Справа № 140/4892/24
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2025-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/4892/24 пров. № А/857/24652/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради Волинської області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року (ухвалене головуючим суддею Сорока Ю.Ю. у м. Луцьк) у справі № 140/4892/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради Волинської області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити дії;

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив:

визнати протиправною відмову щодо не проведення перерахунку та виплати грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля, відповідно до вимог Порядку виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля та на транспортне обслуговування, затвердженого постановою КМУ від 14.02.2007 №228, в редакції постанови КМУ від 07.08.2013 №536 «Про внесення змін до пункту 2 постанови КМУ від 14.02.2007 №228», а саме 22 відсотка прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць;

зобов`язати Департамент соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради Волинської області здійснити перерахунок та виплачувати грошову компенсацію на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля, відповідно до вимог Порядку виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля та на транспорте обслуговування, затвердженого постановою КМУ від 14.02.2007 №228, в редакції постанови КМУ від 07.08.2013 року №536 «Про внесення змін до пункту 2 постанови КМУ від 14.02.2007 №228», а саме 22 відсотка прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць, починаючи з 01.01.2024 до виникнення обставин, з якими правовий акт пов`язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок з 01.01.2024 грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля, відповідно до вимог Порядку виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля та на транспортне обслуговування, затвердженого постановою КМУ від 14.02.2007 року №228, в редакції постанови КМУ від 07.08.2013 №536 «Про внесення змін до пункту 2 постанови КМУ від 14.02.2007 №228», а саме 22 відсотка прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць. Листом від 22.04.2024 №11.2-9/4482/2024 відповідач повідомив позивача, що враховуючи зміни, які були внесені постановою КМУ від 05.08.2020 №683 до постанови КМУ №228 від 14.02.2007 та набрання чинності 08.08.2020, нарахування та виплата компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля проводиться у розмірі 22 відсотки прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Отже, сума річної грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля та на транспортне обслуговування виплачується рівними частинами двічі на рік.

Позивач вважає відмову відповідача провести перерахунок з 01.01.2024 грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля необгрунтованою та незаконною, такою, що порушує його право на соціальний захист та отримання компенсації у повному розмірі, у зв`язку із чим просить позов задовольнити повністю.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03.09.2024 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради Волинської області щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку та виплати грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля, відповідно до вимог Порядку виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля та на транспортне обслуговування, затвердженого постановою КМУ від 14.02.2007 №228, в редакції постанови КМУ від 07.08.2013 №536 «Про внесення змін до пункту 2 постанови КМУ від 14.02.2007 №228», а саме 22 відсотка прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць. Зобов`язано Департамент соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради Волинської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплачувати грошову компенсацію на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля, відповідно до вимог Порядку виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля та на транспортне обслуговування, затвердженого постановою КМУ від 14.02.2007 №228, в редакції постанови КМУ від 07.08.2013 №536 «Про внесення змін до пункту 2 постанови КМУ від 14.02.2007 №228», а саме 22 відсотка прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць, починаючи з 01.01.2024 до виникнення обставин, з якими правовий акт пов`язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що компенсація на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів має бути виплачена позивачу Департаментом соціальної політики Луцької міської ради Волинської області у розмірі 22 відсотки прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що позивач є пенсіонер органів внутрішніх справ, учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (1-а категорія), інвалід війни 2-ої групи, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни, перебуває на обліку в Департаменті соціального захисту населення Волинської обласної державної адміністрації на пільгове забезпечення автомобілем, має у своїй власності і користується автомобілем, придбаним за власні кошти, марки SUZUKI (СУЗУКІ), реєстраційний номер НОМЕР_1 1989 року випуску, при цьому йому виплачується компенсація на бензин, ремонт та технічне обслуговування автомобіля.

Як вбачається із довідки Департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області від 16.04.2024 №11.2-8.6/4264/2024, позивачу виплачена компенсація на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля за перше півріччя 2024 року в загальному розмірі 259,71 грн.

08.04.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок з 01.01.2024 грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля, відповідно до вимог Порядку виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля та на транспортне обслуговування, затвердженого постановою КМУ від 14.02.2007 року №228, в редакції постанови КМУ від 07.08.2013 №536 «Про внесення змін до пункту 2 постанови КМУ від 14.02.2007 №228», а саме 22 відсотка прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць.

Листом від 22.04.2024 №11.2-9/4482/2024 відповідач повідомив позивача, що враховуючи зміни, які були внесені постановою КМУ від 05.08.2020 №683 до постанови КМУ №228 від 14.02.2007 та набрання чинності 08.08.2020, нарахування та виплата компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля проводиться у розмірі 22 відсотки прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Отже, сума річної грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля та на транспортне обслуговування виплачується рівними частинами двічі на рік.

Вважаючи дії відповідача щодо не проведення нарахування та виплати компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, індексації грошового забезпечення та матеріальної допомоги протиправними, позивач звернувся до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» визначає основні засади створення правових, соціально-економічних, організаційних умов для усунення або компенсації наслідків, спричинених стійким порушенням здоров`я організму, функціонування системи підтримання особами з інвалідністю фізичного, психічного, соціального благополуччя, сприяння їм у досягненні соціальної та матеріальної незалежності.

Відповідно до частин 1-3 ст. 28 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» грошові компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування спеціального автотранспорту та на транспортне обслуговування виплачуються особам з інвалідністю, на дітей з інвалідністю, які відповідно до законодавства мають право на забезпечення спеціальним автотранспортом.

Грошова компенсація на транспортне обслуговування виплачується особам з інвалідністю, законним представникам дітей з інвалідністю, які перебувають на обліку для одержання автомобілів, а також які мають право на забезпечення автомобілями і за власним бажанням відмовилися від їх одержання і бажають отримувати грошову компенсацію чи які не одержали автомобілі у зв`язку з протипоказаннями для їх керування.

Після одержання особою з інвалідністю, законним представником дитини з інвалідністю спеціального автотранспорту виплата їй грошової компенсації на транспортне обслуговування припиняється і виплачується грошова компенсація на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля.

Частинами 5, 6 ст. 28 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» передбачено, що грошові компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування спеціального автотранспорту та на транспортне обслуговування призначають і виплачують місцева державна адміністрація. Порядок виплати і розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Постанови №228 в редакції постанови КМУ від 07.08.2013 №536 установлено, що грошові компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів виплачуються інвалідам, законним представникам дітей-інвалідів, що мають автомобілі та мотоколяски, - у розмірі відповідно 22 відсотки та 16 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць, на транспортне обслуговування - у розмірі 29 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць.

Відповідно до пункту 5 Порядку виплати грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 №228 (далі - Порядок) компенсації виплачуються рівними частинами двічі на рік - у березні за перше та у вересні за друге півріччя поточного року з дня їх призначення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено у 2024 році прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць, зокрема, з 01.01.2024 становить 2361 гривні.

З аналізу наведених нормативно-правових норм колегія суддів приходить до переконання, що розмір грошової компенсації на транспортне обслуговування, показники, за якими вона визначається, порядок та періодичність її виплати повністю врегульовані законодавством, яке не передбачає компетенції центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, забезпечує формування та реалізацію здійснення державного нагляду та контролю за додержанням вимог законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб, давати роз`яснення з питань визначення розміру грошової компенсації на транспортне обслуговування, що виплачуються особам з інвалідністю, законним представникам дітей з інвалідністю, які перебувають на обліку для одержання автомобілів, а також які мають право на забезпечення автомобілями і за власним бажанням відмовилися від їх одержання і бажають отримувати грошову компенсацію чи які не одержали автомобілі у зв`язку з протипоказаннями для їх керування.

Суд першої інстанції правильно вказав, що показники і параметр розміру грошової компенсації у нормативному акті виписані достатньо чітко і однозначно для того, щоб визначити і виплати конкретну суму цього платежу. Зокрема, положення пункту 2 Постанови № 228 та пункту 5 Порядку треба розуміти так, що 22 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, є сумою, яка належить до сплати за кожен місяць відповідного півріччя, що виплачується двічі на рік рівними частинами.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційні скарги належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційних скарг не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради Волинської області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року у справі № 140/4892/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар