Справа № 460/8589/24
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2025-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/8589/24 пров. № А/857/28251/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І.М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року (головуючий суддя Недашківська Т.М., м. Рівне) у справі №460/8589/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 10.06.2024 №80 про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ Про державну службу; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненський області у порядку, межах, спосіб і строки, визначені законом, прийняти рішення щодо переведення з 03.06.2024 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ Про державну службу та здійснити перерахунок пенсії відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ Про державну службу з урахуванням довідок, виданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області від 03.06.2024 про складові заробітної плати.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій покликається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що станом на 1 травня 2016 року її стаж державної служби становив 9 років 11 місяців 27 днів. Вказує, що з урахуванням вимог пункту 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 позивач позбавлена права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723, оскільки для забезпечення умови наявності станом на 1 травня 2016 року 10 років стажу державної служби (як особі, яка на день набрання чинності законом № 889 працювала на посаді державної служби) не вистачає 3 дні. Вважає, що змінюючи законодавче регулювання у сфері соціального захисту осіб, держава не повинна вдаватися до обмежень, що порушують сутність їх індивідуальних прав, а досягнутий рівень соціального захисту має бути збережено.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідачі правом на подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено доказами, які є в матеріалах справи, що ОСОБА_1 , 1964 року народження, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримує з 28.04.2024 пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

03 червня 2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про перехід на пенсію за віком державного службовця. За принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області прийнято рішення №80 від 10.06.2024 про відмову в призначенні цієї пенсії з підстав відсутності стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернулась з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» № 889-VIII, який набрав чинності 01.05.2016 (далі Закон № 889-VIII).

Статтею 90 Закону №889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII з 1 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до пункту 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Положеннями пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Тобто, за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 04.04.2018 року №822/254/18, від 15.12.2020 року у справі № 560/2398/19, від 18 березня 2021 року у справі № 500/5183/17.

Сторонами не заперечується, що позивач працювала державним службовцем з 05.05.2006 по 01.05.2016, що становить 9 років 11 місяців 27 днів.

Наведене також підтверджується записами трудової книжки серії НОМЕР_1 та довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 03.06.2024.

Підставою відмови, яка зазначена в оскаржуваному рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, була відсутність у ОСОБА_1 10-ти років стажу державної служби станом на 01.05.2016.

Відповідно до частин першої, другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

У рішенні від 13 грудня 2001 року у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» Європейський суд з прав людини визначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку (пункт 109).

Європейський суд з прав людини ототожнює право заявників на отримання пенсії у розмірі, що дорівнює їх останній заробітній платі і коригується відповідно до змін оплати праці працюючих працівників, із майновим інтересом, що потрапляє до сфери дії статті 1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини. Подальше припинення вимоги про перерахування, в результаті якого заявники вже не можуть претендувати на вищу пенсію, незважаючи на значне зростання розміру зарплати працюючих службовців, є законодавчою зміною, яка явно звужує обсяг первинного пенсійного права заявників, і повинно розглядатися як втручання у їх право на мирне користування своїм майном (див. наприклад, пункт 72 Рішення у справі «Хонякіна проти Грузії» від 19 червня 2012 року).

З урахуванням вимог пункту 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 позивач позбавлена права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону N 3723, оскільки для забезпечення умови наявності станом на 1 травня 2016 року 10 років стажу державної служби (як особі, яка на день набрання чинності законом № 889 працювала на посаді державної служби) їй не вистачає всього 3 дні.

Колегія суддів вважає, що застосування до позивача такого обмеження є формальним.

Апеляційний суд наголошує, що держава в особі пенсійного органу, не повинна вдаватися до обмежень у сфері соціального захисту осіб, а досягнутий рівень соціального захисту має бути збережено, відтак приходить до висновку, що позивач має право на переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію державного службовця відповідно до п.п. 10,12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 899-VІІІ Про державну службу з 03.06.2024 (дати звернення з заявою до пенсійного органу).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 10.06.2024 №80 про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ Про державну службу і задоволення позовних вимог.

За встановлених обставин справи, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустив неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення, а відтак рішення суду слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Згідно з частиною шостою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як встановлено апеляційним судом з матеріалів справи, позивач за подання позовної заяви сплатила судовий збір в розмірі 969 грн., а за подання апеляційної скарги 1453,44 грн.

Оскільки позов та апеляційна скарга підлягають задоволенню, слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області понесені нею судові витрати.

Керуючись ст. 311, ст.315, ст. 317, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року у справі №460/8589/24 скасувати та ухвалити постанову про задоволення позову.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 10.06.2024 №80 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ Про державну службу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненський області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ Про державну службу з 03.06.2024 та здійснити їй перерахунок пенсії відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ Про державну службу з урахуванням довідок, виданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області від 03.06.2024 про складові заробітної плати.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 2422 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 44 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар