Справа № 300/8967/24
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2025-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
"09" січня 2025 р. Справа № 300/8967/24
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Главач І.А., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (далі відповідач) в якому просить суд:
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.12.2024 залишено без руху позовну заяву ОСОБА_1 та надано десятиденний строк для усунення недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням у ній підстав для поновлення такого строку та доказів поважності причин його пропуску. З відмінних підстав ніж ті, що зазначені в позовній заяві.
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі №300/8967/24 перебував у відпустці з 13.12.2024 по 07.01.2025 згідно наказу від 02.12.2024 №284-В.
Розглянувши вказане клопотання, суд зазначає наступне.
Так, ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).
Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.
Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).
Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Суд вважає за необхідне підкреслити, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
У заяві про поновлення строку позивач вказує, що про дані податкові повідомлення-рішеннь дізнався лише 29.06.2024.
Згідно означеного рішення судом встановлено таке: "Судом встановлено, що за відповідачем обліковується податкова заборгованість з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів і адміністративних штрафів та інших санкцій на загальну суму 501020,00 грн, яка нарахована на підставі:
- податкового повідомлення-рішення форми «С» №00/2780/0901 від 22.09.2022 на суму 250000,00 грн;
- податкового повідомлення-рішення форми «С» №00/6233/0901 від 06.12.2022 на суму 250000,00 грн;
Вказані податкові повідомлення-рішення направлялися податковим органом на адресу відповідача поштовим відправлення.
Оскільки відповідач в добровільному порядку суму податкового боргу не сплатив, Головне управління ДПС у Івано-Франківській області звернулось до суду з даним позовом…
… Як зазначено позивачем у позовній заяві та підтверджується матеріалами справи, на адресу відповідача направлялись податкові повідомлення-рішення форми та податкова вимога щодо сплати податкової заборгованості, які були отримані відповідачем особисто.
Однак, як вбачається із матеріалів справи у визначений в п. 57.3 ПК України строк, відповідачем не сплачено вказаної суми грошових зобов`язань, податкові повідомлення-рішення та податкова вимога в судовому порядку не скасовані, що свідчить про те, що така заборгованість є узгодженою.".
Разом з тим, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав цей позов до Івано-Франківського окружного адміністративного суду тільки 18.11.2024 (згідно штемпеля АТ "Укрпошта" на конверті), тобто після закінчення шестимісячного строку з дня отримання оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Такі правові висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 28.03.2018 у справі №809/1087/17 та від 22.11.2018 у справі №815/91/18.
Суд також враховує, що причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.03.2021 у справі №160/6430/20.
Таким чином, позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом. При цьому, твердження позивача, зазначенні у позові, про те, що позивач дізнався про наявність винесених податкових повідомлень-рішень 29.06.2024 після отримання поштою рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 21.06.2024 у справі №600/7759/23-а про стягнення податкового боргу, є безпідставними, оскільки вони не змінюють момент, з якого позивач дізнався про порушення своїх прав (отримання оскаржуваних податкових повідомлень-рішень), а свідчить лише про час, коли він почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується та не змінює початок перебігу строку звернення до суду.
Стосовно неналежності адреси ОСОБА_1 , то згідно відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 податковий орган про зміну адреси у встановленому законом порядку не повідомляв.
Крім того, в рішенні Чернівецького окружного адміністративного суду від 21.06.2024 у справі №600/7759/23-а встановлено: "Копію ухвали про відкриття спрощеного провадження від 13.12.2023 надіслано відповідачу поштовим відправленням за адресою: АДРЕСА_1 , яке позивач отримав особисто 21.12.2023, що підтверджується відміткою в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.".
Щодо посилань позивача про необхідність поновлення строку звернення до суду у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, суд вказує наступне.
Згідно долученої до заяви про поновлення строку виписки МОЗ України Обласного комунального некомерційного підприємства "Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги" № 2589 із медичної картки стаціонарного хворого, позивач надійшов в Урологічне відділення 04.03.2022 та був виписаний із Урологічного відділення 07.03.2022. Тобто, вказаною випискою підтверджується, що позивач перебував 4 календарних дні на стаціонарному лікуванні. Також, позивачем надано довідку МОЗ України Обласного комунального некомерційного підприємства "Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги" від 11.05.2024, в якій зазначено рекомендований ліжковий режим 1,5 місяців, хода на милицях без вільного навантаження до 2.5 місяців. При цьому, суд ставиться критично до наведеного доказу, як на підставу поновлення строку звернення до суду з даним позовом. По-перше, вказана довідка містить рекомендований характер. По-друге, ліжковий режим передбачений на 1,5 місяці з 11.05.2024. Разом з тим, як встановлено судом позивачу стало відомо про спірні правовідносини, щонайменше з дати їх отримання (рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 21.06.2024 у справі у справі №600/7759/23-а за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Івано-Франківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості), а про наявність податкового боргу, який виник на підставі спірних податкових повідомлень рішень як мінімум з дня отримання ухвали про відкриття провадження Чернівецького окружного адміністративного суду від 13.12.2023 у справі №600/7759/23-а. Воднораз, як зазначалось судом, з вказаним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду 18.11.2024, тобто із значним пропуском строку звернення. При цьому, навіть враховуючи 4 календарних дні на стаціонарному лікуванні та 1,5 місяця рекомендованого ліжкового режиму, не є достатнім для поновлення такого строку звернення до суду, оскільки такий становить понад 2 роки. Попри вказане, позивач був не позбавлений на своєчасне звернення до суду, звернення за правничою допомогою та збирання доказів у строк визначений КАС України.
Статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).
Отже, наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку звернення до суду.
Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні позовної заяви, повинна вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.
Окрім цього, пунктом другим частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.
Такі положення наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.
Отже, позивач, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, має діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону та не повинен отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain Європейський суд з прав людини зазначив, по заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження з поважних причин.
Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для звернення до адміністративного суду здійснюється судом у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на звернення до суду.
На переконання суду, наведенні обставини позивачем не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення строку.
Таким чином, суд звертає увагу, що адміністративний позов у справі №300/8967/24 позивач подав з пропущенням шестимісячного строку звернення, визначеного частина 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, а повідомлені позивачем обставини пропущення вказаного строку не можуть бути визнані судом поважними.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Відтак, враховуючи те, що позивачем пропущений встановлений частиною 2 статті 122 КАС України шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом, а доводи позивача про дотримання строків суд визнає неповажними, а тому наявні підстави для повернення позовної заяви.
Частиною 1 статті 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України Про судовий збір в разі повернення заяви або скарги сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду зокрема в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції.
Відтак, для повернення судового збору, сплаченого за подання цього позову, позивачу слід звернутися до суду з відповідним клопотанням.
На підставі наведеного та керуючись статтями 132, 169, 241, 243, 248 КАС України, суддя,
у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду відмовити.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень повернути позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.
Роз`яснити позивачеві, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складання в повному обсязі, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Суддя Главач І.А.