Справа № 153/2085/24
Суддя: Гаврилюк Т. В.
Дата ухвалення: 2025-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2025 р. Справа153/2085/24

Провадження2-а/153/29/24-а

Ямпільський районний суд Вінницької області, який діє як адміністративний суд

у складі головуючого судді Гаврилюк Т.В.

за участю секретаря судового засідання Шарко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області цивільну справу №153/2085/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, який мотивований тим, що 28.11.2024 до нього на мобільний телефон зателефонував ДІМ ВП №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області та повідомив, що йому необхідно 29.11.2024 з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ). Вказав, що 29.11.2024 на 09 годину він з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ), де йому вручили протокол №51 від 29.11.2024 про вчинення ним адміністративного правопорушення та роз`яснили, що йому необхідно прибути на 09 годину до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ). Позивач зазначив, що у вказану дату та час він з`явився в чергову частину ІНФОРМАЦІЯ_2 , де йому була вручена постанова т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №900 від 10.12.2024. Ознайомившись із вказаною постановою він дізнався, що 10.12.2024 ІНФОРМАЦІЯ_3 була винесена постанова №900 від 10.12.2024, якою т.в.о.начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 17000 грн. Вказав, що в описовій частині постанови зазначено, що «16.10.2024 поштовим зв`язком «Укрпошта» рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та з повідомленням про вручення, на зареєстровану/задекларовану адресу ОСОБА_1 була надіслана повістка №378543, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, згідно якої останній мав обов`язок з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 об 11 годині 16.10.2024 для уточнення даних. За даними довідки про причини повернення/досилання оформленої та підписаної працівником поштового зв`язку з відбитком штампу 19.10.2024, повістка була повернута по причині відсутності адресата за вказаною адресою та закінченням терміну зберігання. Отже, за приписами п.41 порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджений Постановою КМУ №560 від 16.05.2024 ОСОБА_1 належним чином був оповіщений про виклик по повістці, проте у вказаний у повістці час, місце і дату не з`явився та про поважні причини неприбуття, у термін визначений п.24 Порядку №560, а саме у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці ТЦК та СП або будь-який інший спосіб не повідомив, та в подальшому не прибув у строк зазначений у повістці до ТЦК та СП, що не перевищує сім днів, чим порушив вимоги п.21 Порядку №560. Згідно ч.2 ст.26 Закону №3543-ХІІ громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом. Дослідивши адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , а саме: протокол про адміністративне правопорушення №531 від 29.11.2024, рапорт від 26.11.2024, повістку №378543, конверт, опис вкладення до рекомендованого поштового відправлення, інформацію про розшук з ЄДРПВР від 29.11.2024, вважаю доведеною виною ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. При визначені адміністративного стягнення, враховую характер скоєного ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Обставин згідно ст.ст.34, 35 КУпАП, які обтяжують або пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, не встановлено. Майновий стан: не працює, місячний заробіток не повідомив.». Вважає, що постанова №900 від 10.12.2024 винесена ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 є незаконною, передчасною та такою, яка прийнята з порушенням вимог чинного законодавства України є протиправною, а тому підлягає скасуванню. Зазначив, що відповідно до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 виданого начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 від 13.04.2023 він ОСОБА_1 взятий на військовий облік 13.05.2022. У вказаному посвідченні зазначено, що позивач пройшов військово-лікарську комісію та підлягає повторному медичному переосвідуванню 13.05.2027. Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 10 ААВ №531902 від 07.07.2014 він ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи безтерміново. Зазначив, що у всіх без виключення, військово-облікових документах (в тому числі заявах про надання відстрочки), які містяться в його особовій справі він зазначав, що місце його реєстрації є: АДРЕСА_3 , а фактичне місце проживання є: АДРЕСА_4 . В с.Біла він разом із своєю сім`єю проживає уже протягом 8 років. Вказав, що відповідно до ст.23 ч.1 п.2 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» він як інвалід 3 групи має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, якою скористався і оформляв відповідно до Закону. Вказав, що відповідно до Постанови КМУ №560 повістка повинна бути направлена за місцем проживання особи, а не за місцем її реєстрації. Звернув увагу на те, що по прибуттю ним 29.11.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) так і 10.12.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) ніхто не уточнював його дані та не вимагав будь-яких документів щодо його особи. Також зазначив, що розгляд справи відбувся у його відсутності, що суперечить вимогам ст.278 КУпАП, чим порушено його право на захист. Крім цього, в порушення вимог ст.ст.245, 251, 252, 278, 280 КУпАП т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 не перевірив чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи витребувано необхідні додаткові матеріали, повно і об`єктивно не з`ясував обставин справи, не з`ясував чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також не з`ясував інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, належним чином не оцінив докази по справі. Вказані порушення свідчать про незаконність, необ`єктивність, упередженість працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 при складанні щодо нього постанови №900 від 10.12.2024 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. Враховуючи вказані вище обставини, позивач просить суд скасувати постанову №900 від 10.12.2024 винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про притягнення його ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000 грн.

Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 19.12.2024 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ з повідомленням сторін.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву за вхід.№261 від 14.01.2025, в якій просить суд справу розглядати в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Однак, 12.01.2025 за вхід.№212 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовної заяви з наступних підстав: Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у повній відповідності із законом. Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення як порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) визначено Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, яка затверджена Наказом Міністерства оборони України від 01.01.2024 року №3. Уповноважені посадові особи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, яким надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1, 211 КУпАП, визначаються наказами керівників відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. У разі вчинення однією особою двох або більше адміністративних правопорушень протокол складається щодо кожного правопорушення окремо. Відповідно до ч.1 ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст.210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію передбачена ст.210-1 КУпАП. Згідно із абз.11 ст.1 Закону України «Про оборону України», особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Верховний Суд у листі від 13.07.2018 р. №60-1543/0/2-18 повідомив, що особливий період діє в Україні з 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав. Тобто, на сьогодні в Україні діє особливий період, і штрафи застосовуються характерні для особливого періоду, тобто передбачений максимум. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №531 від 29.11.2024 ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1КУпАП, що полягає в наступному: 06.10.2024 поштовим зв`язком «Укрпошта», рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення, на зареєстровану/задекларовану адресу ОСОБА_1 була надіслана повістка №378543 сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, згідно якої останній мав обов`язок з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 об 11:00 год. 16.10.2024 для уточнення даних. За даними довідки про причини повернення/досилання оформленої та підписаної працівником поштового зв`язку з відбитком штампу - 19.10.2024, повістка була повернута по причині відсутності адресата за вказаною адресою та за закінченням терміну зберігання. Отже, за приписами п.41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджений Постановою КМУ №560 від 16.05.2024 ОСОБА_1 належним чином був оповіщений про виклик по повістці, проте у вказаний в повістці час, місце і дату не з`явився та про поважні причини неприбуття, у термін визначений п.24 Порядком №560, а саме, у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці ТЦК та СП або в будь-який інший спосіб не повідомив, та в подальшому не прибув у строк зазначений в повістці до ІНФОРМАЦІЯ_5 , що не перевищує сім календарних днів, чим порушив вимоги п.21 Порядку №560, про що рапортом була здійснена доповідь керівнику. 29.11.2024 працівник поліції доставив ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не надав доказів поважності причин неявки по повістці. Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом. Таким чином, ОСОБА_1 в особливий період, порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме, п.21, п.24 Порядку №560, абз.2 ч.2, ст.26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та ч.ч.1,3 ст.17 Закону України «Про оборону України», чим вчинив адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 2101 КУпАП. Відповідно до абз.8 ч.3 ст. 22 Закону №3543-XIIу разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. Під час складання протоколу №531 ОСОБА_1 надав свої письмові пояснення, які зафіксовані в цьому ж протоколі, та зазначив, що повістку не отримував тому, що проживає за іншою адресою АДРЕСА_5 . Як зазначено у протоколі №531 та в оскаржуваній постанові, повістка №378543 була сформована та надсилалась ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі ЄДРПВР) на адресу місця проживання, яка зазначена в ЄДРПВР, а саме АДРЕСА_3 . Іншої фактичної адреси місця проживання (перебування) про яку зазначив ОСОБА_1 в своїх поясненнях та у позові в ЄДРПВР не значиться, що підтверджується Витягом з ЄДРПВР місця проживання ОСОБА_1 . Відповідач звертає увагу суду на те, що в ІНФОРМАЦІЯ_2 , де ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку, відсутні будь-які письмові заяви останнього про внесення змін до ЄДРПВР щодо зміни його місця проживання (перебування). Отже, згідно ч.11 ст.38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни, зокрема, адреси місця проживання (перебування) зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи. А позивач до позову не надав доказів, про те що він звертався до ІНФОРМАЦІЯ_2 із відповідною заявою про зміну свого місця проживання (перебування) в ЄДРПВР. Посилання позивача у позові про те, що при прибутті ним 29.11.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 та 10.12.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 ніхто не уточняв його дані та не вимагав будь-яких документів щодо його особи, не мають жодного відношення до фактичних обставин справи, які розглядаються судом в межах вчиненого адміністративного правопорушення згідно оскаржуваної постанови. Відповідач стверджує, що позивач належним чином був повідомлений про розгляд його справи, що підтверджується протоколом №531, згідно якого позивачу були роз`яснені його права та обов`язки, і він був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, підтвердивши факт ознайомлення власноручним підписом в протоколі. Окрім цього, позивач був присутній під час розгляду справи, що також ним підтверджується у позові, що він з`явився у вказану дату та час в ІНФОРМАЦІЯ_3 , і в цей же день 10.12.2024 йому на руки видали оскаржувану постанову. Тому, розгляд справи відбувся за участі позивача, ним не заявлялись клопотання, заяви, про залучення захисника до участі в справі, тому його права на захист порушені не були, а його пояснення були взяті до уваги, проте вказані пояснення не заслуговують на увагу та спростовуються офіційною інформацією, яка міститься в ЄДРПВР щодо місця проживання позивача. Отже, дослідивши адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 а саме: протокол про адміністративне правопорушення №531 від 29.11.2024, рапорт від 26.11.2024, повістку №378543, конверт, опис вкладення до рекомендованого поштового відправлення, довідку про причини повернення/досилання оформленої та підписаної працівником поштового зв`язку з відбитком штампу - 19.10.2024 у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою та за закінченням терміну зберігання, витяг з ЄДРПВР про розшук ОСОБА_1 та враховуючи, що останній, в особливий період, не виконав свій обов`язок та в період мобілізації без поважних причин не з`явився у строк визначений повісткою та про поважні причини неприбуття у термін визначений п.24 Порядку №560 не повідомив, з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів, останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію за ч.3 ст.210-1 КУпАП. За змістом ст.ст.254,256 КУпАП України протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, у якому фіксується сутність вчиненого правопорушення. Для протоколу про адміністративне правопорушення передбачена як спеціальна його форма, так і вимоги, які регламентують його зміст, а саме: викладення об`єктивної сторони вчиненого адміністративної правопорушення із зазначенням усіх складових, які утворюють об`єктивну сторону цього правопорушення, в тому числі часу, місця і способу вчинення адміністративного правопорушення; зазначення обставин, які дають можливість характеризувати суб`єктивну сторону правопорушення, із зазначенням усіх її складових, необхідних для розгляду справи даних, зокрема щодо особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків; фіксуються вчиненні процесуальні дії, у тому числі і ті, які гарантують забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів. Матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 , які розглядаються в межах цієї справи, достатньо містять належні і допустимі письмові докази, які свідчать про порушення останнім законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а тому законних підстав для скасування постанови №900 по справі про адміністративне правопорушення від 10.12.2024 та закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.293 КУпАП, не має. При накладені адміністративного стягнення начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Інші доводи позовної заяви носять формальний характер, не підтвердженні належними і допустимими доказами та спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності. Відповідач вказує, що постанова №900 по справі про адміністративне правопорушення від 10.12.2024 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП відповідає встановленим фактичним обставинам справи, стягнення накладено в межах санкції статті. Отже з урахуванням вищевикладеного просить суд відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, суд, прийшов до такого висновку:

Із копії постанови №900 по справі про адміністративне правопорушення від 10.12.2024 судом встановлено, що 10.12.2024 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_4 виніс постанову про накладення на ОСОБА_1 штрафу у сумі 17000 грн., за те, що «16.10.2024 поштовим зв`язком «Укрпошта» рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та з повідомленням про вручення на зареєстровану/задекларовану адресу ОСОБА_1 була надіслана повістка №378543, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, згідно якої останній мав обов`язок з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 об 11 годині 16.10.2024 для уточнення даних. За даними довідки про причини повернення/досилання оформленої та підписаної працівником поштового зв`язку з відбитком штампу 19.10.2024, повістка була повернута по причині відсутності адресата за вказаною адресою та закінченням терміну зберігання. Отже, за приписами п.41 порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджений Постановою КМУ №560 від 16.05.2024 ОСОБА_1 належним чином був оповіщений про виклик по повістці, проте у вказаний у повістці час, місце і дату не з`явився та про поважні причини неприбуття, у термін визначений п.24 Порядку №560, а саме у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці ТЦК та СП або будь-який інший спосіб не повідомив, та в подальшому не прибув у строк зазначений у повістці до ТЦК та СП, що не перевищує сім днів, чим порушив вимоги п.21 Порядку №560. Згідно ч.2 ст.26 Закону №3543-ХІІ громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом. Дослідивши адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , а саме: протокол про адміністративне правопорушення №531 від 29.11.2024, рапорт від 26.11.2024, повістку №378543, конверт, опис вкладення до рекомендованого поштового відправлення, інформацію про розшук з ЄДРПВР від 29.11.2024, вважаю доведеною виною ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. При визначені адміністративного стягнення, враховую характер скоєного ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Обставин згідно ст.ст.34, 35 КУпАП, які обтяжують або пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, не встановлено. Майновий стан: не працює, місячний заробіток не повідомив.» Справу розглянуто без присутності особи, копію постанови відповідно до ст.285 КУпАП надіслано листом. (а.с.13).

Із копії протоколу №531 про адміністративне правопорушення від 29.11.2024 судом встановлено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, а саме: 16.10.2024 поштовим зв`язком «Укрпошта» рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та з повідомленням про вручення, на зареєстровану/задекларовану адресу ОСОБА_1 була надіслана повістка №378543, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, згідно якої останній мав обов`язок з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 об 11 годині 16.10.2024 для уточнення даних. За даними довідки про причини повернення/досилання оформленої та підписаної працівником поштового зв`язку з відбитком штампу 19.10.2024, повістка була повернута по причині відсутності адресата за вказаною адресою та закінченням терміну зберігання. Отже за приписами п.41 порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджений Постановою КМУ №560 від 16.05.2024 ОСОБА_1 належним чином був оповіщений про виклик по повістці, проте у вказаний у повістці час, місце і дату не з`явився та про поважні причини неприбуття, у термін визначений п.24 Порядку №560, а саме у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці ТЦК та СП або будь-який інший спосіб не повідомив, та в подальшому не прибув у строк зазначений у повістці до ІНФОРМАЦІЯ_5 , що не перевищує сім днів, чим порушив вимоги п.21 Порядку №560, про що рапортом була здійснена доповідь керівнику. 29.11.2024 працівник поліції доставив ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не надав доказів поважності причин неявки по повістці. Відповідно до ч.2 ст.26 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом. Таким чином, ОСОБА_1 в особливий період, порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме п.21, п.24 Порядку №560, абз.2 ч.2 ст.26 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» та ч.ч.1, 3 ст.17 ЗУ «Про оборону України», чим вчинив адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП. Свідки відсутні. До протоколу додається: рапорт від 26.11.2024, повістка №378543 від 06.10.2024, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, опис рекомендованого поштового відправлення, довідка про причини повернення/досилання, витяг про розшук з ЄРДПВР, копія паспорта, копія довідки МСЕК (а.с.14).

Із копії паспорта громадянина України виданого 16.05.2017 судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в місті Ямпіль Ямпільського району Вінницької області (а.с.15).

Із копії витягу з реєстру територіальної громади від 28.05.2024 судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 27.02.2014 зареєстрований по АДРЕСА_3 (а.с.16).

Із копії тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 виданого 13.04.2023 судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , військове звання солдат, склад рядовий, придатний до військової служби, підлягає повторному медичному переосвідченню 13.05.2027. Тимчасове посвідчення видано на підставі Наказу МОУ №610 від 21.11.2017. Взято на військовий облік 13.05.2022 (а.с.17).

Із копії довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААВ №531902 виданої 07.07.2014 судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , встановлена третя група загального захворювання, безтерміново, протипоказана важка фізична праця (а.с.18).

Із копії посвідчення серії НОМЕР_2 виданого 05.06.2024 судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 14.02.2014 отримує державну соціальну допомогу довічно, як особа з інвалідністю 3 групи загального захворювання (а.с.19).

Із копії довідки виданої старостою села вих..№808 від 16.12.2024 судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дійсно не зареєстрований, але фактично проживає по АДРЕСА_4 (а.с.20).

Із копії довідки виданої ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_5 вих..№12352 від 02.12.2024 судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , видана вказана довідка, про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі п.2 ч.1 ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Зміст отримання відстрочки визнані в установленому порядку особами з інвалідністю. На строк до 07.02.2025 (а.с.21).

Дослідивши усі докази по справі і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступного висновку.

В силу ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

У частині 3 ст.210-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період.

У відповідності до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Наявність події і складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стаття 22 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» визначає, що громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом. Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Крім того, суд зазначає, що відповідно до примітки до ст.210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Таким чином, законодавець чітко визначив умову, за якої положення ст.210-1 КУпАП не застосовуються за відсутності можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями (розпорядниками) яких є державні органи.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.

У ч.5 ст.5, 8, 9 цього Закону органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.

Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.

Згідно з ч.3 ст.14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Цією нормою передбачено перелік державних органів, від яких Органи ведення Реєстру одержують в електронному вигляді персональні відомості призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Електронна інформаційна взаємодія, у тому числі надання відповідних відомостей, між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною, здійснюється відповідно до законів України «Про публічні електронні реєстри», «Про розвідку» та в порядку, визначеному Держателем Реєстру спільно з відповідним державним органом.

Разом з тим, відповідачем не вказано, які саме відомості (персональні дані) не були уточнені позивачем і не могли бути одержані самостійно відповідачем по справі шляхом електронної інформаційної взаємодії.

У постанові про притягнення ОСОБА_1 вказано, що він не з`явився 16.10.2024 об 11 годині 00 хвилин до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних.

З огляду на вказане, обов`язок з приводу уточнення даних, який визначений ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» позивач ОСОБА_1 не порушив.

Крім того, в порушення вимог ст.283 КУпАП, в резолютивній частині оскаржуваної постанови не міститься інформації про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, а лише зазначено рішення про накладення адміністративного стягнення.

Згідно зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно з ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Варто зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно з ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що п.2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Отже, на підставі відповідної практики ЄСПЛ можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувачення у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням зазначеним у ст.6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В цьому суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

Оцінюючи встановлені у ході судового розгляду обставини, суд приходить до висновку, що позовна заява в частині скасування постанови є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вимоги ч.3 ст.286 КАС України суд має підстави надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи) ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з положеннями ч.1 ст.39 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог, судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом, підлягає стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у сумі 605,60 грн., за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст.9, 210-1, 247, 251, 280 КУпАП, ст.2, 72-79, 139, 241-246, 250, 255, 263, 286, 295, 297 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову №900 від 10.12.2024 винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Справу надіслати на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи) ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ).

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_2 , юридична адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий Т. В. Гаврилюк