Справа № 160/32650/24
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

13 січня 2025 року Справа 160/32650/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі клопотання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про залишення позовної заяви без розгляду у справі №160/32650/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа №160/32650/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення.

31 грудня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано клопотання, яке надійшло від представника відповідача в підсистемі «Електронний Суд». Відповідач просить залишити позов без розгляду з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду. Зазначає, що податкове повідомлення-рішення 24.01.2019 № на суму 37700,49 грн, ГУ ДПС направлено ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу платника. Податкове повідомлення-рішення повернуто з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» 20.06.2019 року. Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 24.01.2019 вважаються належним чином врученими 20.06.2019 року.

Вирішуючи вказане клопотання по суті, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Підстави заявленого клопотання були предметом правової оцінки суду під час відкриття провадження у справі, в зв`язку з чим позовну заяву залишено без руху. Так, судом констатовано, що «в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що про порушення своїх прав позивач дізнався за межами шестимісячного строку, що передує дню звернення до суду».

Доводи відповідача ґрунтуються на тому, що строк належить обчислювати від дня, з якого податкове повідомлення-рішення вважається врученим позивачу. Так, спірне повідомлення дійсно відповідачем позивачу направлено, однак конверт повернувся відправнику з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Дійсно, згідно п. 42.2. ст. 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Водночас, відповідач не врахував, що фікція - це неіснуюче положення, що визнається законодавством таким, що існує, і стає в силу цього загальнообов`язковим; засіб юридичної техніки, за допомогою якого конструюється завідомо неіснуюче становище (відношення або стан), що визнається існуючим і маючим імперативність, що виконує роль бракуючого юридичного факту в ситуації нездоланної невідомості, закріплене нормою права.

Отже, юридична фікція (legal fiction) - це умовно прийнятий факт, що не може бути спростований у процесі доказування та беззаперечно приймається за істину (має імперативний характер), зовнішньою формою якого є норми матеріального та процесуального права. Застосування юридичних фікцій має на меті забезпечення принципу правової визначеності та, головним чином, спрямовано на фіксацію виконання уповноваженим суб`єктом певного обов`язку у визначених законом випадках.

Суд констатує помилковість доводів відповідача, який обґрунтовував заявлене клопотання підміною факту юридичною фікцією. При цьому суд наголошує на тому, що строки звернення до суду обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, а не з дня, коли особа вважається такою, що перебуває у певному правовому становищі (наприклад, вважається такою, що отримала лист).

Зворотній підхід фактично позбавляв би осіб права на судовий захист у випадках, коли вони не були обізнані про існування певного факту, однак пропустили строк на звернення до суду саме через необізнаність про існування такого факту.

Таким чином, конструкція юридичної фікції спрямована на забезпечення правової визначеності в спірних правовідносинах, однак не замінює питання факту обізнаності позивача про порушення його прав. При цьому відсутні підстави вважати, що позивач повинен був дізнатися про порушення його прав одночасно з надісланням йому відповідного листа (або одночасно з поверненням такого листа).

Суд повторює, що відповідні обставини були досліджені судом під час відкриття провадження у справі. Доводи відповідача не спростовують висновків суду, а надані докази лише підтверджують такі висновки, адже згідно наданого конверту відправлення позивачу вручено не було, в зв`язку з чим він не знав та не міг знати про вміст відправлення, яке не отримав.

Таким чином, клопотання про залишення позову без розгляду є необґрунтованими та задоволенню не підлягає.

В зв`язку з перебуванням судді Боженко Н.В. у відпустці, ухвала постановлена в перший робочий день судді.

Керуючись ст. ст. 122, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про залишення позовної заяви без розгляду у справі №160/32650/24 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та не може бути оскаржена.

Суддя Н.В. Боженко