Справа № 260/1902/20
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2025-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

09 січня 2025 рокум. Ужгород№ 260/1902/20 № провадження: Н/260/7/24

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рейті С.І.

суддів: Іванчулинець Д.В., Луцович М.М.

при секретарі судового засідання Гавій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за виключними обставинами, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 9 січня 2025 року проголошено вступну та резолютивну частини Ухвали. Ухвала в повному обсязі складена 10 січня 2025 року.

В провадженні Закарпатського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Закарпатської обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування рішення, наказу, поновлення на посаді, стягнення коштів.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.04.2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.08.2021 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято постанову, якою адміністративний позов задоволено частково.

Зокрема, визнано протиправним та скасовано рішення кадрової комісії Офісу Генерального прокурора № 1 від 10.04.2020 року № 206 про неуспішне проходження прокурором відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового слідства та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні та органів прокуратури Закарпатської області ОСОБА_1 атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора; визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Закарпатської області № 169-к від 28.04.2020 року про звільнення з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового слідства та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні та органів прокуратури Закарпатської області ОСОБА_1 з 30 квітня 2020 року; поновлено ОСОБА_1 в прокуратурі Закарпатської області на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового слідства та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні та органів прокуратури Закарпатської області з 30.04.2020 року; стягнуто з прокуратури Закарпатської області на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, з 30.04.2020 року по 03.08.2021 року в сумі 332491,46 грн.

Постановою Верховного Суду від 10.02.2022 року постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.08.2021 року в цій справі скасовано і залишено в силі рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.04.2021 року.

25.11.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд рішення суду за виключними обставинами, в якій просив: скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.04.2021 року у справі № 260/1902/20 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Закарпатської обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування рішення, наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди - задовольнити.

Підставою для звернення до суду із даною заявою стало ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 02.10.2024 року №9 -р(1)/2024 (справа № 3-5/2023 (5/23, 79/23)), яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення абзацу шостого пункту 19 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19.09.2019 року № 113-ІХ, згідно з яким перебування прокурора на лікарняному через тимчасову непрацездатність не є перешкодою для його звільнення з посади прокурора відповідно до цього пункту, яка у свою чергу не застосовувалась судом при вирішенні справи.

Ухвалою суду від 19.12.2024 року відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за виключними обставинами.

Вирішуючи заяву про перегляд рішення за виключними обставинами, суд виходить із наступного.

Положеннями частини першої статті 361 КАС України встановлено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто, зокрема, за виключними обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Частиною шостою статті 361 КАС України встановлено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Відповідно до частин першої та другої статті 365 КАС України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною 2, пунктами 1, 2 частини 5 статті 361 згаданого Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення. Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині 1 згаданої статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

Заявник визначає підставою для перегляду ухваленого у цій справі судового рішення наявність виключної обставини, передбаченої пунктом 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, а саме, встановлену Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Так, рішенням Конституційного Суду України від 02.10.2024 року № 9-р(1)/2024 (справа № 3-5/2023 (5/23, 79/23)), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення абзацу шостого пункту 19 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19.09.2019 року № 113-ІХ, згідно з яким перебування прокурора на лікарняному через тимчасову непрацездатність не є перешкодою для його звільнення з посади прокурора відповідно до цього пункту.

У спірному випадку рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.04.2021 року у справі № 260/1902/20, яке просить переглянути заявник у зв`язку з виключними обставинами, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Закарпатської обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування рішення, наказу, поновлення на посаді, стягнення коштів.

Тобто, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.04.2021 року, щодо перегляду якого за виключними обставинами звернувся ОСОБА_1 , є судовим рішенням, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог, відповідно, воно не підлягає примусовому виконанню, тому - у значенні пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України - не може переглядатися за виключними обставинами.

Таку ж правову позицію висловив Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.12.2022 року у справі № 140/2217/19 та від 19.02.2021 року у справі № 808/1628/18.

Також суд зауважує, що згідно з частиною першою статті 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Частиною другою статті 152 Конституції України визначено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Конституційний Суд України у Рішенні від 24.12.1997 року № 8-зп у справі за конституційним поданням народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) розпоряджень Президента України про призначення перших заступників, заступників голів обласних, Київської міської державних адміністрацій, виданих протягом липня - грудня 1996 року, січня 1997 року (справа щодо призначення заступників голів місцевих державних адміністрацій), вказав про те, що: частина друга статті 152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. За цим принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю.

У Рішенні від 30.09.2010 року № 20-рп/2010 у справі за конституційним поданням 252 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про внесення змін до Конституції України» від 08.12.2004 року № 2222-IV (справа про додержання процедури внесення змін до Конституції України) Конституційний Суд України зазначив про те, що: незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Тобто, рішення Конституційного Суду України не має ретроспективної (ретроактивної) дії та поширюється лише на правовідносини, які виникли після його ухвалення.

Необхідно зазначити, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.10.2024 року № 9-р(І)/2024, окреме положення абзацу шостого пункту 19 розділу II „Прикінцеві і перехідні положення Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури від 19.09.2019 року № 113-IX, згідно з яким перебування прокурора на лікарняному через тимчасову непрацездатність не є перешкодою для його звільнення з посади прокурора відповідно до цього пункту, визнане неконституційним, утрачає чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Встановлена Конституційний Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, має значення передусім як рішення загального характеру, яким визначається правова позиція для вирішення наступних справ, а не як підстава для перегляду справи із ретроспективним застосуванням нової правової позиції і зміни таким чином стану правової визначеності, вже встановленої остаточним судовим рішенням у справі.

Вказана позиція суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в ухвалі Верховного Суду від 09.05.2023 року у справі № 380/21729/21, а також в постанові Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 07.07.2023 року у справі № 818/1793/18 провадження № К/9901/27229/19.

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

За частиною першою статті 369 КАС України у разі відмови у задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Судові витрати між сторонами не розподіляються, оскільки за подання заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами судовий збір не стягується.

Керуючись ст. ст. 248, 256, 361-369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами судового рішення у справі № 260/1902/20 - відмовити.

2. Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року у справі № 260/1902/20 - залишити в силі.

3. Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді С.І. Рейті Д.В. Іванчулинець М.М. Луцович