Справа № 160/447/25
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

13 січня 2025 року Справа 160/447/25

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді

Врони О.В., розглянувши заяву про поновлення пропущеного строку на звернення з позовною заявою, клопотання про звільнення від сплати судового збору, матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» про визнання протиправною бездіяльність, визнання протиправними дії, визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)», в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)», яка полягає у неналежному виконанні своїх службових та посадових обов`язків при отриманні засобами електронного зв`язку листів від 10.05.2024 та 17.05.2024, що обумовлено ненаданням відповіді про отримання листів та ненаданням інформації про реєстрацію цих звернень, що призвело до порушення права ОСОБА_1 при зверненні з запитом на інформацію від 10.05.2024 до Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» бути повідомленим про отримання листів та номерів реєстрації звернень від 10.05.2024 та 17.05.2024, що завдало ОСОБА_1 надлишкових нервувань та хвилювань з приводу отримання та реєстрації його кореспонденції;

визнати протиправними дії та бездіяльність Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)», які полягають у неналежному виконанні своїх службових та посадових обов`язків при створенні та оформленні відповіді №89/10-2742/Мл від 15.05.2024 начальника ДУ «ДВК (№89)» Юрія Мельник, яка була надіслана 17.05.2024 на запит від 10.05.2024, що обумовлено не належним чином завірення відповіді шляхом не проставлення печатки та складання її без вказівки номера та дати реєстрації запиту, на який надається ця відповідь та надсилання 17.05.2024 відповіді №89/10-2742/Мл від 15.05.2024 на запит від 10.05.2024 з пропущенням строків для надання інформації на запит, що призвело до порушень прав ОСОБА_1 на своєчасне отримання завіреної належним чином відповіді за зверненням з запитом на інформацію від 10.05.2024 до Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)», що завдало ОСОБА_1 надлишкових нервувань та хвилювань з приводу неотримання своєчасно відповіді, позбавлення права знати номер реєстрації запиту та права використовувати відповідь з інформацією, як доказ із-за неналежного оформлення;

визнати протиправними рішення і дії Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)», які полягають у неналежному виконанні своїх службових та посадових обов`язків при розгляді звернення ОСОБА_1 із запитом від 10.05.2024 та прийняття Державною установою «Дніпровська виправна колонія (№89)» рішення про віднесення витребуваної відкритої інформації до інформації з обмеженим доступом та відмові у наданні інформації за зверненням із запитом від 10.05.2024, яке відображено у відповіді №89/10-2742/Мл від 15.05.2024, що призвело до порушення права позивача на отримання інформації та права на використання цієї інформації та права на використання цієї інформації як доказ, що стало причиною надлишкових переживань та страждань і приниження гідності ОСОБА_1 та завдало непоправної моральної шкоди;

стягнути з Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» за протиправні дії, рішення та бездіяльність, які полягають у неналежному виконанні своїх службових та посадових обов`язків, що обумовлено ненаданням відповіді про отримання листів від 10.05.2024 та від 17.05.2024 та ненаданням інформації про реєстрацію звернень, неналежним чином завірення відповіді шляхом не проставлення печатки та складання її без вказівки номера та дати реєстрації запиту, на який надається ця відповідь та надсилання 17.05.2024 відповіді №89/10-2742/Мл від 15.05.2024 на запит від 10.05.2024 з пропущенням строків для надання відповіді, прийняттям Державною установою «Дніпровська виправна колонія (№89)» рішення про віднесення витребуваної відкритої інформації до інформації з обмеженим доступом та відмові у наданні інформації за зверненням із запитом від 10.05.2024, яке відображено у відповіді №89/10-2742/Мл від 15.05.2024, на користь ОСОБА_1 за завдану моральну шкоду цими протиправними діями та бездіяльністю і незаконними рішеннями, які були вчинені та прийняті органом державної влади по відношенню до ОСОБА_1 , у вигляді компенсації у розмірі 64000 грн.;

визнати протиправними дії та бездіяльність Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)», які полягають у неналежному виконанні своїх службових та посадових обов`язків при повторному розгляді звернення із запитом від 10.05.2024 при створенні та оформленні відповіді №89/10-3155/Мл від 05.06.2024 начальника Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» Юрія Мельник на запит від 10.05.2024, що обумовлено неналежним чином завірення відповіді шляхом не проставлення печатки та складання її без вказівки номера та дати реєстрації запиту, на який надається ця відповідь, надсиланням 07.06.2024 відповіді №89/10-3155/Мл від 05.06.2024 на запит від 10.05.2024 з пропущенням строків для надання інформації на запит на 20 днів та з використанням російської мови при створенні листа та назві файлу, що призвело до порушень прав ОСОБА_1 на своєчасне отримання завіреної належним чином відповіді за зверненням із запитом на інформацію від 10.05.2024 до Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)», що завдало ОСОБА_1 обурення та надлишкові нервування і хвилювання з приводу неотримання своєчасно відповіді, позбавлення права знати номер реєстрації запиту та права використовувати відповідь з інформацією, як доказ із-за неналежного оформлення цієї відповіді №89/10-3155/Мл від 05.06.2024;

визнати протиправними рішення і дії Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)», які полягають у неналежному виконанні своїх службових та посадових обов`язків при повторному розгляді звернення ОСОБА_1 із запитом від 10.05.2024 та прийняття Державною установою «Дніпровська виправна колонія (№89)» рішення надати неповну та недостовірну інформацію за зверненням із запитом від 10.05.2024, яке відображено у відповіді №89/10-3155/Мл від 05.06.2024 начальника Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» Юрія Мельник, що обумовлено не зазначенням у відповіді №89/10-3155/Мл від 05.06.2024 про те, що в період часу з 30.07.2003 до кінця 2008 року неодноразово був виконуючий обов`язки начальника Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» підполковник внутрішньої служби Олексій Какатєєв, не зазначенням про те, що в період часу з 2011 до 2014 виконуючим обов`язки начальника Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» був підполковник вн. служби Захарчук, який прибув з ВК (№94) чи з ВК (№21), не зазначенням про те, що з 01.01.2017 до 25.12.2023 неодноразово на посаді виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» перебував ОСОБА_2 , а також не зазначенням у відповіді №89/10-3155/Мл від 05.06.2024 про те, що в період часу з 01.01.2018 до 25.12.2023 на посаді виконуючого обов`язки начальника відділу КВСР Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» неодноразово перебувала Оксана Андрієнко, що призвело до порушення права ОСОБА_1 на отримання повної та достовірної інформації та права на використання цієї інформації як доказ із-за неналежного оформлення та завірення відповіді, що стало причиною надлишкових переживань та страждань і приниження гідності ОСОБА_1 та завдало непоправної моральної шкоди;

стягнути з Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» за протиправні дії, рішення та бездіяльність, які полягають у неналежному виконанні своїх службових та посадових обов`язків, що обумовлено наданням неналежним чином завіреної відповіді шляхом не проставлення печатки та складання її без вказівки номера та дати реєстрації запиту, на який надається ця відповідь та надсилання 07.06.2024 №89/10-3155/Мл від 05.06.2024 на запит від 10.05.2024 з пропущенням строків для надання відповіді , прийняттям Державною установою «Дніпровська виправна колонія (№89)» рішення надати неповну та недостовірну інформацію за зверненням із запитом від 10.05.2024, яке відображено у відповіді №89/10-3155/Мл від 05.06.2024 начальника Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» Юрія Мельник, що обумовлено не зазначенням у відповіді №89/10-3155/Мл від 05.06.2024 про те, що в період часу з 30.07.2003 до кінця 2008 року неодноразово був виконуючий обов`язки начальника Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» підполковник внутрішньої служби ОСОБА_3 , не зазначенням про те, що в період часу з 2011 до 2014 виконуючим обов`язки начальника Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» був підполковник вн. служби Захарчук, який прибув з ВК (№94) чи з ВК (№21), не зазначенням про те, що з 01.01.2017 до 25.12.2023 неодноразово на посаді виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» перебував ОСОБА_2 , а також не зазначенням у відповіді №89/10-3155/Мл від 05.06.2024 про те, що в період часу з 01.01.2018 до 25.12.2023 на посаді виконуючого обов`язки начальника відділу КВСР Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» неодноразово перебувала Оксана Андрієнко, на користь ОСОБА_1 за завдану моральну шкоду цими протиправними діями та бездіяльністю і незаконним рішенням, які були вчинені та прийняті органом державної влади по відношенню до ОСОБА_1 , компенсації у розмірі 56000 грн.;

зобов`язати Державну установу «Дніпровська виправна колонія (№89)» розглянути звернення із запитом ОСОБА_1 на інформацію щодо начальників установи та начальників відділів КВСР Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» від 10.05.2024 та негайно надати складену та оформлену належним чином відповідь з повною та достовірною інформацією за запитом від 10.05.2024, завірену належним чином, шляхом надсилання рекомендованим листом на ім`я ОСОБА_1 та на адресу його перебування.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам ст. ст.160,161,172 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

За вимогами пунктів 4, 5, 9 ч. 5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Способи судового захисту в адміністративному суді наведені у ч. 1 ст. 5 КАС України.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

За правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі №640/7310/19 , особа, яка вважає, що порушені її права, свободи чи інтереси, і яка у зв`язку із цим звертається за їх захистом до адміністративного суду, має зазначити в позовній заяві: хто, який саме суб`єкт владних повноважень (а якщо відповідачем може бути суб`єкт господарювання, то який саме) порушив її права чи інтереси, яким чином, якими діями (рішенням, бездіяльністю) відбулося втручання в її права, які саме права були порушені, чи належать вони позивачу, які обставини про це свідчать. Закон не передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право. Зміст та обсяг порушеного права та викладення обставин, якими воно підтверджується, в кожному конкретному випадку можуть різнитися, але принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові межі події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною.

Зважаючи на те, що рішення суду завжди спрямоване на захист конкретного суб`єктивного права, зміст позовних вимог не може бути абстрактним чи містити певні умовні категорії і повинен формулюватись максимально чітко і зрозуміло, оскільки від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

В пунктах 7.2, 7.5 позовної заяви позивач просить визнати протиправними дії та бездіяльність відповідача, а в пунктах 7.3, 7.6 позовної заяви - визнати протиправними рішення та дії відповідача.

Позивачу необхідно визначитись зі способом захисту у вказаних пунктах.

Частиною 3 ст. 161 КАС України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем подано клопотання про звільнення його від сплати судового збору з посилання на п. 17 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Розміри ставок судового збору визначені у статті 4 Закону України "Про судовий збір".

Згідно ч.1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" визначено, що у 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2025 року становить 3028,00 грн.

Позивачем заявлені вимоги немайнового і майнового характеру (стягнення моральної шкоди).

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

За п. 17 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (на який посилається позивач) від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк та до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, а також особи, взяті під варту, - у справах, пов`язаних із питаннями, які вирішуються судом під час виконання вироку відповідно до статті 537 Кримінального процесуального кодексу України, у разі відсутності на їхніх особових рахунках коштів, достатніх для сплати судового збору.

Частиною 1 статті 537 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: 1) про відстрочку виконання вироку; 2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; 2-1) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби; 3) про заміну невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким; 4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років; 5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років; 6) про звільнення від покарання за хворобою; 7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення; 7-1) про застосування до засуджених примусового годування; 8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком; 9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку; 10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України; 11) про застосування покарання за наявності кількох вироків; 12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді; 13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України; 13-1) про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань; 13-2) про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери); 13-3) про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням; 13-4) про звільнення від відбування покарання у зв`язку з прийняттям рішення про передачу особи для обміну як військовополоненого; 14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Зі змісту наведеної норми позивач може бути звільнений від сплати судового збору за позовні вимоги про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності Державної установи Дніпровська виправна колонія №89.

Щодо судового збору за позовні вимогі про стягнення моральної шкоди, то позивачем документи , які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, не надані.

Отже, за вказані позовні вимоги судовий збір повинен бути сплачений на загальних умовах.

За вимоги майнового характеру на загальну суму 120000,00 грн. позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 1211.20 грн. за наступними реквізитами:

Отримувач коштів: ГУК у Дн-кiй обл/Чечел.р/ 22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37988155

Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача UA4004632

Код класифікації доходів бюджету 22030101

Призначення платежу*;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________(ПІБ чи назва установи, організації позивача), Дніпропетровський окружний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа)

При заповненні платіжного документа у графі «Код платника» платником судового збору юридичною особою зазначається код ЄДРПОУ, а платником фізичною особою ідентифікаційний код, а при його відсутності, у зв`язку з релігійними переконаннями, зазначаються його паспортні дані.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

За загальним правилом для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк (ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Звертаючись із заявою про поновлення пропущеного строку на звернення з позовною заявою до суду , позивач посилається на попередні звернення до Дніпропетровського окружного адміністративного суду до цього самого відповідача з тих самих підстав, які були повернуті через недотримання декількох вимог одразу до трьох відповідачів, а потім до одного цього відповідача.

Перший раз із позовною заявою, в якій, зокрема були викладені і порушені у справі №160/1112/25 питання позивач звернувся 13.06.2024.

Наведені у заяві обставини пропуску строку звернення до суду не приймаються судом, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 122 КАС України, перебіг строку для звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не може визнаватися поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли їй стало відомо про прийняття певного рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, внаслідок чого відбулося порушення прав, свобод чи інтересів особи. Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів).

При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав.

Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дії, і у неї не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові в справі №380/2355/20 від 28.05.2021.

Оскільки початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права, при визначенні початку цього строку суд має з`ясувати момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 12.04.2023 року по справі №380/14933/22.

Зі змісту позовної заяви позовні вимоги позивача звернуто до періодів відбування покарання у відповідача до 25.12.2023, а саме стосуються відмові у наданні інформації «про службових осіб, їх ПІБ та звання, які займали посади начальників ДУ«ДВК(№89)» та тимчасово виконували обов`язки начальника ДУ«ДВК(№89)», начальників відділів контролю за виконанням судових рішень ДУ«ДВК(№89)» та тимчасово виконували обов`язки начальника відділу контролю за виконанням судових рішень ДУ«ДВК(№89)» в період часу з 30.07.2003 до 25.12.2023.

Водночас, як зазначено вище перший раз з позовними вимогами позивач звернувся лише 13.06.2024.

Позивачем необґрунтовано неможливість звернення з позовом з підтвердженням належними доказами в період з 26.12.2023 по 12.06.2024.

За приписами ч. 1 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Отже, позивачу належить надати до суду нову заяву про поновлення строку звернення до суду із зазначенням підстав, разом із доказами в їх обґрунтування.

Згідно ч.1 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160,161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. (ч. 2 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.122, 123, 160, 161,169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку у справі №160/1112/25 на звернення з позовною заявою ОСОБА_1 до Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» про визнання протиправною бездіяльність, визнання протиправними дії, визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити певні дії.

Відмовити у клопотанні про звільнення від сплати судового збору у справі №160/1112/25 .

Позовну заяву заяви ОСОБА_1 до Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» про визнання протиправною бездіяльність, визнання протиправними дії, визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити певні дії- залишити без руху.

Встановити позивачу термін для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Усунути недоліки, встановлені в ухвалі суду шляхом подання:

нової заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням підстав, разом із доказами в їх обґрунтування, з урахуванням висновків суду у цій ухвалі.

документу про сплату судового збору у сумі 1211,20 грн. у встановленому законом порядку за вимоги майнового характеру або документи , які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору;

уточненої позовної заяви із викладенням в прохальній частині позовних вимог щодо предмету спору із зазначенням належного способу захисту прав позивача, з урахуванням ст.ст.5, 160 КАС України (у тому числі належним розрахунком в разі наявності вимоги про стягнення моральної шкоди) та копії для відповідача.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Копію даної ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Врона