Справа № 761/31695/24
Суддя: Зуєвич Л. Л.
Дата ухвалення: 2025-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/942/25
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

13 січня 2025 року Солом`янський районний суд міста Києва в складі судді Зуєвич Л.Л., перевіривши виконання ст.ст. 160, 161, 168-171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в місті Києві (адреса: 03048, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, буд. 9; e-mail: ) про оскарження постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

29.08.2024 вказаний адміністративний позов, датований 29.08.2024, за підписом позивача, надійшов до Шевченківського районного суду міста Києва.

В позові позивач просить суд:

- скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії БАД № 435868 від 20.08.2024;

- закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю складу правопорушення;

- залучити відео з боді-камер поліцейських, а у випадку його відсутності, визнати це як порушення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію»;

- зобов`язати відповідача виплатити моральну компенсацію у розмірі 10 000,00 грн за незаконні дії та моральні страждання, спричинені інцидентом, включаючи проблеми на службі, які виникли через дії поліцейських;

- надати йому безоплатну правову допомогу відповідно до ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», як учаснику бойових дій.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 02.09.2024 відповідний адміністративний позов залишено без руху.

01.11.2024 позивачем до Шевченківського районного суду міста Києва було подано позов в оновленій редакції.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 04.11.2024 відповідну справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва.

Зазначена ухвала мотивована, зокрема, тим, що відповідач (Управління патрульної поліції в м. Києві) знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Святослава Хороброго, буд. 9, що відноситься до Солом`янського району міста Києва.

Відповідна ухвала в установленому процесуальним законом порядку не оскаржувалась та набрала законної сили.

02.01.2025 дана справа надійшла до Солом`янського районного суду міста Києва із супровідним листом Шевченківського районного суду міста Києва від 26.12.2024.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2025 для розгляду зазначеного позову визначено суддю Зуєвич Л.Л.

Щодо можливості відкриття провадження

При вирішенні питання щодо можливості відкриття провадження у справі встановлено, що адміністративний позов не відповідає вимогам ст.ст. 160, 161 КАС України, з огляду на наступне.

Щодо судового збору

Відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Проте позивачем при зверненні до суду відповідних документів щодо сплати судового збору не надано, що підтверджується, зокрема, переліком додатків, визначеним позивачем у самій позовній заяві, де такий доказ (додаток) не вказано.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Спеціальним законом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору є Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судовий збір» платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 цього Закону судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів; у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом.

Частиною 2 цієї статті визначено виключний перелік заяв(скарг) за подання яких судовий збір не справляється. Наразі позовні заяви про оскарження постанов у справах про притягнення осіб до адміністративної відповідальності до такого переліку не відносяться.

Суд враховує, що відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 543/775/17 надала роз`яснення щодо використання вже існуючої норми права, яка регулює питання сплати судового збору при оскарженні постанови про адміністративну відповідальність.

Велика Палата Верховного Суду у зазначеній постанові вказує, що до справ, які розглядаються судом в порядку позовного провадження, в тому числі і щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення передбачених ст.ст. 287, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) слід застосовувати норми ст.ст. 2-5 Закону України «Про судовий збір», якими не передбачено звільнення від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення.

Крім того, у цій постанові, Велика Палата Верховного Суду зазначає, з метою однакого підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, вказала, що за подання позовної заяви він складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на ч. 5 ст. 242 КАС України суд враховує зазначені висновки Верховного Суду щодо застосування норм права до спірних правовідносин.

Щодо посилання позивача на ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» та наявної в матеріалах позову копії посвідчення № НОМЕР_2 про те, що ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України звільнені від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Правовий статус ветеранів війни, обсяг належних їм пільг визначається Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», зокрема ст. 12 цього Закону закріплено пільги гарантовані учасникам бойових дій та прирівняних до них осіб.

У ст. 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» зазначається, що ветерани війни та члени сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, члени сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України отримують безоплатну правничу допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом таких питань.

Тобто законодавцем чітко визначено категорію справ, при розгляді яких позивачі з відповідним статусом звільняються від сплати судових витрат. Справи щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення до цієї категорії не відносяться, оскільки випливають з інших правовідносин, ніж ті , що регламентовано Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Така правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 09.10.2019 у справі № 9901/311/19.

Таким чином, для вирішення питання щодо звільнення учасника бойових дій від сплати судового збору необхідно враховувати суть позовних вимог та відповідність порушеного права положенням ст.ст. 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Предметом спору у цій справі є рішення відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху.

Спірні правовідносини не пов`язані із захистом прав позивача, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Отже, підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору передбачені п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» - відсутні.

Суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 № 3460-IX з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3 028,00 грн.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 605,60 грн на рахунок UA0026010, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030101, отримувач коштів: УК у Солом`янському районі м. Києва/22030101, докази чого надати суду.

Щодо надання оскаржуваної постанови

Відповідно до ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Позивачем до позовної заяви на підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, додано копію оскарженої постанови неналежної якості, яка є майже нечитаємою, що може перешкодити суду оцінити обставини справи.

Таким чином, позивач має надати до суду копію оскаржуваної постанови належної якості (читаєму).

При цьому, суд враховує, що відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Частиною 5 статті 77 КАС України передбачено, що суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Щодо суб`єктного складу

Наразі позивач у позові вказує в якості відповідача Управління патрульної поліції в місті Києві, яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 9.

Суд зауважує, що Управління патрульної поліції в місті Києві не має статусу юридичної особи та є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції (, юридична адреса: м. Київ вул. Федора Ернста, 3)

Код ЄДРПОУ який, зазначено позивачем як код ЄДРПОУ Управління патрульної поліції в місті Києві - 39856296, фактично є кодом ЄДРПОУ не Управління патрульної поліції в місті Києві, а Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ у місті Києві.

У постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 742/2298/17 (адміністративне провадження № К/9901/4436/17) зазначено наступне:

«Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, іншого суб`єкта при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Пунктом 7-1 частини другої статті 255 КУпАП передбачено, що у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-20 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

Частиною третьою статті 288 КУпАП, якою визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених статтею 96 КУпАП, посадові особи відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Отже, відповідні посадові особи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 244-6 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 96.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного архітектурно-будівельного контролю», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222-244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

При цьому, зміст статті 288 КУпАП щодо можливості оскаржити постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення не спростовує висновків суду касаційної інстанції про те, що відповідачем у таких справах є саме орган, а не посадова особа.

Вказані висновки викладені в постановах Верховного Суду від 26.12.2019 у справі № 724/716/16 та від 17.06.2020 у справі № 127/6881/17.

Положення статті 52 КАС України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) передбачають, що суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

З цього слідує, що суд за результатами розгляду справи відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Водночас колегія суддів зазначає, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.

Проте суд першої інстанції вищенаведених вимог процесуального закону не дотримався та, вирішуючи спір про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 96 КУпАП, пред`явлений до посадової особи, не з`ясував хто є належним відповідачем у справі та не вирішив питання про залучення до участі у справі належного відповідача чи співвідповідача».

Суд звертає увагу, що згідно ч.ч. 3, 4, 5, 7 ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави. Під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Враховуючи наведене, суд вважає за доцільне в порядку виправлення недоліків позовної заяви також витребувати від позивача письмові пояснення (згоду) щодо можливості залучення до розгляду справи в якості відповідача Департаменту патрульної поліції (, 03048, м. Київ вул. Федора Ернста, 3).

Підсумки

Згідно з ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст.ст. 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху.

При цьому, судом враховано вимоги ч. 2 ст. 169 КАС України, якою передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Разом з тим, суд звертає увагу позивача, що відповідно до ч. 3 ст. 169 КАС України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

За змістом до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, зокрема, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до ч. 5 ст. ст. 169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 160, 161, 169 КАС України суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали.

Роз`яснити, що в разі невиконання в установлений строк вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде повернута позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л. Л. Зуєвич