Справа № 344/24500/23
Суддя: Мелещенко Л. В.
Дата ухвалення: 2025-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/7/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2025 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря судового засідання - Ласки І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано- за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

28 грудня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача 1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача 2 ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17 листопада 2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 прийнято постанову на підставі ч. 2 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення про визнання ОСОБА_1 винним у порушенні законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізаційний військовий обов`язок та військову службу, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн.

Як вказано у постанові, ОСОБА_1 за повісткою ІНФОРМАЦІЯ_1 був викликаний на 08 жовтня 2023 року для уточнення облікових даних та проходження медичного обстеження до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою призову на військову службу по загальній мобілізації, у відповідності до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 65 «Про загальну мобілізацію».

На визначену дату прибуття ОСОБА_1 без поважної причини до ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`явився.

За фактом неприбуття до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки було складено протокол про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився.

Тобто ОСОБА_1 в порушення статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», постанови Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року, будучи повідомлений про виклик та необхідність прибуття до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, порушив обов`язок щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, не з`явившись за оповіщенням до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, вчинивши продовжуване правопорушення в особливий період воєнного стану.

Позивач вважає винесену постанову про адміністративне правопорушення такою, що не відповідає вимогам закону та підлягає до скасування.

З жовтня 2004 року по 26 листопада 2007 року позивач працював та проживав у селі Мар`ївка Баштанського району Миколаївської області, з грудня 2007 року працює та проживає на території Івано-Франківської області, зокрема з 19 лютого 2008 року в м. Івано-Франківську, що підтверджується даними в паспорті про реєстрацію місця проживання.

Відповідно з 12 жовтня 2004 року по 26 листопада 2007 року позивач перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 . З 11 грудня 2007 року по 12 лютого 2008 року перебував на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , а 14 лютого 2008 року був взятий на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_5 . У перших числах березня 2022 року позивач самостійно прибув в ІНФОРМАЦІЯ_6 , де йому повідомили, що потрібно чекати виклику. Жодних повісток, повідомлень, викликів позивач не отримував, у тому числі з ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач зазначає, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення не отримував, про час розгляду справ про адміністративне правопорушення не повідомляли, тому не мав можливості надати пояснення щодо обставин справи та подати наявні докази.

Позивач вважає, що докази, які підтверджують факт вчинення ним адміністративного правопорушення, відсутні. При винесенні постанови від 17 листопада 2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 про накладення на нього адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не дотримані вимоги законодавства.

У діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки ним не порушувались вимоги законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку, мобілізаційний військовий обов`язок та військову службу, жодних доказів вини у вчиненні даного правопорушення немає. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та винесення постанови він присутнім не був, йому про це не повідомлялось (оскільки він ніколи не проживав за адресою, яка вказана у постанові). Таким чином порушені його права, передбачені ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вважає, що постанова від 17 листопада 2023 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення є незаконною та необґрунтованою, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Постанова від 17 листопада 2023 року йому не направлялась. Про винесення постанови йому стало відомо після отримання копії цієї постанови з Першого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області 25 грудня 2023 року.

За наведених обставин позивач просить поновити строк на оскарження постанови від 17 листопада 2023 року та скасувати постанову від 17 листопада 2023 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3400,00 грн (а.с. 1-9).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 грудня 2023 року дану справу розподілено головуючому судді Мелещенко Л.В. (а.с. 31-32).

Ухвалою суду від 18 січня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі (а.с. 33-34).

05 лютого 2024 року до суду від представника відповідача 1 ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 1 позов не визнає, вважає його безпідставним, виходячи з наступного.

Громадянин ОСОБА_1 перебуває на обліку ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 за повісткою ІНФОРМАЦІЯ_1 був викликаний на 08 жовтня 2023 року для уточнення облікових даних та проходження медичного обстеження до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою призову на військову службу по загальній мобілізації, у відповідності до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №65 «Про загальну мобілізацію».

Підстав для надання ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу по мобілізації не встановлено. На визначену дату прибуття ОСОБА_1 без поважної причини до ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`явився. Тобто ОСОБА_1 в порушення статті 22 Закону України « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Постанови Кабінету Міністрів України №1487 від 30 грудня 2022 року, будучи повідомлений про виклик та необхідність прибуття до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, порушив обов`язок щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, не з`явившись за оповіщенням до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, вчинивши продовжуване правопорушення в особливий період воєнного стану.

17 листопада 2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 постановою було визнано його винним у вчиненні адміністративного правопорушення та прийняте рішення про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 гривень.

Відповідач 1 зазначає, що у позові ОСОБА_1 у позовній заяві вказує, що він з 12 жовтня 2004 року по 26 листопада 2007 року перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , а з 11 грудня 2007 року по 12 лютого 2008 року перебував на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , а з 14 лютого 2008 року був взятий на облік ІНФОРМАЦІЯ_5 . Це не відповідає дійсності, так як за повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_1 не перебуває на обліку. У відповідності до Правил військового обліку ОСОБА_1 не міг бути взяти на облік у разі ненадходження його особистої справи офіцеру запасу. Це вимога законодавства. Жодним територіальним центром особова справа на офіцера запасу не витребовувалася, що доводить про те, що він не міг стати на облік в іншому районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки. Зв`язавшись з ІНФОРМАЦІЯ_8 , було встановлено, що ОСОБА_1 не з`являвся до територіального центру комплектування та не перебуває на обліку, особова справа відсутня. Тобто виникла ситуація, за якої ОСОБА_1 не перебуває на обліку за місцем проживання та не проживає за місцем перебування на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 . Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (а.с. 56-57).

06 лютого 2024 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача 2 ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову з наступних підстав.

17 листопада 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_3 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 6800,00 грн. У тексті постанови вказано, що позивач перебуває на обліку ІНФОРМАЦІЯ_1 як військовозобов`язаний. ОСОБА_1 було вручено повістку про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою уточнення військово-облікових даних на 08 жовтня 2023 року. На вказану дату позивач без поважної причини не з`явився в порушення вимог ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». ІНФОРМАЦІЯ_9 вважає, що саме ІНФОРМАЦІЯ_10 є належним відповідачем по справі. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі (а.с.68-70).

Ухвалою суду від 11 квітня 2024 року ухвалено судове засідання вадміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, призначене на 09 травня 2024 року о 09 годині 45 хвилин, провести в режимі відеоконференції із Баштанським районним судом Миколаївської області (56101 Миколаївська область, м. Баштанка, вул. Полтавська, буд. 43). Доручено Баштанському районному суду Миколаївської області забезпечити проведення судового засідання 09 травня 2024 року о 09 годині 45 хвилин в режимі відеоконференції за участю представника відповідача 1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 90-91).

У судове засідання позивач не з`явився, але представник позивача надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити у повному обсязі (а.с. 134).

Представник відповідача 1 у судове засідання не прибув, на зв`язок в режимі відеоконференції не вийшов, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

У судове засідання представник відповідача 2 не прибув, але надав через систему «Електронний суд» заяву про розгляд справ за відсутності представника ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.с 170-173).

Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Постановою по справі про адміністративне правопорушення від 17 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн. (а.с. 10-11, 59).

13 грудня 2023 року заступником начальника Першого Баштанського Відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_5 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 6800,00 грн (а.с. 12-15).

Позивач має військовий квиток, серія НОМЕР_1 (а.с. 24-28).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 листопада 2023 року, яке набрало законної сили 28 листопада 2023 року, поновлено ОСОБА_1 строк для оскарження постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення від 26 червня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задоволено. Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення від 26 червня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 гривень скасовано. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 536 грн 80 коп. (а.с. 41-48).

09 жовтня 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно ОСОБА_1 складений протокол № 464 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.58).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 був викликаний на 08 жовтня 2023 року для звірки та уточнення облікових даних та проходження військово-лікарської комісії (а.с. 60-66).

Щодо поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог частини першої-другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з вимогами частини другої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно вимог частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Як вбачається з копії оскаржуваної постанови, дана постанова прийнята 17 листопада 2023 року.

Про винесення постанови позивачу стало відомо 25 грудня 2023 року після отримання копії цієї постанови з Першого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області.

Доказів про отримання спірної постанови матеріали справи не містять.

Позивач звернувся до суду з даним позовом 28 грудня 2023 року, тобто у десятиденний строк після отримання спірної постанови.

За таких обставин та за відсутності інших даних про отримання позивачем оскаржуваної постанови суд приходить до висновку про поновлення строку на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина перша статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності з положеннями статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог статті 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Статтями 33, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно ст.283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Нормами статей 72,73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Так, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався Указами Президента України.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення громадяни підлягають адміністративній відповідальності за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідальність за ч. 2 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення наступає за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

Згідно частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Частина третя статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Згідно статті 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

За приписами частини першої статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази; заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно частини першої статті 277-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення, справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Частиною другою статті 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачені спеціальні строки розгляду справ про правопорушення, передбачені ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Аналіз наведених вище правових норм, дає можливість дійти висновку, що про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. У процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами передбаченими ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.При цьому обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Суд враховує, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав: на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

Для вирішення питання правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності, відповідно до ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, встановленню підлягають наступні обставини: чи вчинені особою відповідні дії (бездіяльність), що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності.

З аналізу досліджених в ході судового розгляду доказів суд приходить до висновку, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності вищевказаних вимог закону дотримано не було.

Так, відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_3 , як суб`єктом владних повноважень, суду беззаперечно не доведено, що позивач був завчасно належним чином повідомлений за три доби до дати розгляду справи відносно нього.

Крім того, як стверджує сам позивач у позові, дана постанова була складена у його відсутності. На спростування даних доводів відповідачем належних та допустимих доказів не надано, тобто складалася у відсутність позивача, що позбавило його права надати пояснення, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою.

Суд зауважує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

Для встановлення «обґрунтованості висунутого обвинувачення» у справі мають міститися достатньо переконливі, чіткі і узгоджені між собою докази по усім епізодам обвинувачення, які в сукупності доводять винність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, згідно з принципом доведеності вини «поза розумним сумнівом».

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, в даній адміністративній справі не надано до суду доказів, які спростовують наведені позивачем факти порушення порядку прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суд позбавлений права самостійно збирати докази у справі про адміністративне правопорушення.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених у цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Згідно частини третьої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що уповноваженою посадовою особою не в повній мірі були виконані вимоги ст.252 Кодексу України про адміністративні правопорушення та не встановлено усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин суд приходить до переконання щодо недодержання процедури винесення оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, яка передбачена законом, недостатність доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, будь-яких інших належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем не надано, у зв`язку з чим, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 33, 38, 210, 251, 252, 254, 256, 258, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючись ст.ст. 9, 77, 134, 139, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимогиОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити у повному обсязі.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови від 17 листопада 2023 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Скасувати постанову від 17 листопада 2023 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3400,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач 1 - ІНФОРМАЦІЯ_10 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Відповідач 2 - ІНФОРМАЦІЯ_9 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 .

Суддя Мелещенко Л.В.