Справа № 320/1123/24
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2025-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2025 року № 320/1123/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у м. Києві з вимогою визнати протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №047219 від 12.12.2023 в розмірі 17000,00 грн.

Ухвалою суду від 15.01.2024 відкрито провадження у справі та вирішено її розгляд здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач неправомірно застосував до ОСОБА_1 норму матеріального права, яка передбачає відповідальність встановлену абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», з огляду на те, що дана норма передбачає відповідальність виключно до автомобільних перевізників, а у даному випадку позивач не мав статусу автомобільного перевізника.

Відповідач позов не визнав, подав відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити з посиланням на норми чинного законодавства України, оскільки вважає, що доводи позовної заяви не підтверджують протиправності дій контролюючого органу під час проведення рейдової перевірки. Зазначив, що відсутність усіх необхідних документів та протоколу перевірки та адаптації тахографу на момент проведення рейдової перевірки є порушенням вимог додержання законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, а тому складено постанову №047219 від 12.12.2023.

Дослідивши подані сторонами документи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Як вбачається з матеріалі справи, 06.11.2023 у ході проведення рейдової перевірки, співробітниками Укртрансбезлеки зупинено транспортний засіб марки Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 , який використовувався ОСОБА_1 під час здійснення пасажирських перевезень.

Під час перевірки було встановлено, що автомобільним перевізником здійснюється перевезення пасажирів за нерегулярним автобусним маршрутом «Київ-Житомир» та за відсутності договору із замовником транспортних послуг, документу, що засвідчує оплату транспортних послуг та договору страхування пасажирів.

При здійсненні перевірки дотримання режиму праці і відпочинку водія, посадовою особою Укртрансбезпеки виявлено що на момент перевірки відсутній протокол перевірки та адаптації тахографу.

На підставі виявлених порушення складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 06.11.2023 №AP 012108.

З вищезазначеним актом водія було ознайомлено, про що свідчить особистий підпис водія в акті перевірки.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт прийнято постанову №047219 від 12.12.2023 про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000 грн.

Не погоджуючись із постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

При вирішенні спору суд виходить з такого.

Відносини між автомобільними перевізниками, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-III.

За змістом частини сьомої статті 6 названого Закону, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, поміж іншого, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті.

Згідно з статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", розглядати справи про накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення, зазначені у цій статті, мають право посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 (далі - Положення № 103), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Абзацом 1 п. 8 Положення № 103 визначено, що Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з статтею 5 Закону України "Про автомобільний транспорт", основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт", державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Як встановлено судом, транспортний засіб "Mercedes-Bens", державний номер НОМЕР_2 , на праві власності належить позивачу.

У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи протиправність оскаржуваної постанови, виходить з того, що він не є автомобільним перевізником, а вищеозначений транспортний засіб передав у користування ОСОБА_2 .

Стосовно таких тверджень позивача, суд звертає увагу на наступне.

Згідно з абзацом 6 пункту 16 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 07.09.1998 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 р. № 1371), за бажанням власника транспортного засобу - фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі чи за бажанням фізичної або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, сервісний центр МВС видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Крім того, відповідно до пункту 6.2 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 11.08.2010 за №379 (надалі по тексту також - Інструкція №379) за письмовою заявою власника ТЗ - фізичної особи, зразок якої наведено в додатку 14 до цієї Інструкції, про надання права керування цим ТЗ іншій фізичній особі (за умови пред`явлення документів, що посвідчують особу власника та цю особу) працівниками Центру оформляється та видається тимчасовий реєстраційний талон на термін, зазначений у заяві. При цьому в графі "Особливі відмітки" тимчасового реєстраційного талона робиться запис "Дійсний до 20 року за наявності свідоцтва про реєстрацію ТЗ (технічного паспорта) серії № "Заява подається власником ТЗ особисто або уповноваженою ним особою.

Згідно з пунктом 6.3. цієї Інструкції №379, якщо власник ТЗ передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження ТЗ іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмовою заявою (додатки 1 і 2), поданою ними особисто або уповноваженим представником (за винятком випадків, коли в Центрі наявна інформація про анулювання таких повноважень), працівниками Центру оформляється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження ТЗ. При цьому в графі "Особливі відмітки" тимчасового реєстраційного талона робиться запис "Дійсний до _____20 року за наявності свідоцтва про реєстрацію ТЗ (технічного паспорта) серії №". Копія документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження ТЗ, долучається працівниками Центру до матеріалів видачі тимчасового реєстраційного талона.

Таким чином, власник транспортного засобу у разі тимчасової передачі права користування транспортним засобом іншій фізичній особі зобов`язаний здійснити перереєстрацію такого транспортного засобу, а водій, здійснюючи перевезення пасажирів, повинен надавати для перевірки не лише свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, але й документи, на підставі яких на законних підставах ним використовується такий транспортний засіб (договір оренди та/або тимчасовий реєстраційний талон).

Разом з тим, будь-яких належних та допустимих доказів того, що автомобіль Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_2 , станом на 06.11.2023, тобто саме на час проведення рейдової перевірки дійсно був переданий позивачем у встановленому порядку в користування третій особі, у тому числі перебував у володінні (користуванні) цієї особи на законних підставах (договір оренди/позики, акт здачі-приймання транспортного засобу, тимчасовий реєстраційний талон тощо), та такі документи надавалися інспектору, який її проводив, матеріали справи не містять.

Таким чином, встановлення факту наявності, чи відсутності, будь-яких правових відносин між водієм та перевізником: по-перше, не впливає на встановлення особи перевізника; по-друге, виходить за межі повноважень посадових обов`язків співробітників Укртрансбезпеки.

Отже, саме позивач, який є власником спірного транспортного засобу, водночас є перевізником і, відповідно, несе відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення пасажирів.

Посилання позивача на те, що використання тахографів є обов`язковим лише при виконанні міжнародних перевезень судом відхиляються, оскільки в силу п. 1.3. Положення № 340 вимоги Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Позивач не заперечив того, що його автомобіль обладнано тахографом. Факт відсутності протоколу перевірки та адаптації тахографа зафіксований актом перевірки.

Разом з цим, суд зазначає, що наявні матеріали справи вказують на те, що позивач був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та мав право бути присутнім при такому розгляді.

Приписами ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши доводи позивача на підставі наданих доказів, суд не знаходить підстав для задоволення позову, оскільки доказів на підтвердження порушення відповідачем норм чинного законодавства України при прийнятті оскаржуваної постанови судом не встановлено.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Щавінський В.Р.