Справа № 559/4841/24
Суддя: Макеєв С. В.
Дата ухвалення: 2025-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 559/4841/24
Провадження № 2-а/559/6/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року м. Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Макеєва С.В.

з участю секретаря судового засідання Франчук А.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Федорков Віктор Іванович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

І. Стислий виклад позиції сторін.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Федорков Віктор Івановичзвернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування посилається на те, що 02 листопада 2022 року ОСОБА_1 була вручена повістка про необхідність явки 07 листопада 2022 року до ТЦК для уточнення облікових даних. У визначений час позивач з`явився до ТЦК, уточнив свої облікові дані та надав усі необхідні документи для оформлення відстрочки від мобілізації на підставі п.13 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Відстрочка йому передбачена внаслідок необхідності постійного догляду за своєї мамою ОСОБА_2 , яка є інвалідом 2 групи. Комісії ТЦК було надано: заяву про призначення відстрочки, довідку МСЕ про інвалідність мами, висновок ЛКК про необхідність постійного догляду, свідоцтво про народження. Про рішення комісії ТЦК працівники обіцяли повідомити по телефону через якийсь час. Однак до даного часу про надання позивачу відстрочки від мобілізації чи відмову у відстрочці ТЦК не повідомляло, незважаючи на його неодноразові звернення. 10.07.2024 року позивачем у ТЦК було уточнено свої облікові дані, що підтверджується витягом з «Резерву+» та ТЦК у оскаржуваній постанові. Отже, позивач добросовісно виконував свої обов`язки військовозобов`язанного та чекав виклику до ТЦК чи повідомлення від ТЦК для ознайомлення з рішенням про наданням відстрочки, чи відмови в наданні. При цьому позивач ні прямо ні опосередковано не був зацікавлений в ухиленні від отримання повістки чи явки до ТЦК. Однак 12 грудня 2024 року позивач був доставлений дільничим інспектором національної поліції до ТЦК, внаслідок того, що не з`явився на виклик ТЦК по повістці та перебуває у розшуку.

У ТЦК 12 грудня 2024 року позивача повідомили, що 06.11.2024 року на його адресу була направлена повістка про виклик його на 19.11.2024 року до ТЦК без визначеної у повістці мети виклику. Однак зазначену повістку позивач не отримував, про що зазначив при складені на нього протоколу №424 та у оскаржуваній постанові №1/424 від 12.12.2024 р. При цьому працівники ТЦК причини неявки на виклик по повістці позивача не виясняли, а його пояснення щодо того, що за місцем його проживання у с.Копани Дубенського району, на його оселі відсутня абонентська скринька, а у селі відсутні поштове відділення та місцевий листоноша, а також те, що доставка поштових відправлень здійснюється пересувним поштовим відділенням з с. Озеряни, як правило, один раз на тиждень, не прийняли до відома. Жодних повідомлень від оператора поштового зв`язку чи СМС-повідомлень на мобільний телефон про надходження позивачу рекомендованого листа (повістки) не надходило, внаслідок чого повістка йому доставлена не була. У постанові ТЦК зазначає, що позивачу, проживаючому за адресою АДРЕСА_1 повістка направлялася на адресу АДРЕСА_1 , тобто не за місцем його реєстрації і тому підстави відповідальності позивача за неявку по повістці направлену не на його адресу відсутні. Форма повістки направленої позивачу , та якої він не отримував, не може бути підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності внаслідок того, що вона має дефект форми та не відповідає викладеній у Додатку 11 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487. Направлена позивачу повістка не містить обов`язково затвердженого значення «мета виклику», внаслідок чого офіційний документ (повістка), виданий із дефектом форми, втрачає значення щодо необхідності його обов`язкового виконання.

Просить скасувати постанову №1/424 від 12.12.2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн., провадження у справі закрити.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Згідно ухвали суду від 23.12.2024 ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відзив на позовну заяву відповідачем не подано, матеріалів справи, які стали підставою винесення постанови №1/424 від 12.12.2024 відносно ОСОБА_1 суду не надано.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 з 28.08.2018 року в статусі військовозобов`язаного, що підтверджується військово-обліковим документом, а саме військовим квитком, серії НОМЕР_1 (а.с. 10-14).

Відповідно до електронної бази «Резерв+», позивач оновив свої облікові і персональні дані 10.07.2024 року (а.с. 8).

У свідоцтві про народження ОСОБА_1 матір`ю зазначена ОСОБА_2 (а.с. 19).

Згідно довідки МСЕ№070044, ОСОБА_2 є особою з інвалідністю другої групи безтерміново (а.с. 17).

12.12.2024 року відносно ОСОБА_1 складено протокол № 424 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, де зазначено, що він не з`явився до ТЦК за повісткою. Одночасно відповідачем було винесено постанову №1/424, якою позивача визнано винним, притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом накладення штрафу у розмірі 17 000 грн. (а.с. 5-6, 7).

В оскаржуваній постанові зазначено, що 10.07.2024 позивачем уточнено свої персональні та облікові дані. Окрім того зазначено, що повістка ОСОБА_1 направлялася на адресу АДРЕСА_1 , та повернута 19.11.2024 у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с. 7).

IV. Норми права, які застосував суд.

Відповідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно до ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення дійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За приписами ст. 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.

Відповідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Пунктом 3 ч.10 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Постановою від 16 травня 2024 р. № 560 Уряд затвердив Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, згідно якого належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних.

Відповідно до абзацу 11 ч.3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка). У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів. Згідно із ч.7 ст.1 вказаного Закону №2232-ХІІ, виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

У відповідності до положень ст. 235 КУпАП Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Статтею 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

19.05.2024 набув чинності Закон №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст. 210 КУпАП було доповнено частиною 3, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

V. Мотивована оцінка і висновки суду.

Суд зазначає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а також відповідати принципу законності.

В даній справі судом встановлено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно. ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому, як вбачається з матеріалів справи, про що зокрема зазначено в оскаржуваній постанові №1/424 від 12.12.2024, повістка направлялася позивачу на адресу: АДРЕСА_1 , тобто не за місцем його реєстрації і тому підстави відповідальності позивача за неявку по повістці направлену не на його адресу відсутні.

Таким чином, позивач не був повідомлений про виклик його до ІНФОРМАЦІЯ_4 у спосіб, як того вимагає чинне законодавство України. При цьому, інформація щодо зареєстрованого місця проживання позивача у відповідача була. Тому, перекладати негативні наслідки в цьому випадку на ОСОБА_1 і притягати його до адміністративної відповідальності за неявку по повістці, яка була направлена не за його місцем реєстрації та проживання - неможливо.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується достатніми доказами, відповідачем не доведено правомірність винесення постанови відносно позивача, відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про скасування постанови та достатність підстав для їх задоволення із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.77, 139, 205, 241-246, 286, 268-271 КАС України, Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», Конституцією України, суд, -

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Федорков Віктор Іванович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 №1/424 від 12 грудня 2024 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн., а провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 (адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

Суддя С.В. Макеєв