Справа № 336/11232/24
Суддя: Дмитрюк О. В.
Дата ухвалення: 2025-01-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/336/27/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Дмитрюк О.В., за участю секретаря судового засідання Нєдєльчевої О.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (представник позивача адвокат Корсік Ярослав Ігорович) до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До суду представник позивача звернувся із вказаним позовом, в якому просить постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3415334 від 05.11.2024 скасувати та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовної заяви представник зазначив, що поліцейським 2 взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Запорізької області ДПП Євтушенко Є.О., відносно позивача винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3415334 від 05.11.2024, якою притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Склад адміністративного правопорушення, відповідно до постанови полягає в тому, що 05.11.2024 о 13:25:07 в м. Запоріжжя по пр. Соборний 139 водій, керуючи ТЗ наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів, та порушив п. 18.1 ПДР водій ТЗ не пропустив пішоходів, що наближаються до нерегульованого пішохідного переходу.

Представник вважає, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно та незаконно, всупереч діючому законодавству, оскільки ОСОБА_1 не порушувала п.18.1 ПДР, так як пішохід не ступив на пішохідний перехід і в момент наближення транспортного засобу на ньому не перебував, а лише наближався.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 15.11.2024, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін на 27.11.2024 р.

27.11.2024 р. розгляд справи відкладено на 07.01.2025 р. через зайнятість судді у іншому провадженні.

Представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві та додаткових поясненнях (а.с.44-48).

Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ст.194 КАС України.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, в процесі розгляду справи направив до суду відзив на позов (а.с.39-41), за змістом якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд розглянув справу за відсутності представника відповідача на підставі ч.3 ст.268 КАС України.

На підставі ст.229 КАС України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.

Приймаючи до уваги позицію представників сторін, дослідивши матеріали та оглянувши відеозапис, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно постанови серії ЕНА № 3415334 від 05.11.2024 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 05.11.2024 о 13 год. 25 хв. у м.Запоріжжі, по вул.Соборний, 139, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів, чим порушив вимоги пункту 18.1 ПДР України водій транспортного засобу не пропустив пішоходів, що наближаються до нерегульованого пішохідного переходу. До постанови додаються відео з персонального мобільного реєстратору Motorola Solution vb 400 474959.

Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. (частина 1 ст. 7 КУпАП)

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 31 Закону України «Про дорожній рух» №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Виконуючи зазначену вимогу частини 2 ст. 77 КАС України, представник відповідача надав відео фіксацію з відеореєтратора службового транспортного засобу, які, на його думку, підтверджують законність винесення ним спірної постанови.

Як вбачається із відеозапису із відеореєстратора службового автомобіля працівників поліції, про який зазначено у спірній постанові, 05.11.2024 водій ОСОБА_1 у м.Запоріжжя по вул.Соборний, 139, керуючи транспортним засобом, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшила швидкість та не зупинилась, чим створила перешкоду для пішохода.

Також, із даного відеозапису вбачається, що позивач мала можливість завчасно бачити пішохода, разом з тим не зменшувала швидкість автомобіля, яким керувала, фактично пішохід не мав можливості перейти проїзджу частину дороги.

Зазначені дані підтверджують, що пішохід вже перебував на початку дорожньої розмітки 1.14.2 - пішохідний перехід з підвищеною вірогідністю виникнення дорожньо-транспортних пригод ПДР України (проїзній частині дороги) та мав намір перейти проїзну частину, а не перебував на тротуарі перед нею.

Правовідносини, що стосуються дорожнього руху врегульовані Правилами дорожнього руху України, затверджені постановою КМ України «Про правила дорожнього руху» від 10.10.2001 року №1306.

За змістом п.1.1 зазначеної постанови, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до пункту 18.1 ПДР України, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Згідно із частиною першою статті 122 КУпАП, адміністративна відповідальність за вказаною частиною статті настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до пункту 1.10 ПДР України, пішохід - особа, яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами і не виконує на дорозі будь-яку роботу. До пішоходів прирівнюються також особи, які рухаються в кріслах колісних без двигуна, ведуть велосипед, мопед, мотоцикл, везуть санки, візок, дитячу коляску чи крісло колісне.

Пішохідна доріжка - доріжка з покриттям, призначена для руху пішоходів, виконана в межах дороги чи поза нею і позначена знаком 4.16.

Пішохідний перехід - ділянка проїзної частини або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу. Пішохідні переходи позначаються дорожніми знаками 5.38.1, 5.38.2, 5.39, 5.40.1, 5.40.2, 5.41.1, 5.41.2, дорожньою розміткою 1.14.1, 1.14.2, 1.14.3, пішохідними світлофорами. За відсутності дорожньої розмітки межі пішохідного переходу визначаються відстанню між дорожніми знаками або пішохідними світлофорами, а на перехресті за відсутності пішохідних світлофорів, дорожніх знаків та розмітки шириною тротуарів чи узбіч. Регульованим вважається пішохідний перехід, рух по якому регулюється світлофором чи регулювальником, нерегульованим пішохідний перехід, на якому немає регулювальника, світлофори відсутні або вимкнені чи працюють у режимі миготіння жовтого сигналу.

Дорожні знаки 5.38.1 «Пішохідний перехід» встановлюється праворуч від дороги на ближній межі переходу, а знак 5.38.2 - ліворуч від дороги на дальній межі переходу.

Відповідно до пункту 4.7 ПДР України, пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч.

Відповіднодо розділу 34 ПДР України, горизонтальна розмітка має такез начення: 1.14.1, 1.14.2, 1.14.3 («зебра», у тому числі червоно-білого кольору) - позначають нерегульований і регульований пішохідний перехід на проїзній частині дороги чи на велосипедній доріжці, зокрема 1.14.2 - пішохідний перехід з підвищеною вірогідністю виникнення дорожньо-транспортних пригод, 1.14.3- місце переходу осіб з порушенням зору.

Згідно із пунктом 4.14 ПДР України пішоходам забороняється, зокрема, виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід.

Пунктом 4.16 (а) ПДР України, пішохід має право під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі № 751/4821/17, вимога пункту 18.1 ПДР України передбачає, що на нерегульованих пішохідних переходах пішоходи мають перевагу в русі перед транспортними засобами з моменту, коли вони ступили на перехід. Для виконання вимоги цього пункту водій транспортного засобу обов`язково повинен своїм маневром показати пішоходам, що він дає дорогу, тобто знизити швидкість, якщо цього достатньо для того, щоб дати дорогу або зупинитися.

Водій повинен врахувати можливі маневри пішохода на пішохідному переході (пішохід може зупинитися, передбачаючи небезпеку, побігти або уповільнити хід) і спрогнозувати можливий розвиток ситуації: якщо ймовірно, що шляхи руху пішохода (незалежно від того, як він рухається) і транспортного засобу можуть перетнутися на переході, - уникнути такої ситуації, тобто дати дорогу пішоходу.

Суд, оцінивши та дослідивши докази надані суду, вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволенню не підлягає.

Відтак, суд вважає, що зазначеними доказами підтверджено факт порушення позивачем пункту 18.1 ПДР України. При цьому, суд не бере до уваги твердження позивача про те, що вона не вчиняла означеного порушення пункту ПДР України, та не мала обов`язку надавати перевагу в русі пішоходу, оскільки такі твердження спростовано дослідженими в судовому засіданні зазначеними доказами, зокрема даними відеозапису, який суд вважає належним та допустимим доказом при розгляді питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, враховуючи наведене, суд вважає, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень належними доказами доведено правомірність свого рішення, а факт порушення позивачем вимог пункту 18.1 ПДР підтверджується матеріалами справи та не спростовано в ході судового розгляду даної справи.

Крім того, суд зауважує, що постанова про накладення адміністративного стягнення, містить інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння ним правопорушення, а тому відповідає загальним вимогам, встановленим ч.2 ст. 283 КУпАП, а стягнення за адміністративне правопорушення накладено на ОСОБА_1 у межах, передбачених санкцією ч.1 ст. 122 КУпАП, з урахуванням вимог ст.33 КУпАП.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки вважає, що постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення, відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 72-77, 139, 241-246, 250, 268, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (м.Київ, вул.Федора Ернста, 3, ) про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його постановлення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 09 січня 2025 року.

Суддя О.В. Дмитрюк