Справа № 320/8678/23
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2025-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2025 року м.Київ № 320/8678/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України, у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невидання наказу (наказів) про встановлення ОСОБА_1 щомісячної доплати у вигляді додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 за період з 01 травня 2022 року по 20 вересня 2022 року;

- зобов`язати відповідача видати наказ (накази) про встановлення ОСОБА_1 щомісячної доплати у вигляді додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, з 01.05.2022 по 20.09.2022;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 30000,00 грн. щомісячно, починаючи з 01.05.2022 по 20.09.2022.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що позивач у 2022 році проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ). Однак, у період з 01.05.2022 по 20.09.2022 позивачеві не виплачувалась додаткова винагорода. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 03.04.2023 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами ОСОБА_1 , надіслав відзив на позовну заяву, у якому зазначив про те, що відповідно до вимог пункту 1 ПКМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 та пунктів 1, 6, абзацу 4 п.7 наказу АДПСУ №164-АГ від 31.03.2022, позивач, у період з 01 травня 2022 року по 31 липня 2022 року мав право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень за місяць, тобто - 90 000 гривень за вказаний період. Разом з тим, враховуючи те, що позивач 18 травня 2022 року вибув з НОМЕР_1 прикордонного загону (військової частини НОМЕР_2 ) до НОМЕР_3 прикордонного загону ( АДРЕСА_1 ) проте фактично туди не прибув у зв`язку з лікуванням, виплата додаткової винагороди в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період з 01 травня 2022 року по 31 липня 2022 року у розмірі 90 000 грн не здійснювалась, так як його начальники (командири) підрозділів не виконували рапорти на здійснення виплати у зв`язку з фактичним неприбуттям позивача до нового місця служби та не надання інформації стосовного свого місця перебування до НОМЕР_3 прикордонного загону ( АДРЕСА_1 ). У період з 01 по 20 серпня 2022 року перебував у відпустці та з 22 по 31 серпня 2022 року перебував на лікуванні в закладах охорони здоров`я , а саме - на амбулаторному лікуванні у відділенні охорони здоров`я, у зв`язку з чим, відповідно до вимог пункту 1 ПКМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 та пункту 1, абзацу 4 п.7 наказу АДПСУ №392 - АГ від 30.07.2022 - не мав права на отримання додаткової винагороди в розмірі З0 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання відповідно до законодавства України обов`язків військової служби. Разом з тим, позивач мав право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання відповідно до законодавства України обов`язків військової служби тільки за 21 серпня 2022 року. Враховуючи те, що серпень місяць має 31 день, то за 21 серпня 2022 року позивач мав право отримати 967 грн. 74 коп. (30 000 грн. /31 день у серпні місяці = 967 грн. 74 коп. за 1 день у серпні місяці). Відповідно до підпункту 4 пункту 7 наказ АДПСУ №392 - АГ від 30.07.2022 в редакції наказу Адміністрації Держприкордонслужби від 30 вересня 2022 року № 508-АГ, позивач мав право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання відповідно до законодавства України обов`язків військової служби. Відтак, позивач мав право на отримання 20 000 грн. 00 коп. (30 000 гри. / 30 днів у вересні місяці = 1000 грн. 00 коп. за 1 день у вересні місяці х 20 днів вересня місяця 2022 року = 20 000 грн. за період з 01 вересня 2022 року по день виключення зі списків загону включно - тобто по 20 вересня 2022 року).

Представником позивача надіслано письмові пояснення щодо відзиву, у яких зазначено про те, що висновок відповідача про непроходження позивачем військової служби у відповідача у період з 18.05.2022 по 23.08.2022, оскільки наказ "Про особистий склад" №339-ос від 17.05.2022 у частині виключення позивача зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 18.05.2022 був скасований, що свідчить про проходження позивачем військової служби у НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України. Також, представник позивача стверджує, що позивач рапортом від 24 травня 2022 року, направленим на адресу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 28 травня 2022 року, повідомляв про перебування на лікарняному. На підставі наведеного, представник позивача стверджує, що відповідачу було відомо про місцеперебування позивача, проте ним протиправно не здійснювалась виплата додаткової винагороди. Також, представник позивача звертала увагу на те, що фактично відповідачем у відзиві частково визнано позов щодо сум додаткової винагороди у розмірі 967,74 грн за 21.08.2022 та 20 000 грн за період з 01.08.2022 по 31.08.2022, проте навіть ці суми позивачеві не виплачені.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

28 березня 2022 року позивач був прийнятий на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, зарахований у списки особового складу та на всі види забезпечення, що підтверджується Витягом з наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 №206- ос від 28 березня 2022 року.

Вказаним наказом №206-ос від 28 березня 2022 року позивач призначений на посаду старшого розвідника - водія відділу організації оперативно-розшукової діяльності головного оперативно-розшукового відділу.

16 квітня 2022 року наказом ІНФОРМАЦІЯ_1 № 262-ос позивача було звільнено з посади старшого розвідника-водія прикордонного оперативного-розшукового відділу (з м.д. АДРЕСА_2 ) головного оперативно-розшукового відділу та призначено на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії - старшого бойового медика 3 відділення інспектора прикордонної служби відділу прикордонної служби (тип С).

17 травня 2022 року згідно Наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 № 339-ос від 17 травня 2022 року позивач був виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення в зв`язку із зарахуванням у розпорядження начальника НОМЕР_3 прикордонного загону з 18 травня 2022 року.

В подальшому Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 11.07.2022 року № 735-ОС скасовано пункт Наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 № 339-ос від 17 травня 2022 року, щодо виключення позивача зі списків особового складу та всіх видів забезпечення в зв`язку із зарахуванням у розпорядження начальника НОМЕР_3 прикордонного загону з 18 травня 2022 року.

Наказом ІНФОРМАЦІЯ_1 № 676-ОС від 20 вересня 2022 року про особовий склад позивач був виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення в зв`язку із звільненням з військової служби начальником прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 від 19.09.2022 № 674-ОС, у зв`язку із вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років, п.2 ч.4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у запас.

Під час проходження військової служби, позивач перебував на лікуванні в період з 21.05.2022 року по 22.08.2022 року, що визнається відповідачем, та підтверджується копією виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1277/103/2022; копією виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого нейрохірургічного відділення №8314; копією виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1479/137; копією довідки ординатора нейрохірургії; копією довідки №398 госпітальної військово-лікарської комісії від 22 червня 2022 року; копією довідки №672 госпітальної військово-лікарської комісії від 22 липня 2022 року.

У період з 01.05.2022 по 20.09.2022 відповідач не здійснював нарахування та виплату позивачеві додаткової винагороди, передбаченої п.1 постанови КМУ "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 №168, що сторонами визнається.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232-ХІІ).

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно п. ч. 6 ст. 2 Закону №2232-ХІІ одним із видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 14 ст. 2 Закону №2232-XII).

Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 за №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє по цей час.

Абзацом 4 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII визначено, що мобілізація це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено про оголошення та проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Як було встановлено судом, 28 березня 2022 року позивач був прийнятий на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, зарахований у списки особового складу та на всі види забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, позивач був військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проходив військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Також, судом встановлено, що наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону «Про особовий склад» від 17.05.2022 № 339-ос солдата ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення на підставі наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 25.04.2022 року №393-ОС у зв`язку із зарахуванням у розпорядження начальника НОМЕР_3 прикордонного загону з 18 травня 2022 року.

Відповідно до припису №167 від 17 травня 2022 року, позивач вибув у розпорядження начальника НОМЕР_3 прикордонного загону ( АДРЕСА_1 ) Держприкордонслужби України.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 «Про особовий склад» від 19 травня 2022 року №255 визначено, що солдат ОСОБА_1 , разом з іншими військовослужбовцями, прибув на навчання 18 травня 2022 року до Головного центу підготовки особового складу з НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ).

Однак, перебуваючи на кількаденній підготовці у ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_3 ), позивач захворів та в подальшому продовжував хворіти та лікуватись. ОСОБА_1 до НОМЕР_3 прикордонного загону для подальшого проходження військової служби так і не прибув, а 23 серпня 2022 року наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ( АДРЕСА_3 ) №602-ОС наказ про виключення солдата ОСОБА_1 було скасовано як нереалізований.

В період з 21.05.2022 по 25.05.2022 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у комунальному некомерційному підприємстві «Черкаська міська інфекційна лікарня», що підтверджується листом КНП «Черкаська міська інфекційна лікарня» від 26.08.2022 №543/1.

В період з 26.05.2022 по 03.06.2022 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні комунального некомерційного підприємства «Черкаської обласної лікарні Черкаської обласної ради», що підтверджується листом КНП «ЧОЛ Черкаської обласної ради» від 29.08.2022 №01-28/1748.

В період з 03.06.2022 по 22.06.2022 солдат ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_4 ), що підтверджується листом Головного ВМКЦ (ЦКГ) Держприкордоннслужби України (військова частина НОМЕР_4 ) №307.01/1755-22-Вих від 15.09.2022.

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону «Про особовий склад» від 24.08.2022 № 267- ВВ солдат ОСОБА_1 у період з 23 червня по 21 липня 2022 року перебував у відпустці тривалістю 29 календарних днів, для лікування у зв`язку із хворобою; у період з 22 липня по 20 серпня 2022 року перебував у відпустці тривалістю 30 календарних днів, для лікування у зв`язку із хворобою.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 «Про особовий склад» від 23 серпня 2022 року №423-ОС, солдата ОСОБА_1 направлено до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина). Підстава направлення - розпорядження Адміністрації Державної прикодонної служби України від 29.06.2022 №111/25-1379-Е.

Наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 23 серпня 2022 року №602-ОС «Про внесення змін до наказу «Про особовий склад» від 17 травня 2022 року №339-ос» скасовано як нереалізований підпункт 4.2 пункту 4 наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 17 травня 2022 року №339-ос в частині що стосується виключення зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення солдата ОСОБА_1 . Підстава скасування - наказ Адміністрації Державної прикодонної служби України від 11.07.2022 року №735-ОС.

В період з 22 серпня 2022 року по 19 вересня 2022 року солдат ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні, у зв`язку з чим був звільнений від виконання службових обов`язків відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону «Про особовий склад» від 27.09.2022 року № 300-В на підставі рапорту - зведеної відомості начальника служби охорони здоров`я від 20 вересня 2022 року №30/11846-22 та довідки начальника медичного пункту №2301.

Наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону «Про особовий склад» від 19 вересня 2022 року №674-ос, солдата ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 2 категорії - старшого бойового медика 3 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби (тип С), звільнено за абзацом 1 підпункту «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), а саме, у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років) п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у запас.

Наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону «Про особовий склад» від 20 вересня 2022 року №676-ос, солдата ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 2 категорії - старшого бойового медика 3 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби (тип С), виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення.

З наведеного, суд дійшов висновку, що фактично позивач у період з 28.03.2022 по 20.09.2022 проходив військову службу за призовом під час мобілізації в особливий період та перебував на утриманні ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки наслідком скасування наказу про переміщення солдата ОСОБА_1 до НОМЕР_3 прикордонного загону ( АДРЕСА_1 ) є правовідносини, які виникли до видання цього наказу, а саме дія наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону «Про особистий склад» від 28.03.2022 №206-ос.

Згідно з ч.3, 4 ст.25 Законом України «Про Державну прикордонну службу України» №661-IV (далі- Закон №661-IV) військовослужбовці Державної прикордонної служби України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», цього Закону, інших актів законодавства. Соціальний захист працівників Державної прикордонної служби України забезпечується на загальних підставах відповідно до законодавства про працю, якщо інше не передбачено трудовим договором.

Відповідно до п.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ (далі-Закон №2011-ХІІ) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з п.2 Постанови КМУ Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 №704 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до п.3 Постанови №704 виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Згідно з п.1 розділу І Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 №558, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 за №854/32306 (далі - Інструкція №558), ця Інструкція визначає порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які проходять військову службу в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону (Адміністрації Державної прикордонної служби України), територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону (регіональних управліннях Державної прикордонної служби України), Морській охороні, яка складається із загонів морської охорони, органах охорони державного кордону (прикордонних загонах, окремих контрольно-пропускних пунктах, авіаційних частинах), розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення Державної прикордонної служби України (далі - органи Держприкордонслужби).

За змістом п.2 розділу І Інструкції №558 у цій Інструкції термін грошове забезпечення означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством.

Місячне грошове забезпечення складається із: основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням); щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія).

Відповідно до п.3 розділу І Інструкції №558 грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату.

За змістом пп.1 п.6 глави 9 розділу V Інструкції №558 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які в разі звільнення з військової служби мають право на отримання одноразової грошової допомоги, до їх грошового забезпечення, з якого нараховується ця одноразова грошова допомога, включаються: для військовослужбовців, що звільняються з посад, на які вони були призначені, - посадовий оклад, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород).

Відповідно до п.1 Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка", виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджено наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).

Пунктом 9 розділу XXXIV Порядку №260 встановлено, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що з 24 лютого 2022 року у військовослужбовців Державної прикордонної служби, в тому числі і позивача, виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн щомісячно на підставі наказів командирів (начальників) військових частин.

На виконання вимог Постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. №168 Адміністрацією Державної прикордонної служби України видано наказ №164-АГ від 31.03.2022 «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» (далі - наказ АДПСУ №164-АГ від 31.03.2022), який діяв до 31.07.2023.

Пунктом 1 визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям, які проходять військову службу в органах охорони державного кордону виплачувати додаткову винагороду (пропорційно із розрахунку на місяць) у розмірі 30 000 гривень (з дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення зі списків особового складу військової частини у звязку зі звільненням з військової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення даходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, розмір цієї винагороди збільшується до 100 000 гривень включно в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях або заходах.

Виплати здійснювати в поточному місяці за попередній місяць.

Пунктом 6 даного наказу АДПСУ №164-АГ від 31.03.2022 визначено, що начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби накази про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень за попередній місяць видавати до 8 числа поточного місяці на підставі рапортів начальників (командирів) підрозділів (кораблів, катерів, екіпажів).

Пунктом 8 наказу визначено, що у період дії воєнного стану, до наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень також включати військовослжубовців, які перебувають, зокрема, на лікуванні (крім випадків визначених абзацом четвертим пункту 7 цього наказу).

Цей наказ застосовується з 24 лютого 2022 року.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у період з 01.05.2022 по 31.07.2022 позивач, перебуваючи на лікарняному мав право на отримання додаткової винагороди у розмірі 30 000 гривень щомісячно відповідно до вимог пункту 1 Постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 та пунктів 1, 6, абзацу 4 п.7 наказу АДПСУ №164-АГ від 31.03.2022.

Щодо нарахування та виплати додаткової винагороди у період з 01 по 31 серпня 2022 року, суд зазначає таке.

На виконання вимог Постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 Адміністрацією Державної прикордонної служби України видано наказ №392 - АГ від 30.07.2022 «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» (далі - наказ АДПСУ №392 - АГ від 30.07.2022), який почав діяти з 01.08.2022 та продовжував діяти впродовж спірних відносин - до 20.09.2022. Також даний наказ скасував дію наказу АДПСУ №164-АГ від 31.03.2022.

Пунктом 1 наказу визначено, що військовослужбовцям, крім випадків, передбачених цим наказом, які проходять військову службу в Адміністрації Державної прикордонної служби України, регіональних управліннях, органах охорони державного кордону, загонах морської охорони (у тому числі строкову), навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення (далі - органи Держприкордонслужби) з дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби (у зв`язку із звільненням з військової служби) на період дії воєнного стану щомісячно здійснюється виплата додаткової винагороди в розмірі до 30 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання відповідно до законодавства України обов`язків військової служби.

Виплата додаткової винагороди, зазначеної у пункті 1 цього наказу, не здійснюється, якщо військовослужбовець, зокрема, перебуває у відпустці або на лікуванні в закладах охорони здоров`я усіх форм власності (крім випадків, передбачених підпунктом 4 пункту 3 цього наказу) - за весь період перебування у відпустці чи на лікуванні (пункт 7 наказу).

Наказ Адміністрації Держприкордонслужби від 31 березня 2022 року № 164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168» визнано таким, що втратив чинність.

Цей наказ набрав чинності та застосовується з 01 серпня 2022 року.

Судом встановлено, що позивач, у період з 01 по 20 серпня 2022 року перебував у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою та з 22 по 31 серпня 2022 року перебував на амбулаторному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

Відтак, суд дійшов висновку, що відповідно до вимог пункту 1 Постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 та пункту 1, абзацу 4 п.7 наказу АДПСУ №392 - АГ від 30.07.2022 позивач не мав права на отримання додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання відповідно до законодавства України обов`язків військової служби.

Разом з тим, позивач мав право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання відповідно до законодавства України обов`язків військової служби тільки за один день - 21 серпня 2022 року.

Стосовно періоду з 01 по 20 вересня 2022 року, суд зазначає про те, що у підпункт 4 пункту 7 наказ АДПСУ №392 - АГ від 30.07.2022 було внесено зміни наказом Адміністрації Держприкордонслужби від 30 вересня 2022 року № 508-АГ та встановлено, що виплата додаткової винагороди, зазначеної у пункті 1 цього наказу, не здійснюється, якщо військовослужбовець, зокрема, перебуває у відпустці (крім вперше наданої відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцю, звільненому після позбавлення особистої свободи незаконними збройними формуваннями, окупаційною адміністрацією та/або органами влади російської федерації (перебування в полоні)) або на лікуванні в закладах охорони здоров`я усіх форм власності (крім випадків, передбачених підпунктом 4 пункту 3 цього наказу, та лікування у закладах охорони здоров`я Держприкордонслужби або лікування за їх направленнями в інших закладах охорони здоров`я) - за весь період перебування у відпустці чи на лікуванні.

Цей наказ застосовується з 01 вересня 2022 року.

Судом встановлено, що у період з 22 серпня 2022 року по 19 вересня 2022 року солдат ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні у зв`язку з чим був звільнений від виконання службових обов`язків відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону «Про особовий склад» від 27.09.2022 року № 300- ВВ на підставі рапорту - зведеної відомості начальника служби охорони здоров`я від 20 вересня 2022 року №30/11846-22 та довідки начальника медичного пункту (на 15 ліжок) №2301.

Наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону «Про особовий склад» від 19 вересня 2022 року №674-ос, солдата ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 2 категорії - старшого бойового медика 3 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби (тип С), звільнено за абзацом 1 підпункту «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), а саме, у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років) п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у запас.

Наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону «Про особовий склад» від 20 вересня 2022 року №676-ос, солдата ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 2 категорії - старшого бойового медика 3 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби (тип С), виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення.

Отже, суд доходить висновку про те, що позивач у вересні 2022 року мав право на отримання додаткової винагороди пропорційно часу виконання ним обов`язків військової служби, тобто за 20 днів.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не виплачено позивачу додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн за період з 01.05.2022 по 20.09.2022.

В свою чергу, відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірності невчинення дій щодо нарахування та виплати позивачеві додаткової винагороди, а тому позовна заява у цій частині підлягає частковому задоволенню.

Одночасно суд зазначає, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невинесення наказу про встановлення ОСОБА_1 щомісячної доплати у вигляді додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 за період з 01 травня 2022 року по 20 вересня 2022 року та зобов`язання відповідача видати наказ (накази) про встановлення ОСОБА_1 щомісячної доплати у вигляді додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, з 01.05.2022 по 20.09.2022, задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

При вирішенні даного спору суд, також, бере до уваги, що завданням адміністративного судочинства, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 у справі Педерсен і Бодсгор проти Данії зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 у справі Волохи проти України (заява № 23543/02) при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, Суд зазначив, що норма права є передбачуваною, якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. …надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання.

Тобто, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

Так, прийняття відповідачем наказу про нарахування та виплату додаткової винагороди є лише підставою для її виплати.

Крім цього, починаючи з 19.07.2022 додаткова винагорода виплачується у розмірі до 30 000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №168, а відтак її розрахунок є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходить службу і який виплачує йому грошове забезпечення. Саме на відповідача, за наявності законних підстав, покладається обов`язок щодо прийняття наказів про нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невинесення наказу про нарахування та виплату додаткової винагороди та зобов`язання відповідача винести наказ про нарахування та виплату позивачу такої винагороди, задоволенню не підлягають.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).

Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у спірному випадку відповідач повністю не діяв на підставі закону, із урахуванням усіх обставин, які мають значення для вірного вирішення порушеного позивачем питання, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Оскільки позивач в силу приписів статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI звільнений від сплати судового збору, а доказів понесення ним інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, суду не надано, судові витрати розподілу та стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 щомісячної доплати у вигляді додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 за період з 01 травня 2022 року по 31 липня 2022 року у розмірі 30 000,00 грн щомісячно, з 01.08.2022 по 31.08.2022 в розмірі 30 000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання обов`язків військової служби, з 01 вересня 2022 року по 20 вересня 2022 року в розмірі 30 000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання обов`язків військової служби.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_2 ) (код ЄДРПОУ - НОМЕР_5 , АДРЕСА_4 ) здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_6 , АДРЕСА_5 ) додаткову винагороду, передбачену пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 за період з 01 травня 2022 року по 31 липня 2022 року у розмірі 30 000,00 грн щомісячно, з 01.08.2022 по 31.08.2022 в розмірі 30 000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання обов`язків військової служби (1 день - 21.08.2022), з 01 вересня 2022 року по 20 вересня 2022 року у розмірі 30 000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання обов`язків військової служби (20 днів - з 01.09.22 по 20.09.2022).

Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.