Справа № 160/3350/24
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2025-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 січня 2025 року м.Дніпросправа № 160/3350/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року у справі № 160/3350/24 (суддя Кучугурна Н.В., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в письмовому провадженні) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач) в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року у даній справі в задоволенні адміністративного позову позивача відмовлено у повному обсязі.

Із рішенням суду не погодився позивач, ним була подана апеляційна скарга. В апеляційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне з`ясування обставин справи, позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що за медичними показаннями (довідка ВЛК про непридатність) ОСОБА_1 не підлягав призову на військову службу та, враховуючи відсутність власного волевиявлення, не міг бути призваний на військову службу під час мобілізації. Звертає увагу суду, що він не надавав добровільної згоди на проходження служби у складі територіальної оборони, не укладав контракту, а тому здійснений військовою частиною НОМЕР_1 призов на військову службу є протиправним, всупереч волі позивача, а відтак дії військової частини є незаконними. Позивач у скарзі стверджує, що відповідачем не надано жодного належного доказу на підтвердження правомірності своїх дій, а суд дійшов передчасного висновку, що позивач не підтвердив своїх довів належними доказами щодо того, що наказ про прийняття на службу був виданий без його відома, незаконно та попри відсутність укладеного контракту.

Відповідач своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу позивача не скористався.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги позивача, матеріали справи, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно копії наказу від 06.01.2022 №1 командира Військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата за контрактом ОСОБА_1 , призначеного наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 (по особовому складу) від 31 грудня 2021 року №24-РС на посаду водія взводу забезпечення кадру Військової частини НОМЕР_1 , з 06 січня 2022 року зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , на всі види забезпечення, на продовольче забезпечення за нормою №1 (каталог) (обід) з 07 січня 2022 року і він вважається таким, що з 06 січня 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Підстава: витяг з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 (по особовому складу) від 31 грудня 2021 року №24-Р, припис військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06.01.2022 №2, рапорт старшого солдата за контрактом ОСОБА_1 (від 06.01.2022 вх.31).

Позивач надав довідку від 04.01.2022 №33 військово-лікарської комісії, в якій зазначено, що ОСОБА_1 на підставі статті 49а графи І Розкладу хвороб, Положення, введеного в дію наказом МО України №402-2008 року, не придатний до військової служби за контрактом.

Позивач на час розгляду судом справи продовжує перебувати на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_1 .

При цьому, за твердженнями позивача, він своєї згоди на проходження військової служби не давав, на військову службу у встановленому порядку територіальним центром комплектування та соціальної підтримки не призивався, наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 06.01.2022 №1 про зарахування позивача до списків особового складу та призначення на посаду виданий попри відсутність укладеного контракту.

Позивач наполягає, що 06.01.2022 відповідач протиправно прийняв його на військову службу, зазначивши в наказі командира Військової частини НОМЕР_1 від 06.01.2022, що ОСОБА_1 є солдатом за контрактом, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом про зобов`язання відповідача звільнити позивача з військової служби.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача щодо того, що наказ про прийняття його на службу був виданий без його відома, незаконно та попри відсутність укладеного контракту, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає за необхідне зазначити наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України Про військовий обов`язок і військову службу від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі Закон №2232). Цей Закон також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (ч.1 ст.2 Закону №2232).

Згідно з ч.3 ст.2 Закону №2232, громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Частиною 6 статті 2 Закону №2232 визначені види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону №2232 військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, фахову передвищу, професійну (професійно-технічну), повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку і вирішили вступити на військову службу за контрактом, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Форма, порядок і правила укладення контракту, припинення (розірвання) контракту та наслідки припинення (розірвання) контракту визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України та нормативно-правовими актами Міністерства оборони України та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, якщо інше не передбачено законом (ч.4 ст.19 Закону №2232).

Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 затверджене Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Положення №1153/2008).

Відповідно до п.15.3. Положення №1153/2008 контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - контракт про проходження військової служби) - письмова угода, що укладається між громадянином і державою, від імені якої виступає Міністерство оборони України, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби.

Відповідно до п.26 Положення №1153/2008, контракт укладається у двох примірниках, підписується сторонами контракту. Підпис посадової особи скріплюється відповідною гербовою печаткою. Один примірник контракту зберігається в особовій справі військовослужбовця, другий - у військовослужбовця. Контракт про проходження військової служби є підставою для видання відповідного наказу по особовому складу про зарахування особи до списків особового складу Збройних Сил України та призначення її на відповідну посаду чи продовження військової служби.

Отже, письмова угода, що укладається між громадянином і державою, від імені якої виступає Міністерство оборони України, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби, є контрактом про проходження військової служби, один примірник якого зберігається в особовій справі військовослужбовця, другий - у військовослужбовця.

Як вбачається з копії наказу від 06.01.2022 №1, що міститься в матеріалах справи, старшого солдата за контрактом ОСОБА_1 , призначеного наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 (по особовому складу) від 31 грудня 2021 року №24-РС на посаду водія взводу забезпечення кадру Військової частини НОМЕР_1 , з 06 січня 2022 року зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення, на продовольче забезпечення за нормою №1 (каталог) (обід) з 07 січня 2022 року і він вважається таким, що з 06 січня 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. При цьому, підстава наказу: витяг з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 (по особовому складу) від 31 грудня 2021 року №24-Р, припис військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06.01.2022 №2, рапорт старшого солдата за контрактом ОСОБА_1 (від 06.01.2022 вх.31).

Позивач не надав доказів оскарження ним наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 (по особовому складу) від 31 грудня 2021 року №24-Р та наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 06.01.2022 №1, якими його було призначено на посаду у військову частину.

До того ж, у наказі від 06.01.2022 №1 однією з підстав його видачі зазначено рапорт позивача від 06.01.2022.

Позивача призначено на посаду водія взводу забезпечення кадру Військової частини НОМЕР_1 та зараховано до особового складу на підставі укладеного контракту, та рапорту останнього, а не призвано на військову службу під час мобілізації. Наразі позивач продовжує військову службу. Не надання відповідачем копії контракту, ще не свідчить, що такий не укладався позивачем з Міністерством оборони України, оскільки посилання на нього міститься в наказах, які позивачем оскаржені не були.

Наведене вище спростовує доводи позивача про те, що він не надавав добровільної згоди на проходження військової служби, не укладав контракту, а тому здійснений призов на військову службу є протиправним, всупереч волі позивача.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому дія воєнного стану неодноразово продовжувалась і станом на час розгляду справи воєнний стан продовжує свою дію.

Відповідно до статті 1 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21.10.1993 №3543-ХІІ (далі - Закон №3543), мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Президентом України був виданий Указ від 24.02.2022 №69/2022 Про загальну мобілізацію, яким постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Згідно з п.35 Положення №1153/2008 під час дії особливого періоду контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби за рішенням командування військової частини у період, серед іншого, протягом строку проведення мобілізації та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації - на підставах, передбачених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

Крім цього, пунктом 2 частини 8 статті 23 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу передбачено, що для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період проведення мобілізації, крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону; на період дії воєнного стану, крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону.

Отже, протягом строку проведення мобілізації та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації контракт може бути припинений (розірваний), а військовослужбовець звільнений з військової служби на підставах, вичерпний перелік яких встановлений пунктом 3 частини п`ятої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

Так, відповідно до п.3 ч.5 ст.26 Закону №2232, контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах:

а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;

б) за станом здоров`я:

на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців;

за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);

в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі;

г) через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);

ґ) за власним бажанням (для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України), але не раніше шести місяців проходження ними безперервної військової служби;

д) у зв`язку із звільненням з полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);

е) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі (для осіб вищого офіцерського складу);

ж) у зв`язку з закінченням строку служби (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану;

з) у зв`язку з призначенням (обранням) на посаду судді, судді Конституційного Суду України, члена Вищої ради правосуддя, члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, керівника служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя, його заступника, дисциплінарного інспектора Вищої ради правосуддя.

Проте, позивач не навів жодної з наведених вище підстав та не надав доказів на підтвердження існування таких обставин для розірвання контракту та звільнення його з військової служби під час проведення мобілізації та дії воєнного стану.

З встановлених у справі обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні.

Доводи апеляційної скарги позивача правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, підстави для скасування оскарженого рішення суду першої інстанції у даній справі відсутні.

Розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року у справі № 160/3350/24 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак