Справа № 140/7642/24
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2025-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/7642/24 пров. № А/857/27457/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року (ухвалене головуючим суддею Стецик Н.В. у м. Луцьк) у справі № 140/7648/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.03.2024 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 233 509,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що були відсутні правові підстави для проведення фактичної перевірки. Позивачем не було допущено жодних порушень податкового та іншого законодавства, а тому у працівників податкового органу була відсутня підстава для проведення фактичної перевірки, і як наслідок, складення акта фактичної перевірки й винесення оспорюваного податкового повідомлення-рішення. Також заперечує вказані в акті фактичної перевірки порушення законодавства. Під час фактичної перевірки контролюючому органу були надані відповідні первинні документи про походження товару за місцем їх реалізації, у тому числі договір комісії, акт приймання-передачі до нього, форму ведення обліку товарних запасів, договір купівлі-продажу, видаткову накладну, що повністю спростовує твердження контролюючого органу про неведення у встановленому законом порядку обліку товарних запасів. Вищенаведене вказує на необ`єктивний підхід контролюючого органу до проведення податкової перевірки та встановлення її результатів, а відтак винесення оспорюваного податкового повідомлення-рішення вчинено у порушення вимог чинного законодавства.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 25.09.2024 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 26.03.2024 №.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 26.03.2024 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 233 509,00 грн є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки під час фактичної перевірки контролюючому органу були надані відповідні первинні документи про походження товару за місцем їх реалізації, таким чином, доводи працівників податкового органу про порушення позивачем обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, які вказані в акті перевірки, не знайшли свого підтвердження.

При цьому, пункт 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» зобов`язує суб`єкта господарювання надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що працівниками ГУ ДПС у Хмельницькій області на підставі наказу від 13.02.2024 №606-п Про проведення фактичної перевірки (а. с. 80), направлень від 13.02.2024 №900, №901 (а. с. 80 зворот, 81) проведено фактичну перевірку господарської одиниці магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , з 14.02.2024, тривалістю 10 діб, за результатами якої складено акт перевірки від 23.02.2024 реєстраційний №3910/22-01-07-05/ НОМЕР_1 (а. с. 77-79).

Актом фактичної перевірки встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 , зокрема, пункту 12 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг (зі змінами та доповненнями)».

Під час перевірки працівниками ГУ ДПС у Хмельницькій області вручено 15.02.2024 уповноваженій особі ФОП ОСОБА_1 , запит про надання документів за період діяльності з 25.01.2024 по 14.02.2024, що стосуються діяльності за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: реєстраційні документи щодо зареєстрованого РРО (ПРРО); книгу обліку доходів; трудові договори; табелі обліку використання робочого часу; договір про спільну діяльність з ФОП ОСОБА_2 ; первинні документи щодо придбання (одержання) товарно-матеріальних цінностей за період з 25.01.2024 по 14.02.2024; документи на право користування господарською одиницею; виписки з банку про рух коштів по банківському терміналу №S1HHOYHF; інші документи, що не увійшли до переліку, але стосуються мети перевірки (а. с. 82 зворот). Вказані документи необхідно було надати у термін до 10 год. 00 хв. 19.02.2024.

Листом від 14.02.2024 (а. с. 83) позивач надав ГУ ДПС у Хмельницькій області копії наступних документів: договору комісії №МІ-09-02-24-СЄ від 09.02.2024 (а. с. 83 зворот 84); акта приймання-передачі товарів від 13.02.2024 до договору комісії №МІ-09-02-24-СЄ від 09.02.2024 (а. с. 93 зворот 102); форми ведення обліку товарних запасів (а. с. 91 зворот); договору №1-12 суборенди нежитлового приміщення від 25.01.2024 (а. с. 91); договорів про співпрацю від 01.02.2024 (а. с. 85-89).

Як слідує із вказаного акту перевірки (а. с. 79), до перевірки надано копію договору комісії №МІ-09-02-24-СЕ від 09.02.2024, копію акту приймання-передачі товарів від 13.02.2024 до договору комісії №МІ-09-02-24-СЕ від 09.02.2024 та інші документи надані згідно листа від 16.02.2024 вх. №7760/6.

Відповідно договору комісії №МІ-09-02-24-СЕ від 09.02.2024 та акту приймання-передачі товарів від 13.02.2024 до договору комісії від 09.02.2024 між Комітентом ФОП ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2 ) та Комісіонером ФОП ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) встановлено отримання Комісіонером на комісію товарів на суму 2 726 044 грн.

Згідно п.п. 4.1 п. 4 договору комісії №МІ-09-02-24-СЕ від 09.02.2024 передання товарів Комітентом Комісіонеру для продажу відповідно до умов цього договору здійснено актом приймання-передачі, місце передання: АДРЕСА_1 .

Інших документів щодо походження товарів не надано.

В ході перевірки за даними системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій ДПС України виявлено реалізацію товарів через ПРРО №, зареєстрований в органах ДПС 25.01.2024, але вказані товари відсутні в акті приймання-передачі товарів від 09.02.2024 до договору комісії №МІ-09-02-24-СЕ від 09.02.2024. Перелік таких товарів зазначено в таблиці акту перевірки, а саме на загальну суму 233 509 грн.

З урахуванням наведеного контролюючий орган вважав, що ФОП ОСОБА_1 здійснено реалізацію товарів на суму 233 509 грн, які не обліковані у встановлено порядку.

Позивач не погодився із такими висновками акту перевірки та подав до ГУ ДПС у Хмельницькій області заперечення від 22.03.2024 (а. с. 26-30), додатково надавши податковому органу копію договору купівлі-продажу Товару №МІ-1502.24-ГО від 15.02.2024 (а. с. 48) та копію видаткової накладної №1 від 15.02.2024 (а. с. 49).

Однак вказані заперечення були залишені ГУ ДПС у Хмельницькій області без розгляду внаслідок недотримання позивачем терміну подання (протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акту перевірки) заперечення на акт фактичної перевірки, про що повідомлено представника позивача листом від 29.03.2024 №4077/6/22-01-07-05-10 (а. с. 30).

На підставі акту перевірки від 23.02.2024 року реєстраційний №3910/22-01-07-05/ НОМЕР_1 ГУ ДПС у Волинській області винесено податкове повідомлення-рішення від 26.03.2024 року №, яким до позивача застосовано штрафні санкції за порушення вимог пункту 12 статті 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг від 06.07.1995 № 265/95-ВР в сумі 233 509,00 грн (а. с. 31).

Не погодившись із оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, представник позивача подала до ДПС України скаргу від 09.04.2024 (а. с. 32-34), за результатами розгляду якої рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 12.06.2024 №17659/6/99-00-06-03-02-06 податкове повідомлення-рішення від 26.03.2024 № залишено без змін, а скаргу без задоволення (а. с. 35-37).

Позивач, вважаючи протиправним спірне рішення, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно з п.80.1, пп.80.2.2., 80.2.5. п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

За змістом п.80.10. ст.80 ПК України визначено, що порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу

Пункт 86.1 статті 86 Податкового кодексу України передбачає, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформляються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Відповідно до п.86.5. ст.86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу від 13.02.2024 №606-п Про проведення фактичної перевірки, направлень від 13.02.2024 №900, №901 проведено фактичну перевірку господарської одиниці магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , на перевірку дотримання ФОП ОСОБА_1 здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій та дозвільних документів, вимог законодавства щодо встановлених державою фіксованих цін, граничних цін та граничних рівнів торговельної надбавки (націнки), дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками.

Правовою підставою для проведення перевірки слугували підпункти 80.2.2., 80.2.7. пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Суд першої інстанції правильно зазначив про те, що у спірних правовідносинах, достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій), а тому покликання позивача на відсутність юридичних підстав для проведення фактичної перевірки є безпідставними.

За наслідками проведеної перевірки складено акт (довідку) фактичної перевірки від 23.02.2024 реєстраційний №3910/22-01-07-05/, яким до позивача застосовано штрафні санкції за порушення вимог пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР в сумі 233 509,00 грн.

Зі змісту вказаного акту вбачається, що в ході перевірки за даними системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій працівниками ДПС України виявлено реалізацію товарів через ПРРО №, зареєстрований в органах ДПС 25.01.2024, але вказані товари відсутні в акті приймання-передачі товарів від 09.02.2024 до договору комісії №МІ-09-02-24-СЕ від 09.02.2024. Перелік таких товарів зазначено в таблиці акту перевірки, а саме на загальну суму 233 509 грн.

Щодо суті виявленого порушення то слід зазначити таке.

Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР (далі - Закон № 265/95-ВР), визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Пунктом 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР встановлено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані, зокрема вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Статтею 20 Закону № 265/95-ВР передбачено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Колегія суддів зазначає, що у цьому нормативному приписі під час визначення складу порушення поряд зі сполучником «та» вживається також і розділовий сполучник «або», які в своїй сукупності мають семантичний відтінок, як поєднання, так і протиставлення. Та за умови протиставлення означають взаємовиключний вибір з кількох елементів «один з двох можливих», що означає застосування штрафних санкцій, або за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, або за не надання під час проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу.

Відтак, реалізація товарів, які не обліковані у встановленому порядку є самостійною підставою для застосування штрафної санкції.

Як згадувалось вище, що відповідно до акту (довідки) фактичної перевірки від 23.02.2024 реєстраційний №3910/22-01-07-05/ виявлені порушення стосувалися порушення порядку проведення розрахунків: порушення ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, а саме: необлікований товар на суму 233 509 грн.

Разом з цим, ст. 20 Закону №265/95-ВР встановлює відповідальність лише за продаж не облікованих товарів, а не за їх наявність за місцем реалізації, а розмір штрафних санкцій залежить від ціни фактично реалізованого товару, який не облікований належним чином. Окрім того, відповідальність за таке порушення настає за сукупністю одночасно двох умов: не забезпечення обліку товарних запасів та реалізація таких товарів.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постановах від 05.03.2019 №806/2402/16 та від 21.01.2021 у справі №826/12449/17.

При цьому, суд вказує, що у матеріалах справи наявні копії наступних документів: договору комісії №МІ-09-02-24-СЄ від 09.02.2024; акта приймання-передачі товарів від 13.02.2024 до договору комісії №МІ-09-02-24-СЄ від 09.02.2024; форми ведення обліку товарних запасів; договору №1-12 суборенди нежитлового приміщення від 25.01.2024; договорів про співпрацю від 01.02.2024.

Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 № 496 (далі - Порядок № 496) визначає правила ведення обліку товарних запасів та поширюється на фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку (далі - ФОП), які відповідно до Закону №265/95-ВР зобов`язані вести облік товарних запасів та здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку, та осіб, які фактично здійснюють продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такого ФОП.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку №496 облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку.

ФОП, який здійснює діяльність у декількох місцях продажу (господарських об`єктах), веде облік товарних запасів також за кожним окремим місцем продажу (господарським об`єктом) на підставі первинних документів, які підтверджують отримання товарів такою ФОП або окремим місцем продажу (господарським об`єктом), та/або первинних документів на внутрішнє переміщення товарів між ФОП та його окремими місцями продажу (господарськими об`єктами). Первинні документи на внутрішнє переміщення товарів є невід`ємною частиною такого обліку.

Первинні документи, на підставі яких внесено записи до Форми обліку, є обов`язковими додатками до такої форми. Внесення даних до Форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів здійснюється до початку їх реалізації.

Разом з тим, підпунктом 5 пункту 3 розділу II Порядку № 496 передбачено, що у графі 8 Форми обліку зазначається загальна вартість товару відповідно до первинного документа про вибуття товарів (крім даних щодо продажу через РРО/ПРРО).

Вибуттям товарів для цілей Порядку № 496 вважається, зокрема, продаж товарів з розрахунком в безготівковій формі, який здійснено у встановлених законодавством випадках без застосування РРО/ПРРО.

Відтак, з акту перевірки не вбачається, що в ході її проведення встановлений факт реалізації (продажу) не облікованих товарів.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що позивач на запит податкової надав всі необхідні документи за період діяльності з 25.01.2024 по 14.02.2024, що стосуються його діяльності за адресою: м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 32. В той же час, ГУ ДПС у Хмельницькій області в акті перевірки вказало на відсутність документів, що підтверджують реалізацію товарів за 16.02.2024 та за 17.02.2024, які у запиті не вимагалися за цей період. Більше того, комп`ютер Apple iМАС 24 with Retina за ціною у сумі 78620,00 грн був проданий 29.01.2024, тобто ще до початку проведення фактичної перевірки.

Наведене дає підстави вважати, що висновок контролюючого органу про порушення позивачем п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР залишився не підтвердженим належними доказами, відтак є безпідставним.

Крім цього, в постанові від 05.04.2023 по справі № 420/7844/20 Верховний Суд вказав, що сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не є підставою для застосування до юридичної особи фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Відтак, на підставі наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що податковим органом не доведено наявність в діях позивача порушення, відповідальність за яке передбачена вимогами ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а тому спірне податкове повідомлення-рішення є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року у справі № 140/7642/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар