Справа № 205/16492/24
Суддя: Дорошенко Г. В.
Дата ухвалення: 2025-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/205/20/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2025 року місто Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Дорошенко Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Гузь Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Департаменту патрульної поліції, інспектора 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Курилко Карини Олександрівни, старшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Солов`я Олега Володимировича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Департаменту патрульної поліції, інспектора 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Курилко Карини Олександрівни, старшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Солов`я Олега Володимировича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, в якому просила скасувати постанову від 20.11.2024 року серії ЕНА №3515751 про накладення адміністративного стягнення, винесену інспектором взводу 1 роти 1 батальйону 1 УПП в Дніпропетровській області ДПП лейтенантом поліції Курилко К.О. відносно неї за ч.1 ст.121 КУпАП і накладене стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн, а також просила надати оцінку діям патрульних поліцейських відносно неї під час зупинки її транспорту та складання оскаржуваної постанови на предмет об`єктивності та неупередженості, визнати протиправними дії патрульних поліцейських щодо умисного тиску на неї. В обґрунтування позову посилалась на те, що 20 листопада 2024 року інспектором взводу 1 роти 1 батальйону 1 УПП в Дніпропетровській області ДПП лейтенантом поліції Курилко Кариною Олександрівною було винесено постанову про накладання адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3515751 від 20.11.2024 року, якою на неї, ОСОБА_1 , накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП. Зазначено, що 20.11.2024 року 16:25:07 м. Дніпро, вулиця Набережна Заводська водій керував транспортним засобом з непрацюючим лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушив п.31.4.3.в.ПДР. Вважає, що постанову було винесено незаконно та вона підлягає скасуванню, оскільки позивач не вчиняла адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, а інспекторами всупереч вимогам ст.ст.247, 280 КУпАП при винесені оскаржуваної постанови не було належним чином з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи наявна вина позивача у вчинені такого правопорушення. При цьому докази вчинення правопорушення водію не були надані, що порушує вимоги законодавства щодо належного документування факту порушення. Оскільки докази вчинення нею правопорушення відсутні, просила суд скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі. Крім того, у машині перебувала дитина, а дії працівників поліції мали ознаки тиску та упередженого ставлення, оскільки працівниками поліції було агресивно без належного обґрунтування витребувано поліс страхування цивільної відповідальності, хоча перевірити страховку поліція може самостійно, оскільки має доступ до бази, де реєструються всі видані поліси - як паперові, так і електронні, що може свідчити про необ`єктивний підхід до оцінки ситуації та винесення відповідного рішення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2024 року, адміністративну справу №205/16492/24, провадження №2-а/205/74/24, було розподілено головуючому судді Дорошенко Г.В., та передано судді канцелярією суду 03.12.2024 року.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.12.2024 року вищевказаний позов було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі суду недоліків.

10.12.2024 року позивачем через систему «Електронний суд» подано заяву про усунення недоліків, яка була передана судді канцелярією суду 12.12.2024 року.

Ухвалою суду від 13.12.2024 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач в судове засідання не з`явилась, від неї в матеріалах справи є заява з проханням розглянути справу без його участі.

25.12.2024 від Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про заміну ГУ НП в Дніпропетровській області, як неналежного відповідача, на Департамент патрульної поліції. Оскільки інспектори Курилко К.О. та Соловей О.В. не є працівниками Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, який не є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції, тож належним відповідачем є Департамент патрульної поліції. На підтвердження вищевказаного надали довідку з управління кадрового забезпечення.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, відзиву на позов суду не надав.

Інспектор 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенант поліції Курилко Карина Олександрівна належним чином повідомлена, у судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, будь-яких заяв, клопотань, відзиву на позов суду не надала.

Старший лейтенант поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Соловей Олег Володимирович належним чином повідомлений, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, відзиву на позов суду не надав.

Будь-яких інших заяв із процесуальних питань до суду не надходило

Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.

За вищевказаних обставин та вимог процесуального законодавства суд вирішує справу на підставі наявних матеріалів та доказів.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали, з`ясувавши всі обставини в адміністративній справі та дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3515751 від 20.11.2024 року поліцейським інспектором взводу 1 роти 1 батальйону 1 УПП в Дніпропетровській області ДПП лейтенантом поліції Курилко К.О. позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в сумі 340 грн.

Зі змісту постанови вбачається, позивач, 20.11.2024 року о 16:25 год., керувала транспортним засобом KIA SPORTAGE, д.н.з. НОМЕР_1 , в м.Дніпро, по вул. Набережна Заводська, з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушила п.31.4.3 «в» Правил дорожнього руху України.

Вищевказану постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП, позивач вважає незаконною.

Відповідно до ч.1 ст. 121 КпАП України, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п 31.4.3 Правил дорожнього руху передбачено, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:

Зовнішні світлові прилади:

а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу;

б) порушено регулювання фар;

в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла;

г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі й лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу;

ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Положеннями пункту 8 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну Поліцію» передбачено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з пунктами1,2,3,4 частини 1 статті 35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку.

За приписами статей 52, 53 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль). Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Наказом МВС №1395 від 07.11.2015 затверджена «Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Частина 3 Розділу III наказу МВС №1395 передбачає, що поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені у статті 222 КУпАП.

Відповідно до ст. 222 КУпАП розгляд адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 КУпАП підвідомчі органам Національної поліції та у відповідності до ст. 258 КУпАП протоколи у таких випадках не складаються.

Згідно з частиною 2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема і ст. 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до Розділу IV наказу МВС №1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП).

При цьому, згідно з положеннями Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого у неавтоматичному режимі, що затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, поліцейський одразу виносить постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, без складання протоколу.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 258 КпАП України протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно зі ст. 256 КУпАП особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу.

Судом встановлено, що постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3515751 від 20 листопада 2024 року складена уповноваженою на те посадовою особою, інспектора 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Курилко Карини Олександрівни, яка перебуває в трудових відносинах з управлінням патрульної поліції в Дніпропетровській області, що є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції.

Позивач вказує, що старший лейтенант поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Соловей Олег Володимирович висував вимогу щодо надання полісу цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції, яка була чинна на час спірних правовідносин, перевірка наявності чинних договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції України під час здійснення регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (у тому числі з використанням працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів та в режимі фотозйомки, відеозапису), а також під час оформлення документів щодо порушення Правил дорожнього руху та оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди.

В якості відповідачів позивачем було визначено інспектора 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Курилко Карини Олександрівни, старшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Солов`я Олега Володимировича.

Пунктом 5 частини 1 статті 213 та статтею 222 КУпАП передбачено, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема органами Національної поліції.

Частиною третьою статті 288 КУпАП, якою визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених частиною першою статті 121 КУпАП, посадові особи відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції.

Отже, відповідні посадові особи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 121 КУпАП.

Відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17 вересня 2020 року по справі №742/2298/17, який відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, суд враховує при застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Водночас Департаментом патрульної поліції або його структурними підрозділами не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, що викладені в оспорюваній постанові, а саме, те що позивач порушила п.31.4.3 «в» Правил дорожнього руху України, а отже, її вина не підтверджена фактичними даними, оскільки суб`єкт владних повноважень не надав жодних доказів стосовно вини позивача та правомірності свого рішення, крім постанови.

Згідно з ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 20 КАС України та частини першої статті 288 КУпАП місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини першої статті 25 КАС України справи щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності розглядаються за вибором позивача (за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача).

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд вказує, що відповідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й у формі необережності.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Таким чином протокол, на рівні з поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями свідків, є одним із засобів встановлення фактичних даних на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, тобто повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч. 3 ст. 79 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Верховний Суд у своїй постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Європейський суд з прав людини у п. 36 рішення в справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 1 липня 2003 року № 37801/97, зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення). Отже, відповідач правомірність свого рішення та обставини, які б спростовували доводи позивача не довів.

За положеннями ст.62 Конституції України усі сумніви щодо винуватості особи тлумачаться на її користь.

Вимогами ч. 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Виходячи із вищевикладеного, оскільки позивач факт вчинення ним адміністративного правопорушення заперечує, відповідач не надав доказів вчинення адміністративного правопорушення, що дає суду підстави дійти висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення, що потягло за собою порушення прав позивача та незаконне притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Виходячи із вищевикладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме постанова у справі про адміністративне правопорушення від 20.11.2024 серії ЕНА № 3515751 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення стягнення за ч. 1 ст.121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Докази, які б спростовували позицію позивача і підтверджували правомірність винесеної постанови, а саме фотофіксації або відеозапису із бодікамер суду не надано.

Враховуючи зазначене, не знайшов свого підтвердження факт вчинення правопорушення позивачем, а тому постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю, на підставі п.3 ч.3 ст. 286 КАС України.

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір за оскарження постанови у 605 грн 60 коп.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань саме Департаменту патрульної поліції на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 грн 60 коп.

На підставі викладеного та керуючись: ст.ст. 9, 121, 222, 251, 256, 280, 283 КУпАП, ст.ст. 2, 139, 159, 241, 242, 244-246, 250, 262 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Департаменту патрульної поліції, інспектора 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Курилко Карини Олександрівни, старшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Солов`я Олега Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити частково.

Постанову серії ЕНА № 3515751 від 20.11.2024 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Курилко Кариною Олександрівною, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП скасувати.

Закрити провадження у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Стягнути з суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань витрати на оплату судового збору в розмірі 605 грн 60 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 , ел.пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

відповідач Департамент патрульної поліції, , адреса: 03048, м.Київ, вул.Федора Ернста, буд.3, ел. пошта ,

відповідач Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, , 49101, м. Дніпро, вул. Троїцька, 20-А, ел. пошта: , представник відповідача Ізотова Тетяна Леонідівна, РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: 49000, м.Дніпро, площа Троїцька, 20-а, ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

відповідач інспектор 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Курилко Карина Олександрівна, 49000, м.Дніпро, площа Троїцька, 2-а,

відповідач старший лейтенант поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Соловей Олег Володимирович, 49000, м.Дніпро, площа Троїцька, 2-а.

Суддя Г.В.Дорошенко