Справа № 280/10196/24
Суддя: Богатинський Богдан Вікторович
Дата ухвалення: 2025-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року Справа № 280/10196/24 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Богатинського Б.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АМТ" до Тернопільської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товару, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АМТ" (далі позивач, ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "АМТ") до Тернопільської митниці (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

Визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару №UA403070/2024/000201/2 від 19.07.2024.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару №UA403070/2024/000246/2 від 20.09.2024.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АМТ" судові витрати по даній справі.

Позивачем сплачений судовий збір у розмірі 12686,57 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що позивачем виконані усі умови, визначені Митним кодексом України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі - МК України) для забезпечення можливості перевірити та підтвердити заявлену ним митну вартість товару. Тому твердження відповідача про наявність обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів є протиправним. Приймаючи рішення про коригування митної вартості товару, митниця виходила з наявної інформації щодо раніше визначеного рівня митної вартості. Однак, в порушення вимог ст. 57 МК України митницею не доведено неможливість застосування інших (попередніх) методів (2а-2г) визначення митної вартості товару, а застосовано резервний метод, який відповідно до наведених вище норм законодавства застосовується у випадку, якщо митна вартість товару не може бути визначена за попередніми методами. Позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 11 листопада 2024 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

22 листопада 2024 року до суду надійшли відзиви на позовну заяву. Тернопільська митниця вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими з наступних підстав. Під час здійснення митного контролю за МД № 24UA60U6 від 19.07.2024 митницею за результатами опрацювання виявлено, що в документах поданих до митного оформлення наявні розбіжності, зокрема: згідно п.2 Специфікації від 18.04.2023 №3 строк поставки товару: жовтень-грудень 2023 року, проте поставка здійснюється в липні 2024; договір перевезення вантажу морським транспортом від 21.10.2019 №2110/912/2019 відповідно до п.1.1. Замовник «Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «АМТ» далі - Замовник доручає, а Перевізник «Global Container Lines Latvia SIA» - далі Перевізник приймає на себе зобов`язання за плату виконати міжнародне морське перевезення (фрахт) вантажів Замовника в порядку та на умовах цього Контракту. До митного оформлення надано рахунок на перевезення від 10.07.2024 №L71680, заявка на перевезення від 08.05.2024 №1/76, акт виконаних робіт від 18.07.2024 в яких Перевізник виставляє оплату за надані послуги: залізнична доставка, включаючи перевантаження, що не передбачено умовами договору перевезення вантажу морським транспортом від 21.10.2019 №2110/912/2019; згідно ж/д накладних від 10.07.2024 №№, , наявна інформація, щодо перевізника «PKP CARGO S.A.». Інформація, яка б підтверджувала причетність «PKP CARGO S.A.» до перевезення залізничним транспортом окрім ж/д накладних відсутня, а саме відсутні рахунки про перевезення, банківські платіжні документи та договори між Замовником та Перевізниками; коносамент від 13.05.2024 №UTRUST24050320 що жодним чином не завірений, відсутні будь-які підписи, штампи, печатки; платіжні інструкції від 07.08.2023 №137, від 19.04.2024 №227 не є достатнім підтвердженням оплати за оцінюваний товар, оскільки не містять обов`язкових реквізитів, а саме підпис(и) [власноручний(і)/електронний(і)] відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має (ють) право розпоряджатися рахунком (п.1 Порядку оформлення платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216); прайс-лист від 04.04.2023, комерційна пропозиція від 14.04.2023 містить інформацію щодо цін на товари виключно на умовах поставки FOB QINGDAO, що обмежує конкурентність. Під час здійснення митного контролю за МД № 24UA71U8 від 20.09.2024 митницею опрацьовано інформацію, та виявлено, що в документах поданих до митного оформлення наявні розбіжності, зокрема: згідно ж/д накладних від 11.09.2024 № 31510167, №31510197 наявна інформація, щодо перевізника «PCC Intermodal S.A.». Інформація, яка б підтверджувала причетність «PCC Intermodal S.A.» до перевезення залізничним транспортом окрім ж/д накладних відсутня, а саме відсутні рахунки про перевезення, банківські платіжні документи та договори між Замовником та Перевізниками; платіжні інструкції від 07.08.2023 №137, від 19.04.2024 №227 не є достатнім підтвердженням оплати за оцінюваний товар, оскільки не містять обов`язкових реквізитів, а саме підпис(и) [власноручний(і)/електронний(і)] відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має (ють) право розпоряджатися рахунком (п.1 Порядку оформлення платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216); у графі 70 платіжних інструкцій від 07.08.2023 №137 та від 19.04.2024 №227 міститься посилання на реквізити документів, які не стосуються даної поставки, та які не подано до митного оформлення, зокрема немає посилання на реквізити специфікації від 18.03.2024 №13; сума транзакції згідно з графою 32 платіжних інструкцій від 07.08.2023 №137 та від 19.04.2024 №227 більша, ніж сума поставки за інвойсом від 10.06.2024 № QDAMT230721-7, та більша від суми зазначеної у Специфікації від 18.04.2023 №3 та специфікації від 18.03.2024 №13; прайс-лист від 28.02.2024, комерційна пропозиція від 04.03.2024 містить інформацію щодо цін на товари виключно на умовах поставки FOB QINGDAO, що обмежує конкурентність. Перелічені вище фактори вказують на наявність розбіжностей та невідповідностей у поданих до митного оформлення документах. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини 4 ст.57 МК України, вказано про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 МК України. Митна вартість товарів визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст.64 МК України. Рішення про коригування митної вартості товару прийняті з дотриманням вимог чинного законодавства, є законними та обґрунтованими та не підлягають скасуванню. Відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

22 листопада 2024 року відповідачем подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у справі для повного та всебічного встановлення усіх обставин справи.

Ухвалою суду від 22 листопада 2024 року у задоволенні клопотання Тернопільської митниці про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, - відмовлено.

На підставі матеріалів справи, судом встановлено наступні обставини.

20.12.2022 ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "АМТ" (м. Дніпро) (Покупець) уклало з компанією «QINGDAO MAOSHUN INDUSTRIAL CO.», LTD (Китай) (Продавець) зовнішньоекономічний контракт №MSH-1-2022 на поставку в Україну товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікації (Додатках), яка є невід`ємною частиною даного контракту. Компанією «QINGDAO MAOSHUN INDUSTRIAL CO.», LTD відповідно до умов даного зовнішньоекономічного Контракту, специфікацій до нього: №3 від 18.04.2023, №12 від 12.03.2024, №13 від 18.03.2024, рахунків-фактури: №QDAMT230721-6 від 08.05.2024, №QDAMT230721-7 від 10.06.2024, здійснено поставку ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "АМТ" товарів (Тачки (візки) ручні несамохідні, виробництва торговельної марки "Vitals"). Товари поставлялась на умовах FOB згідно міжнародних торговельних правил "ІНКОТЕРМС 2010".

ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "АМТ" задекларовано до відділу митного оформлення №3 митного поста «Тернопіль» Тернопільської митниці партії отриманого товару за окремими електронними митними деклараціями (ЕМД).

Щодо ЕМД №24UA60U6 від 19.07.2024, судом встановлено таке.

Для підтвердження вартості товару, яка повинна бути сплачена продавцю, підприємством було надано митному органу документи: декларація митної вартості; зовнішньоекономічний контракт №MSH-1-2022 від 20.12.2022; специфікації: №3 від 18.04.2023, №12 від 12.03.2024; додаткова угода №5/5 від 18.04.2024; додаткова угода №6/6 від 12.05.2024; рахунок-фактура (інвойс) №QDAMT230721-6 від 08.05.2024; пакувальний лист до нього від 08.05.2024; банківські платіжні інструкції: №137 від 07.08.2023, №227 від 19.04.2023; заяви на купівлю іноземної валюти: №№260, 262, 263 від 19.04.2024. Для підтвердження транспортних витрат до кордону України підприємство надало митниці: договір перевезення вантажу морським транспорту (фрахту) №2110/912/2019 від 21.10.2019; заявку на перевезення №1/76 від 08.05.2024; коносамент №UTRUST24050320 від 13.05.2024; рахунок на оплату послуг з перевезення №L71680 від 10.07.2024; акт виконаних робіт від 18.07.2024; міжнародні залізничні товаро-транспортні накладні: №, №, № від 10.07.2024.

Митна вартість товару підприємством визначена відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст.57 МК України за основним методом, який встановлений ст. 58 МК України.

Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, позивачу направлено електронне повідомлення від 19.07.2024, про надання документів, а саме: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Листом вих. №001-19/07 від 19.07.2024, позивачем додатково надано митниці: прайс-лист виробника від 04.04.2023; комерційну пропозицію виробника від 14.04.2023; виписки з особистого рахунку товариства за серпень 2023 року та квітень 2024 року, а також повідомило митницю, що усі наявні у підприємства, документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, надані, у зв`язку з чим будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару, надаватись не будуть та позивач просив здійснити митне оформлення за наявними документами.

19.07.2024 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA403070/2024/000201/2, відповідно до якого, загальна митна вартість задекларованого Товару №1 скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-r - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 МК України, а також відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації шляхом оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Підприємство задекларувало зазначену партію товару, а митниця випустила товар у вільний обіг за ЕМД № №24UA76U5 від 19.07.2024. Загальна різниця митних платежів (ПДВ + ввізне мито) від митної вартості, визначеної підприємством та скоригованої митницею, склала: 177 188,81 грн (020 - ввізне мито) + 389 815,40 грн (028 - ПДВ) = 567 004,21 грн. Розрахунок різниці в митних платежах (ціни позову) зазначено в графах 47 «Нарахування платежів», «В» «Подробиці розрахунків» зазначеної вище ЕМД.

Щодо ЕМД №24UA71U8 від 20.09.2024, судом встановлено наступне.

Для підтвердження вартості товару, яка повинна бути сплачена продавцю, підприємством було надано митному органу документи, а саме: декларацію митної вартості; зовнішньоекономічний контракт №MSH-1-2022 від 20.12.2022; специфікації: №3 від 18.04.2023, №13 від 18.03.2024; додаткова угода №5/5 від 18.04.2024; додаткова угода №6/6 від 12.05.2024; рахунок-фактура (інвойс) №QDAMT230721-7 від 10.06.2024; пакувальний лист до нього від 10.06.2024; лист продавця щодо технічної помилки №19092024 від 19.09.2024; банківські платіжні інструкції: №137 від 07.08.2023, №227 від 19.04.2023; заяви на купівлю іноземної валюти: №№260, 262, 263 від 19.04.2024; виписки з банківського рахунку позивача. Для підтвердження транспортних витрат до кордону України підприємство надало митниці: договір ТЕО №1092022 від 01.09.2022; заявку на перевезення №1/79Б від 10.06.2024; коносамент №UTRUST24060103 від 11.06.2024; рахунок на оплату ТЕО №24-РВТ-5154 від 20.09.2024; міжнародні залізничні товаро-транспортні накладні №31510167 та №31510197 від 11.09.2024.

Митна вартість зазначеного товару підприємством визначена відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст.57 МК України - за основним методом, який встановлений ст. 58 МК України.

Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, митницею підприємству направлено електронне повідомлення про надання документів: за наявності, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Також, надати (за наявності) такі додаткові документи: копію митної декларації країни відправлення; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; каталоги, специфікації, прайс-лист виробника товару.

Листом вих. №001-20/09 від 20.09.2024, товариство додатково надало митниці: прайс-лист виробника від 28.02.2024; комерційну пропозицію виробника від 04.03.2024, а також повідомило митницю, що усі наявні у підприємства, документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, надані, у зв`язку з чим будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару, надаватись не будуть та просило здійснити митне оформлення за наявними документами.

20.09.2024 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA403070/2024/000246/2, відповідно до якого, загальна митна вартість задекларованого Товару №1 скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-r - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 МК України, а також відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації шляхом оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Підприємство задекларувало зазначену партію товару, а митниця випустила товар у вільний обіг за ЕМД № №24UA88U6 від 20.09.2024. Загальна різниця митних платежів (ПДВ + ввізне мито) від митної вартості, визначеної підприємством та скоригованої митницею, склала: 87 114,68 грн (020 - ввізне мито) + 191 652,30 грн (028 - ПДВ) = 278 766,98 грн. Розрахунок різниці в митних платежах зазначено в графах 47 «Нарахування платежів», «В» «Подробиці розрахунків» зазначеної вище ЕМД.

Не погодившись з вказаними рішеннями про коригування митної вартості, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

МК України визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 (далі - ГААТ).

Згідно з ч. 2 ст. VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п`ятою статті 58 МК України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно з ч. 2 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно з ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, наведений в ч. 2 ст. 53 МК України. Такими документами є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісній характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації, про що вказано в постанові Верховного Суду від 07.11.2018 по справі № 826/18258/13-а.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч. 6 ст. 53 МК України).

Згідно зі ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з п.2 ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

З оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів судом встановлено, що митний орган дійшов висновку про неможливість застосування першого методу митної вартості товару, з таких наступних підстав.

У спірному рішення від 19.07.2024 вказано:

- оцінюваний товар постачається на підставі зовнішньоекономічного договору від 20.12.2022 № MSH-1-2022. До митного оформлення надано: - Згідно п.2 Специфікації від 18.04.2023 №3 строк поставки товару: жовтень-грудень 2023, проте поставка здійснюється в липні 2024;

- договір перевезення вантажу морським транспортом від 21.10.2019 №2110/912/2019 відповідно до п.1.1. Замовник ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "АМТ" далі - Замовник доручає, а Перевізник «Global Container Lines Latvia SIA» далі - Перевізник приймає на себе зобов`язання за плату виконати міжнародне морське перевезення (фрахт) вантажів Замовника в порядку та на умовах цього Контракту. До митного оформлення надано рахунок на перевезення від 10.07.2024 №L71680, Заявка на перевезення від 08.05.2024 №1/76, Акт виконаних робіт від 18.07.2024 в яких Перевізник виставляє оплату за надані послуги: залізнична доставка, включаючи перевантаження, що не передбачено умовами Договору перевезення вантажу морським транспортом від 21.10.2019 №2110/912/2019;

- згідно ж/д накладних від 10.07.2024 №№, , наявна інформація, щодо перевізника «PKP CARGO S.A.». Інформація, яка б підтверджувала причетність «PKP CARGO S.A.» до перевезення залізничним транспортом окрім ж/д накладних відсутня, а саме відсутні рахунки про перевезення, банківські платіжні документи та договори між Замовником та Перевізниками. Зазначене вище може свідчити про не повноту включення витрат пов`язаних з наданням транспортно-експедиційних послуг за межами митної території України;

- коносамент від 13.05.2024 №UTRUST24050320, що жодним чином не завірений, відсутні будь-які підписи, штампи, печатки;

- платіжні інструкції від 07.08.2023 №137, від 19.04.2024 №227 не є достатнім підтвердженням оплати за оцінюваний товар, оскільки не містять обов`язкових реквізитів, а саме підпис(и) [власноручний(і)/електронний(і)] відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має (ють) право розпоряджатися рахунком (п.1 Порядку оформлення платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216);

- прайс-лист від 04.04.2023, комерційна пропозиція від 14.04.2023 містить інформацію щодо цін на товари виключно на умовах поставки FOB QINGDAO, що обмежує конкурентність.

У оскаржуваному рішенні від 20.09.2024 зазначено:

- оцінюваний товар постачається на підставі зовнішньоекономічного договору від 20.12.2022 № MSH-1-2022. До митного оформлення надано: договір перевезення вантажу морським транспортом від 01.09.2022 №1092022 відповідно до п.1.1. Замовник ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "АМТ" далі - Замовник доручає, а Перевізник «P&B Terminal SIA» далі - Перевізник приймає на себе зобов`язання за плату виконати міжнародне морське перевезення (фрахт) вантажів Замовника в порядку та на умовах цього Контракту. До митного оформлення надано рахунок на перевезення від 20.09.2024 24-PBT-5154, Заявка на перевезення від 10.06.2024 №1-79Б;

- згідно ж/д накладних від 11.09.2024 № 31510167, №31510197 наявна інформація, щодо перевізника «PCC Intermodal S.A.». Інформація, яка б підтверджувала причетність «PCC Intermodal S.A.» до перевезення залізничним транспортом окрім ж/д накладних відсутня, а саме відсутні рахунки про перевезення, банківські платіжні документи та договори між Замовником та Перевізниками. Зазначене вище може свідчити про не повноту включення витрат пов`язаних з наданням транспортно-експедиційних послуг за межами митної території України;

- платіжні інструкції від 07.08.2023 №137, від 19.04.2024 №227 не є достатнім підтвердженням оплати за оцінюваний товар, оскільки не містять обов`язкових реквізитів, а саме підпис(и) [власноручний(і)/електронний(і)] відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має (ють) право розпоряджатися рахунком (п.1 Порядку оформлення платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216); У графі 70 платіжних інструкцій від 07.08.2023 №137 та від 19.04.2024 №227 міститься посилання на реквізити документів, які не стосуються даної поставки, та які не подано до митного оформлення, зокрема немає посилання на реквізити специфікації від 18.03.2024 №13; Сума транзакції згідно з графою 32 платіжних інструкцій від 07.08.2023 №137 та від 19.04.2024 №227 більша, ніж сума поставки за інвойсом від 10.06.2024 № QDAMT230721-7, та більша від суми зазначеної у Специфікації від 18.04.2023 №3 та специфікації від 18.03.2024 №13;

- прайс-лист від 28.02.2024, комерційна пропозиція від 04.03.2024 містить інформацію щодо цін на товари виключно на умовах поставки FOB QINGDAO, що обмежує конкурентність.

Відповідно до частини 5 статті 54 МК України митні органи з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.

Дані про митну вартість і її складові повинні піддаватися обчисленню, тобто митниця повинна мати можливість їх перевірити (наприклад, чи включені в ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті витрати на страхування, перевантаження, складування, зберігання товару за межами митної території України, пов`язані з транспортуванням цього товару).

Відповідно до частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно- експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу).

За поясненнями позивача, до митного оформлення були надані усі наявні у нього транспортні (перевізні) документи, зазначені вище: за ЕМД №24UA60U6 від 19.07.2024: договір перевезення вантажу морським транспорту (фрахту) №2110/912/2019 від 21.10.2019; заявку на перевезення №1/76 від 08.05.2024; коносамент №UTRUST24050320 від 13.05.2024 року; рахунок на оплату послуг з перевезення №L71680 від 10.07.2024; акт виконаних робіт від 18.07.2024; міжнародні залізничні товаро-транспортні накладні: №, №, № від 10.07.024; за ЕМД №24UA71U8 від 20.09.2024: договір ТЕО №1092022 від 01.09.2022; заявку на перевезення №1/79Б від 10.06.2024; коносамент №UTRUST24060103 від 11.06.2024; рахунок на оплату ТЕО №24-РВТ-5154 від 20.09.2024; міжнародні залізничні товаро-транспортні накладні №31510167 та №31510197 від 11.09.2024.

Згідно з п. 6 ч. 2ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

У розділі III Правил заповнення декларації митної вартості, що затверджені наказом Міністерства фінансів України № 599 від 24.05.2012 (далі - наказ № 599), визначено, що для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно- експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Варто наголосити, що наказ № 599 містить лише приблизний перелік документів, які можуть бути подані декларантом або уповноваженою ним особою для підтвердження витрат на транспортування.

Вичерпного переліку документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів та які можуть бути подані під час митного оформлення оцінюваних товарів, законодавством України з питань державної митної справи не встановлено.

У випадку декларування за ЕМД №24UA60U6 (Рішення №UA403070/2024/000201/2) міжнародне перевезення задекларованого товару здійснювалось відповідно до укладеного договору міжнародного морського перевезення (фрахту) №2110/912/2022 між ТОВ «ТД «АМТ», як Замовником та компанією «Global Container Lines Latvija SIA», як Перевізником.

Згідно ст.1, ч.1 ст.14 Конвенції ООН «Про морське перевезення вантажів 1978 року» від 31.03.1978, перевізник означає будь-яку особу, якою або від імені якої з вантажовідправником укладено договір морського перевезення вантажу. Коли перевізник або фактичний перевізник приймає вантаж у своє відання, перевізник на вимогу вантажовідправника зобов`язаний видати вантажовідправнику коносамент.

Згідно зі ст.1 «Міжнародної конвенції про уніфікацію деяких правил про коносамент» від 25.08.1924, Перевізник включає власника судна або фрахтувальника, що є стороною в договорі перевезення з відправником.

Відповідно до ст.133 Кодексу торговельного мореплавства України, за договором морського перевезення вантажу перевізник або фрахтівник зобов`язується перевезти доручений йому відправником вантаж з порту відправлення в порт призначення і видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (одержувачу), а відправник або фрахтувальник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату (фрахт). Відповідно до ч.4 ст.13 Кодексу торговельного мореплавства України, до мультимодальних перевезень і перевезень у прямому водному сполученні, що здійснюються за участю морських суден, правила цього Кодексу застосовуються в зазначених у ньому випадках, а також в частині, не передбаченій спеціальним законодавством, що регулює такі перевезення.

Відповідно до заявки на перевезення №1/76 від 08.05.2024, рахунку на оплату № L71680 від 10.07.2024, акту виконаних робіт від 18.07.2024, перевезення спірної товарної партії в даному випадку має ознаки мультимодального перевезення, тобто, перевезення вантажу різними видами транспорту за одним договором.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про мультимодальні перевезення», за договором мультимодального перевезення одна сторона (оператор мультимодального перевезення) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (замовника послуги мультимодального перевезення) надати послугу мультимодального перевезення, у тому числі із залученням інших учасників мультимодального перевезення вантажів до надання послуги мультимодального перевезення, в установлений договором строк.

Відповідно до ст. 12 цього ж Закону, розрахунки за роботи та послуги, пов`язані з мультимодальним перевезенням, щодо яких не здійснюється державне регулювання тарифів, провадяться за вільними цінами, визначеними за домовленістю сторін у порядку, що не суперечить законодавству про захист економічної конкуренції.

Договірні відносини щодо перевезення спірної товарної партії у позивача наявні виключно з компанією-перевізником «Global Container Lines Latvija SIA». Будь-які договори з приводу транспортування задекларованого товару між компанією «PKP CARGO S.A.» та позивачем не укладались. Позивач не є стороною будь-яких договорів між компанією-перевізником «Global Container Lines Latvija SIA» та компанією «PKP CARGO S.A.», що обумовлює відсутність у товариства таких договорів або комерційних документів.

Перевізником «Global Container Lines Latvija SIA», відповідно до умов укладеного з позивачем договору перевезення, виставлено загальний рахунок на оплату усіх послуг з перевезення задекларованого товару, який в подальшому був оплачений товариством (платіжна інструкція №43 від 13.08.2024, якою оплачений рахунок №L71680).

Під час декларування за ЕМД №24UA71U8 (Рішення №UA403070/2024/000246/2) перевезення спірної товарної партії здійснювалось відповідно до укладеного договору ТЕО №1092022 від 01.09.2022, згідно якого Експедитором виступала компанія «P&B Terminal SIA». Укладеним договором визначено, що Експедитор має право вибирати i змінювати вид транспорту та маршрут перевезення, обирати і змінювати порядок виконання транспортно-експедиторських послуг, діючи в інтересах клієнта, укладати від свого імені або від імені клієнта та за рахунок клієнта договори з портами, перевізниками та іншими організаціями на перевезення, перевалку, зберігання вантажів та інші послуги, пов`язані з виконанням даного договору.

З рахунку на оплату транспортних послуг №24-РВТ-5154 та заявки №1-79Б встановлено, що здійснювалось мультимодальне перевезення вантажу - морським транспортом (для підтвердження факту здійснення морського перевезення видавався морський коносамент № UTRUST24060103 від 11.06.2024) та наземним залізничним транспортом (залізничні накладні №31510167 та №31510197 від 11.09.2024).

Як вказано вище, відповідно до ст.128 Кодексу торговельного мореплавства України, умови морського перевезення вантажів визначаються договором. Умови та порядок організації мультимодального перевезення за участю морського транспорту визначаються Законом України "Про мультимодальні перевезення". Відповідно до ст.133 цього ж Кодексу, за договором морського перевезення вантажу перевізник або фрахтівник зобов`язується перевезти доручений йому відправником вантаж з порту відправлення в порт призначення і видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (одержувачу), а відправник або фрахтувальник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату (фрахт). Відповідно до ст. 10 Закону України «Про мультимодальні перевезення», за договором мультимодального перевезення одна сторона (оператор мультимодального перевезення) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (замовника послуги мультимодального перевезення) надати послугу мультимодального перевезення, у тому числі із залученням інших учасників мультимодального перевезення вантажів до надання послуги мультимодального перевезення, в установлений договором строк. Відповідно до ст.12 цього ж Закону, розрахунки за роботи та послуги, пов`язані з мультимодальним перевезенням, щодо яких не здійснюється державне регулювання тарифів, провадяться за вільними цінами, визначеними за домовленістю сторін у порядку, що не суперечить законодавству про захист економічної конкуренції.

Таким чином, спеціальними правовими нормами передбачена можливість для оператора мультимодального перевезення, яким в даному випадку виступає компанія «P&B Terminal SIA» залучення інших учасників мультимодального перевезення вантажів до надання послуги мультимодального перевезення та виставлення єдиного рахунку за надані послуги з перевезення, тобто компанія «PCC Intermodal S.A.» була залучена до виконання наземного перевезення основним Експедитором. З даною компанією позивач не має жодних договірних відносин. Після виконання своїх обов`язків щодо перевезення вантажу, компанія Експедитор виставила єдиний рахунок на оплату послуг з морського перевезення товару та його наземного перевезення, який оплачено товариством відповідно до платіжної інструкції №34 від 10.10.2024.

Верховний Суд у постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14 звернув увагу на те, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише договір про перевезення або фінансові га/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Таким чином, позивач надав наявні в нього документи на підтвердження транспортної складові митної вартості товару, при цьому митний орган не довів обставини, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару за ціною договору.

Щодо зауважень відповідача, що до митного оформлення поданий коносамент від 13.05.2024 N№UTRUST24050320, що жодним чином не завірений, відсутні будь-які підписи, штампи, печатки, суд зазначає наступне.

За поясненнями позивача, наданий коносамент є телекс-релізом оригіналу коносамента, в міжнародній практиці морських перевезень на даний момент використовується цифрові версії паперових коносаментів та телекс-релізи коносаментів, які по своїй суті є електронною версією паперового коносаменту, яка зберігається в електронному вигляді та може бути передана в будь-яке місце моментально. Саме телекс-реліз коносаменту і був виданий перевізником декларанту. Дійсність та правочинність наданого коносаменту підтверджена самим перевізником фактом здійснення міжнародного комбінованого перевезення контейнерів з товаром та фактом надходження товару в зону митного контролю для оформлення. Достовірність наданого коносамента підтверджується іншими наданими митниці документами, в яких зазначено номер коносаменту та вся інша необхідна для митного оформлення інформація.

Стаття 53 МК України не визначає коносамент документом, який підтверджує митну вартість товару. За загальним визначенням коносамент це товаророзпорядчий документ, що видається морським перевізником вантажу його відправнику, що засвідчує прийняття вантажу до перевезення і містить зобов`язання доставити вантаж до пункту призначення і передати його одержувачу. За своїм функціональним призначенням коносамент є розпискою судновласника, яка свідчить, що певні товари у зазначеній кількості та стані навантажені на судно для перевезення до обумовленого місця призначення, або що товари прийняті під охорону судновласника з метою перевезення.

Отже, фактично коносамент підтверджує наявність договору морського перевезення, а не митної вартості імпортованого товару. За наведеного вище, суд вважає, що описане відповідачем зауваження жодним чином не стосується неможливості визнання задекларованої митної вартості та не може бути обґрунтуванням для прийняття рішення про коригування митної вартості.

Стосовно посилань митниці про не підтвердження оплати за оцінюваний товар, суд встановив, що на підтвердження часткової оплати товару в розмірі 16 466,40 дол.США по специфікації №3 від 18.04.2023 митниці надано платіжну інструкцію №137 від 07.08.2023, в полі 70 «Призначення платежу» якої зазначено «prepayment (16 466,40)» та вказано реквізити специфікації №3 від 18.04.2023. Вказана в полі 70 платіжної інструкції №137 від 07.08.2023 передоплата в розмірі 16 466,40 дол.США відповідала даним, зазначеним в п.6 Специфікації №3, а відтак дозволяла митниці підтвердити часткову оплату за оцінюваний товар та ідентифікувати поставку.

Щодо відомостей банківської платіжної інструкції №227, слід зазначити, що у графі 70 «Призначення платежу» платіжної інструкції №227 зазначено, що здійснено оплату в сумі 92504,60 дол. США та попередню оплату в сумі 20 682,40 дол. США відповідно до зовнішньоекономічного контракту від 20.12.2022 року №MSH-1-2022 та Специфікацій: №3 від 18.04.2023, №6 від 26.07.2023, №7 від 30.08.2023, №8 від 12.09.2023, №10 від 12.12.2023.

В обох спірних випадках разом з платіжною інструкцією №227, митниці надавались заяви про купівлю іноземної валюти від 19.04.2024 №260, №262 та №263, в яких також міститься інформація, що спростовує зауваження митного органу. Так, відповідно до платіжної інструкції №227 та заяв про купівлю іноземної валюти до неї (№260, 262, 263) товариством була частково здійснена оплата залишку вартості товару за Специфікацією №3 в сумі 24 001,60 дол. США. Додатковою угодою №6/6 від 12.05.2024, яка надавалась митниці, продовжено строк оплати залишку вартості товару за специфікацією №3 до 270 днів з дати фактичного отримання товару.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 22.10.2020 по справі №320/2455/19 щодо відомостей платіжного доручення, судом визначено, що квитанція або платіжне доручення (платіжні документи) свідчать про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчать про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар. Тобто прямого зв`язку між відомостями із квитанції/платіжного доручення та митною вартістю товару не існує.

Оскільки платіжними інструкціями №137 та №227 оплачувались товари за декількома іншими специфікаціями в рамках одного контракту, то і загальна сума платежу в банківських платіжних документах має бути більшою, аніж та, що вказана в окремій одній специфікації та в рахунках на оплату конкретної товарної партії.

Отже, зауваження митниці, які були зазначені в обох спірних випадках безпідставні, оскільки банківські платіжні документи, які в рамках даних поставок підтверджують факти оплати вартості і товарів, і послуг з перевезення, містять відмітки банку, що свідчить і про відповідність заповнення реквізитів даних платіжних інструкцій в іноземній валюті вимогам розділу II Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, і про прийняття та їх виконання банком.

Твердження відповідача проте, що прайс-лист від 04.04.2023 та від 28.02.2024, комерційна пропозиція від 14.04.2023 та від 04.03.2024 містить інформацію щодо цін на товари виключно на умовах поставки FOB Qingdao, що обмежує конкурентність, що обмежує конкурентність, суд не приймає як обґрунтовані підстави для коригування митної вартості.

Суд зазначає, що прайс-лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, контактну інформацію про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.

Комерційна пропозиція та прайс-лист не можуть вважатися первинними документами і є лише способом для продавця запропонувати свій товар, до якого чинне законодавство не встановлює вимог щодо форми та змісту. Наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом у постановах від 27.06.2019 у справі № 0840/3083/18, від 13.09.2019 у справі № 820/859/17, від 06.02.2020 у справі № 520/10709/18.

Згідно пункту 13 висновків Довідки щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України, в редакції від 13.03.2012 року, яка затверджена постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 року, з огляду на засаду свободи підприємницької діяльності органам доходів і зборів заборонено втручатися у підприємницьку діяльність декларантів шляхом відмови взяти до уваги прайс-лист з мотивів його недопустимості у зв`язку з наявністю чи відсутністю у ньому певних відомостей (реквізитів).

Так, прайс-лист та комерційна пропозиція є документом довільної форми і діючим законодавством, у тому числі міжнародним, не встановлено типової форми комерційної пропозиції та прайс-листа.

Згідно із загальноприйнятою світовою практикою, прайс-лист, комерційна пропозиція виробника має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, контактну інформацію про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.

Таким чином, зауваження митниці відносно прайс-листів та комерційних пропозицій не є підставою для витребування додаткових документів або неврахування їх, як документів, підтверджуючих вартість товару.

Зауваження відповідача у рішенні від 19.07.2024, що згідно п.2 Специфікації від 18.04.2023 №3 строк поставки товару: жовтень-грудень 2023, проте поставка здійснюється в липні 2024, є необґрунтованим, оскільки жодним чином не впливає на заявлену митну вартість товару, а тому не може бути підставою як для витребування додаткових документів так і для коригування митної вартості товару.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що згідно з ч.1 ст.246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч.1 ст.248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч.1 ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених Законом випадках. Даний висновок узгоджується з основним принципом оцінки товарів для митних цілей, закріпленим у ст.VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі «Оцінка товарів для митних цілей», згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито, або аналогічного товару.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач надав митному органу необхідні документи, які надають можливість перевірити та підтвердити заявлену митну вартість товару. Суттєвих недоліків подані до митного органу документи не містили, а відповідно у відповідача не було підстав для витребування додаткових документів, як і для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Суд вважає необґрунтованим використання наявної у митниці інформації щодо раніше визнаних митних вартостей за іншими ЕМД, оскільки сам по собі факт відмінності ціни, яка наводиться декларантом від ціни наявної у базах митного органу, а саме наявної інформації щодо раніше визнаних митними органами митних декларацій на аналогічні товари, не може беззастережно свідчити про її невірне визначення декларантом, так як ціна товару є результатом домовленості продавця і покупця та залежить від багатьох факторів і в господарських правовідносинах звичайною практикою є встановлення різної ціни на один і той самий товар.

У постанові від 09.11.2022 у справі № 815/2162/17 Верховний Суд зазначив про те, що доводи митниці щодо оцінки ризиків при перевірці митної вартості товарів суд оцінює критично з огляду на те, що спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками та наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари було розмитнено іншими особами за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом.

Верховний Суд у постанові від 19.06.2024 по справі № 460/1143/19 вказав на те, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. В основу такого підходу лягли висновки про те, що торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо) (постанови Верховного Суду від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, від 25.02.2021 у справі № 810/3295/17, від 23.11.2022 у справі № 810/2547/17).

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом, і не може бути підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом визначеним в декларації митної вартості.

В силу ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем не доведено правомірність прийнятих рішень.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору.

Суд доходить до висновку, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товару є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в розмірі 12686,57 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 255, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АМТ" до Тернопільської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товару, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару №UA403070/2024/000201/2 від 19.07.2024.

Визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару №UA403070/2024/000246/2 від 20.09.2024.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АМТ" за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 12686,57 грн (дванадцять тисяч шістсот вісімдесят шість гривень п`ятдесят сім копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядок та строки, передбачені ст.ст. 295, 297 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АМТ" (вул.Штабна, буд. 13, приміщення 23, м.Запоріжжя, 69000; ),

Відповідач - Тернопільська митниця (вул. Текстильна, б. 38, м. Тернопіль, 46400; ).

Повне судове рішення складено 10.01.2025.

Суддя Б.В. Богатинський