повному обсязі, позивач повинен був бути обізнаним про порушення його прав та не був позбавлений можливості звернутися до суду щодо захисту останніх. Звернення позивача 26.01.2024 до центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги майже через півтора роки з моменту того, як позивач дізнався про порушення прав свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права.

Щодо аргументу позивача про недостатність коштів на сплату судового збору суд зазначає, що разом із позовною заявою позивач не був позбавлений можливості подати до суду клопотання про звільнення (відстрочення, розстрочення, зменшення) від сплати судового збору відповідно до частини п`ятої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, відтак вказана причина не є поважною на думку суду.

Частиною першою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства обумовлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, позивачеві слід надати до суду заяву про поновлення строку звернення до суду із зазначенням інших причин та доказів на підтвердження обставин, що об`єктивно перешкоджали позивачеві своєчасно реалізувати право на звернення до суду за захистом своїх прав у строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України.

Суд зазначає, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Частиною четвертою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства встановлено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Як убачається із позову, позивач оскаржує дії відповідача щодо несвоєчасності призначення йому пенсії за вислугою років, а саме вказує, що пенсія мала бути призначена йому з 21.10.2022, а не з 26.07.2023. Зазначає, що ним 26.10.2022 було подано заву про призначення пенсії за вислугою років, проте як стверджує позивач "з незрозумілих причин зареєстрували її лише 26.07.2023 року".

Водночас, у порушення вимог частини четвертої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства, до позову не долучено доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зокрема заяву позивача від 21.10.2022 про призначення пенсії за вислугою років.

Відтак, наведені обставини вказують на невідповідність на невідповідність позовної заяви вимогам, встановленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною другою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки позовної заяви можуть бути усунені шляхом подання до суду:

- заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду із зазначенням інших причин та доказів на підтвердження обставин, що об`єктивно перешкоджали позивачеві своєчасно реалізувати право на звернення до суду за захистом своїх прав у строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України;

- належним чином засвідченої у придатному для читання вигляді копії заяви від 21.10.2022 про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Встановити позивачеві десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.

Роз`яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Шевченко А.В.