Справа № 340/7899/23
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2025-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 січня 2025 року м. Дніпросправа № 340/7899/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу Кропивницької митниці на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.11.2023 р. (суддя Брегей Р.І.) по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Капро Ойл» до Кропивницької митниці про визнання протиправними та скасування рішень

В С Т А Н О В И В:

18.09.2023 р. ТОВ «Капро Ойл» звернулося до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кропивницької митниці про визнання протиправними та скасування рішень, де просили визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів: №UA901000/2023/000094/1 від 26.07.2023р. з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA901020/2023/000169 від 26.07.2023 р та стягнути з Кропивницької митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ «Капро Ойл» судовий збір.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.11.2023 р. адміністративний позов задоволений повністю.

Не погодившись з рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, де просив скасувати рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.11.2023 р., прийняти нову постанову про залишення позовних вимог без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що на момент подання митної декларації до митного оформлення не надані сертифікат про походження товару та коносамент, а надані платіжні документи не дають можливість однозначно ідентифікувати з даною поставкою товару (в графі 70 «призначення платежу» - посилання на декілька інвойсів). Подана ДМВ не містить всі складові митної вартості товару, окрім транспортних витрат від порт Ізміт до пункту пропуску «Рені-Джюрджюдешть», інші документи, що можуть підтвердити складові не надавалися. Крім того, заявки на перевезення товару, а також документи про здійснення оплати за перевезення до митного оформлення не надавалися, що в своїй сукупності унеможливлюють здійснення перевірки числових значень складових митної вартості товару.

Дослідивши матеріали справи та докази по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення в зв`язку з наступним.

З матеріалів справи вбачається, що 23.10.2019 р. між ТОВ «Капро-Ойл», як покупцем та іноземною компанією TRANS-GLOBAL TRADELINKS (M) SDN BHD., Malaysia, як постачальником укладений контракт № TG-CPRO/DAP-01 на поставку пальмової продукції, згідно умов якого поставка товару здійснюється на умовах, обумовлених сторонами в додатках на кожну окрему партію товару.

В межах виконання умов контракту на підставі Договору № 280 від 03.10.2022 р. постачальник зобов`язався поставити рафінований Дезодорований Вибілений (РДВ) пальмовий олеїн індонезійського або малазійського походження в кількості 500, 00 метричних тон за ціною 960 доларів США за одну метричну тону. Постачальник зобов`язався поставити товар на умовах DAP порт Ізміт (Туреччина) згідно Інкотермс 2010. Факт поставки товару підтверджується вантажно митною декларацією, автотранспортною накладною.

Оплата за товар здійснена на підставі інвойсів, факт оплати товару підтверджується платіжними дорученнями.

Судом встановлено, що для проведення митного оформлення позивачем відповідачу надані: декларація з визначеною митною вартістю товару за першим методом визначення митної вартості за ціною угоди щодо товару, що імпортується, а саме, пальмовий олеїн-960,00 доларів США; контракт; додаток № 280; інвойси; платіжні доручення про оплату товару; біржові котирування; автотранспортна накладна CMR; супровідний документ Т1; розрахунок ціни (калькуляція); документ, що підтверджує вартість перевезення;рахунки фактури про надання транспортно експедиційних послуг; договір про перевезення; доповнення до Контракту; сертифікат якості; декларація про походжєення товару.

Однак, відповідач повідомив позивача про те, що до митного оформлення подано: «біржову сводку» тільки за 03.10.2023 р на дату укладання додатку і не надано бірживих котирувань за 10 днів, що передують даті інвойсу;

- не надано товаросопровідних документів, серед яких коносамент, сертифікат походження товару;

- заяву на перевезення, в якій узгоджуються ціни на послуги зх перевезення;

- подані банківські платіжні документи неможливо однозначно ідентифікувати з даною поставкою товару (в графіі 70 «призначення платежу» - посилання на декілька інвойсів);

- не надано документів, що підтверджують здійснення оплати за перевезення, що була фактично сплачена або підлягає оплаті за перевезення за ці товари.

На підставі наданої митної декларації відповідач прийняв рішення про відмову в прийнятті митної декларації та у відповідності ст.ст. 54,55 МКУ на підставі інформації, що міститься в ПІК «Інспектор» з врахуванням ст. 57 МКУ послідовності застосування методів визначення митної вартості, митна вартість товару визначена згідно ст. 59 МКУ за методом визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів, що призвело до значного збільшення митної вартості товару та до збільшення митних платежів.

Статтею 49 МК України передбачено, що «1. Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари».

Відповідно статті 51 МК України «1. Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу».

Згідно статті 52 МК України встановлено, що «1. Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

2. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації».

Статтею 57 МК України визначено, що «2. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції)».

Судом встановлено, що митна вартість пальмового олейна визначена позивачем за основним методом за ціною договору.

Так, судом встановлено, що як в митній декларації, так і в інвойсі (рахунку на оплату товару) митна вартість вказана з розрахунку 960,00 доларів США. Оплата за товар також здійснена з даного розрахунку.

Таким чином судом встановлено, що позивачем вірно сформовано та задекларовано митну вартість товару за ціною договору.

Відповідно статті 53 МК України « 3. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи…».

А згідно пп.5 п.2 статті 53 МК України «Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;…».

Як вбачається з матеріалів справи відповідач не мотивував своє рішення, які складові митної вартості є не підтвердженими та чому з поданих документів неможлимво встановити дані складові митної вартості товару, а також не обгрунтував в чому полягає розбіжність та недоліки в поданих документах, що свідчить про протиправність спірного рішення відповідача щодо застосування іншого ніж основний метод визначення митної вартості товару.

Відповідно правової позиції Верховного Суду від 29.01.2019 р. по справі № 815/6827/17 «відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів».

Статтею 44 МК України передбачено, що «1. Для підтвердження країни походження товару митний орган у передбачених законом випадках має право вимагати та отримувати оригінали документів про походження такого товару.

2. У разі переміщення товарів через митний кордон України країна походження товару заявляється (декларується) митному органу в обов`язковому порядку лише у разі, якщо це необхідно для застосування митно-тарифних заходів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, кількісних обмежень (квот), інших заходів економічного або торговельного характеру, що здійснюються в односторонньому порядку або відповідно до двосторонніх чи багатосторонніх міжнародних договорів, укладених відповідно до закону, або заходів, що здійснюються відповідно до закону для забезпечення здоров`я населення чи суспільного порядку, а також у разі, якщо в митного органу є підстави для підозри в тому, що товар походить з країни, товари якої заборонені до переміщення через митний кордон України згідно із законодавством України.

3. У разі переміщення товарів через митний кордон України країна походження товару обов`язково заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення в митній декларації назви країни походження товару та відомостей про сертифікат про походження товару:

1) на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України;…».

А відповідно статті 45 МК України «1. У разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, митний орган може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей».

Однак, як слідує з оскаржуваної картки відмови відповідач не мотивував наявність сумнівів щодо походження товару чи достовірності Декларації про походження товару, перевірки не здійснював та запитів не направляв.

Крім того, суд зазначає, що сертифікат про походження товару та коносамент не впливають на визначення митної вартості товару, не підтверджують числові значення складових митної вартості товару і не є обов`язковими документами, що підтверджують митну вартість товару, в зв`язку з чим витребування відповідачем сертифікату про походження товару та коносаменту є неправомірним.

Також суд зазначає що позивач надав до митного оформлення довідку про транспортні витрати, яка містить номери автотранспортних засобів, якими здійснене перевезення товару, а відповідно позиції Верховного Суду від 31.05.2019 р. по справі № 804/16553/14. «- якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів».

Щодо витребування договору на користь третіх осіб і інших документів з третіми особами, з матеріалів справи не встановлено, щоб позивач укладав чи оплачував угоди з третіми особами і вартість чого входила б до митної вартості товару, а відповідач не обгрунтував свою вимогу.

Аналізуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції повністю погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, оскільки надані позивачем документи до митного оформлення не містили жодних розбіжностей та ознак підробки і підтверджували всі числові значення митної вартості товару, а відповідач, всупереч ч.2 ст. 77 КАС України не довів суду, чому безпідставно та необгрунтовано прийняв спірні рішення.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 315,316, 321,322,325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Кропивницької митниці - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.11.2023 р. залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня викладення повного тексту.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова

суддя О.М. Лукманова