Справа № 160/24188/24
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.09.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправним та скасувати наказ т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 від 05.08.2024 № 244/нод, яким до старшого солдата ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани з позбавленням виплати премії та додаткової винагороди за травень 2024 року; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 вирішити питання про нарахування і виплату за травень 2024 року старшому солдату ОСОБА_1 премії згідно з наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" та додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у відповідному розмірі; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 занести скасування дисциплінарної відповідальності до службової картки старшого солдата ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 . Службовим розслідуванням встановлено, що 30.05.2024 року відповідно до бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 та бойового наказу командира мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 позивач у складі трьох військовослужбовців відмовився заступити на бойове чергування на спостережний пункт. Позивач зазначає, що невиконання наказу зумовило отримання позивачем 28.12.2022 року поранення під час виконання бойового завдання, про що доповідав командуванню. Однак, при проведенні службового розслідування неспроможність виконати бойове розпорядження за станом здоров`я згідно з висновком ВЛК та медичними протипоказаннями не врахована та наказом від 05.08.2024 № 244/нод позивача визнано таким, що відмовився від виконання бойового наказу без поважних причин. Вказує, що за порушення 11 та 16 статті Статуту Внутрішньої служби, статті 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України його притягнуто до дисциплінарного покарання та оголошено сувору догану. Із висновками, викладеними у акті розслідування позивач не згодний та вважає їх такими, що не відповідають дійсності, оскільки до відмови від виконання бойового наказу за станом здоров`я позивач характеризувався позитивно, нарікань з боку командування щодо невиконання чи неналежного виконання службових обов`язків не мав. Натомість після відмови виконання бойового наказу до нього безпідставно застосовувався тиск зі сторони командування, його рапорти безпосереднім командиром не приймались. Відповідачем не вжито всіх заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення. Вважаючи вказаний наказ протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2024 року адміністративний позов було залишено без руху, оскільки позовна заява була подана без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
09.10.2024 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. Відзив обґрунтований тим, що позивач відповідно до наданої характеристики проявив себе з негативної сторони, що виражалось у не виконанні наказів командира, своєю поведінкою подає негативний приклад іншим військовослужбовцям даної військової частини, відмовляється освоювати свою посаду. Так згідно бойового наказу командира мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 від 29.05.2024 року позивач повинен був забезпечити цілодобове спостереження до окремого розпорядження. Однак 30.05.2024 року позивач в присутності свідків відмовився від виконання наказу, про що рапортом було повідомлено командиру військової частини та 03.06.2024 року було призначено проведення службового розслідування. Під час проведення службового розслідування позивач наполягав на тому, що за станом здоров`я не може виконати бойове завдання на підставі висновку військово-лікарської комісії від 28.05.2024 року №1973, відповідно до якої він не може проходити військову службу на займаній посаді у військовій частині НОМЕР_1 та виконувати бойові завдання за станом здоров`я. Так згідно вказаного висновку позивач придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони та є непридатним до служби у підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у спеціальних спорудах. Проте мінометна батарея військової частини НОМЕР_1 не підпадає під статті до яких позивач є непридатним до служби та на час виконання завдань знаходилась не в зоні ведення бойових дій. За результатами проведення службового розслідування встановлено що дії позивача порушують статті 11 та 16 Статуту Внутрішньої служби ЗСУ, статті 4 Дисциплінарного Статуту ЗСУ та мають ознаки кримінального правопорушення передбаченого п.4 статті 402 Кримінального Кодексу України, у зв`язку з чим позивачу оголошено дисціплінарне стягнення у вигляді суворої догани та на підставі пункту 15 розділу XXXIV "Порядку № 260 позбавлено премії та додаткової винагороди за травень 2024 року.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходить військову службу на посаді водія 3 мінометного розрахунку 1 мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 .
28.05.2024 року старший соладт за мобілізацією ОСОБА_1 , пройшов медичний огляд військово-лікарської комісії при військовій частині НОМЕР_2 по завершенню якого видано довідку №1973 від 28.05.2024 року, в якій зазначено, що на підставі статей 31-б, 39-б, 61-б, 13-в, 23-в, 26-в, 36-в, 64-в, 75-в, 79-в, 76-г графи ІІ Розкладу хвороб визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Така особа є непридатною до служби у підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у спеціальних спорудах.
В довідці №1973 від 28.05.2024 року зазначено діагноз та наслідки перенесеної вибухової травми (28.12.2022): вогнепального осколкового сліпого поранення правого плеча, лівого стегна з наявністю стороннього тіла у вигляді зміцнілих рубців, посттравматичної невропатії правого ліктьового нерву з сенсорними розладами без порушення функції правої верхньої кінцівки. Т70.0, Н90.3 Н93.1 Наслідки акубаротравми (28.12.2022) у вигляді хронічної двобічної сенсоневральної приглухуватості НІ ступеня зі сприйняттям ШМ 1,0 метр на праве вухо, 0,5 метрів на ліве вухо, РМ 4,0 метра на праве вухо, 3,5 метрів на ліве вухо, суб`єктивного шуму. Т90.5 Стан після вибухової травми (01.04.2024) закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку у вигляді цефалгічного, вестибуло-атактичного, астено-вегетативного синдромів з незначним порушенням функції. Згідно наказу МОЗ України від 04.07.2007 р. № 370 травми легкого ступеня. Травми, так, пов`язані із захистом Батьківщини.
Згідно з рапортом т.в.о. командира мінометної батареї у військовій частині НОМЕР_1 від 30.05.2024 року вх. №1748, 30.05.2024 року старшому соладту ОСОБА_1 , відповідно до бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 та бойового наказу командира мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 №2905_1 від 29.05.2024 року було наказано у складі групи трьох військовослужбовців заступити на бойове чергування на спостережний пункт. 30.05.2024 року позивач відмовився від виконання наказу.
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №536/нагд від 03.06.2024 року призначено службове розслідування відносно позивача за фактом протиправних дій.
Наказом №607/нагд від 03.07.2024 року продовжено строки проведення службового розслідування.
Опитані під час службового розслідування військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 пояснили, що вони були свідками відмови старшого солдата ОСОБА_1 від виконання наказу.
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2024 року №244/нод «Про результати службового розслідування відносно старшого солдата ОСОБА_1 » за порушення 11 та 16 статті Статуту Внутрішньої служби ЗСУ, статті 4 Дисциплінарного Статуту ЗСУ, притягнуто позивача до дисциплінарного покарання та оголошено сувору догану та враховуючи факт відмови від виконання наказу командира 30.05.2024 року позбавлено премії та додаткової винагороди за травень 2024 року.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).
Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Частинами 2-4 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.
Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ).
Так, за приписами статтей 1, 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків (частина третя статті 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ).
Згідно з частиною першою статті 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Наведені норми Дисциплінарного статуту ЗСУ дають підстави дійти висновку, що суть дисциплінарного правопорушення полягає у невиконанні чи неналежному виконанні військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушенні військової дисципліни чи громадського порядку.
Відповідно до вимог статей 83-86 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).
Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
Після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Згідно з вимогами статті 91 Дисциплінарного статуту ЗСУ заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень або поєднувати одне стягнення з іншим, накладати стягнення на весь особовий склад підрозділу замість покарання безпосередньо винних осіб.
Статтею 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, передбачено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Відповідно до статі 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Статтею 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
За правилами статті 49 цього Статуту військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.
Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.
Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів підтримувати на належному рівні військову дисципліну.
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".
Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність.
Право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.
У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності (ст. 6 Дисциплінарного статуту).
Згідно статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Отже, з проведеного правового аналізу норм Дисциплінарного статуту вбачається, що військовослужбовці для забезпечення виконання свого військового обов`язку захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, зобов`язані неухильно та бездоганно додержуватися військової дисципліни.
Командир, в свою чергу, зобов`язаний налагодити роботу таким чином, щоб не допускати вчинення дій зі сторони військовослужбовців, які б порушували дисципліну та внутрішній порядок, а при виявленні неналежної поведінки (порушення дисципліни та внутрішнього порядку) підпорядкованих військовослужбовців, командир батальйону повинен вживати заходи реагування на такі факти з метою відновлення військової дисципліни та внутрішнього порядку у батальйоні.
Судом встановлено, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стало невиконання позивачем 30.05.2024 року бойового наказу командира. Дані обставини сторонами не заперечуються.
Разом із тим, позивач зазначає, що причиною невиконання такого наказу став його фізичний стан після отриманих поранень та травм 28.12.2022 року та 01.04.2024 року під час виконання бойових завдань, за наслідками яких позивач в подальшому проходів стаціонарне лікування та згідно довідки військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_2 від 28.05.2024 року №1973 визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Така особа є непридатною до служби у підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у спеціальних спорудах.
Так, представником відповідача до матеріалів справи надано копію акту службового розслідування в якому зазначено, що в стройовій службі було зареєстровано лише один рапорт до командира мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 на переміщення старшого солдата ОСОБА_1 на пропоновану посаду старшого водія 2 розрахунку 1 взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 вхідний №1721 від 28.05.2024 року за власною згодою, з клопотанням від командира мінометної батареї до командира військової частини НОМЕР_1 . Це переміщення не було реалізовано у зв`язку з тим що з 01.06.2024 року у військовій частині НОМЕР_1 було введено новий штатний розпис, де, згідно плану переміщення по посадах, старшого солдата ОСОБА_1 було залишено на посаді водія З мінометного розрахунку 1 мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 .
Також зазначено, що мінометна батарея військової частини НОМЕР_1 не підпадає під статті до яких позивач є непридатним до служби. Згідно бойового наказу командира мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 №2905_1 8.00 від 29.05.2024 року старший солдат ОСОБА_1 повинен був забезпечити цілодобове спостереження до окремого розпорядження, що не потребує від старшого солдата ОСОБА_1 великих фізичних навантажень. З метою уточнення висновку ВЛК чи може старший солдат ОСОБА_1 згідно розкладу хвороб носити засоби індивідуального захисту (каску, бронежилет ) під час виконання службових обов`язків, було отримано відповідь військової частини НОМЕР_3 про те що згідно статуту внутрішньої служби ЗСУ військовослужбовець зобов`язаний знаходитись у засобах індивідуального захисту, якщо це передбачено умовами виконання наказу командира.
Під час розгляду даної справи судом враховується наступне.
Відповідно до статті 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.
Разом із тим, під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
В даному випадку, матеріалами справи підтверджується, що позивач 28.02.2022 року під час виконання бойового завдання отримав поранення.
Крім того, відповідно до змісту довідки Військової частини НОМЕР_2 від 28.05.2024 року №1973 зазначено діагноз та наслідки перенесеної вибухової травми (28.12.2022): вогнепального осколкового сліпого поранення правого плеча, лівого стегна з наявністю стороннього тіла у вигляді зміцнілих рубців, посттравматичної невропатії правого ліктьового нерву з сенсорними розладами без порушення функції правої верхньої кінцівки. Згідно наказу МОЗ України від 04.07.2007 р. № 370 травми легкого ступеня. Травми, так, пов`язані із захистом Батьківщини.
Статтею 28 Статуту внутрішньої служби встановлено, що єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.
Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.
Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою (стаття 30 Статуту внутрішньої служби)
Згідно зі статтею 35 Статуту внутрішньої служби накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.
Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.
Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.
Отже, на військовослужбовця покладений обов`язок виконання усних та письмових наказів своїх командирів, як безпосередніх, так і вищих.
Слід зазначити, що факт невиконання відданого позивачу бойового наказу позивачем не оспорюється та підтверджується матеріалами службового розслідування.
Разом із тим, позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що обраний вид дисциплінарного стягнення та обрання його виду відповідачем не було взято до уваги фізичний стан позивача та неможливість фізично виконати обов`язки військовослужбовця, про що відповідач обізнаний був, а також те, що відповідач не встановлював наявність чи відсутність причинного зв`язку між дисциплінарним порушенням та станом здоров`я позивача, зокрема після отриманого 28.02.2022 року поранення під час виконання бойового завдання у результаті якої позивача взагалі рішенням ВЛК було визнано непридатним до служби у підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у спеціальних спорудах.
Надаючи оцінку доводам позивача, суд зазначає наступне.
Відповідно до наведених вище положень чинного законодавства, військовослужбовець зобов`язаний беззастережно та неухильно виконати відданий йому наказ командира. Право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.
В даному випадку, сторонами не заперечується та не ставиться під сумнів правомірність ввідданого позивачу наказу, отже такий наказ мав бути виконаний.
За невиконання наказу військовослужбовець має нести дисциплінарну та/або кримінальну відповідальність, окрім випадків наявності поважних причин невиконання наказу.
Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.
Разом із тим, в акті відображено підстави, зазначені позивачем, невиконання ним наказу у зв`язку із погіршенням стану здоров`я позивача та неотримання медичної допомоги. Проте наведене спростовується матеріалами службового розслідування, зокрема поясненнями наданими в рапорті лейтенанта медичної служби ОСОБА_6 , начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 , що позивач регулярно отримував консультації та направлення на лікування. 29.05.2024 року та 30.05.2024 року звернень від позивача до медичної служби військової частини НОМЕР_1 не було зафіксовано.
Окрім того, суд враховує і те, що позивачу відповідно довідки від 28.05.2024 року не було рекомендовано відпустку для лікування після отриманої травми та останній сприступив до віськової служби та зобов`язаний був виконувати накази командира.
Що стосується непридатності позивача до служби у підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у спеціальних спорудах, то у суду відсутні підстави вважати, що мінометна батарея військової частини НОМЕР_1 підпадає під статті до яких позивач є непридатним до служби.
Щодо висновку у довідці ВЛК про те, що позивач придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, суд зазначає, що враховуючи даний висновок позивач має нести службу саме у у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
Проте, відсутність на момент віддання бойового наказу реалізації рекомендацій ВЛК щодо можливих місць несення служби позивача, не є підставою для невиконання наказів командира військової частини в розпорядження якої на даний час знаходиться військовослужбовець та не є підставою для звільнення останнього від відповідальності.
Оцінюючи наведені обставини у сукупності, суд зазначає, що відповідачем обгрунтовано зроблено висновок про наявність у діях позивача вини та протиправної поведінки, у неналежному виконанні службових обов`язків, повністю з`ясовано причинний зв`язок обставин невиконання наказу.
Враховуючи зазначене, відповідач здійснивши повне з`ясування всіх обставин, правомірно прийняв оскаржуваний наказ, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2024 № 244/нод є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Позивачем також також заявлено вимоги про нарахування і виплату премії та додаткової винагороди, які пов`язані виключно з тим, що його протиправно було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та позбавлено наведених доплат.
Оскільки вимоги про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 вирішити питання про нарахування і виплату за травень 2024 року премії згідно з наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" та додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у відповідному розмірі; занести скасування дисциплінарної відповідальності до службової картки старшого солдата ОСОБА_1 є похідними, а суд дійшов висновку про правомірність застосування дисциплінарного стягнення та оскаржуваного наказу, суд відмовляє в їх задоволенні як похідних.
За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.
Керуючись статтями 2, 139, 242-246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська