Справа № 380/29784/23
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/29784/23 пров. № А/857/14207/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Судової-Хомюк Н.М.,

суддів: Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Державної служби України з надзвичайних ситуацій на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року у справі № 380/29784/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з надзвичайних ситуацій про визнання протиправними дій,

суддя в 1-й інстанції Грень Н.М.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся в Львівський окружний адміністративний суд з позовом до Державної служби України з надзвичайних ситуацій (далі також відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправним рішення Державної служби України з надзвичайних ситуацій щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як особі з інвалідністю II групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, та скасувати пункт 10 протоколу засідання комісії ДСНС України з призначення одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту від 07 липня 2023 року;

- зобов`язати Державну службу України з надзвичайних ситуацій повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.05.2023р. та призначити йому, як особі з інвалідністю II групи внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням військової служби, одноразову грошову допомогу в розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори або для проходження служби у військовому резерві», відповідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що проходив кадрову військову службу в системі МНС України та в кінці 2003 році за станом здоров`я був звільнений зі служби у запас. В березні 2023 року Львівською МСЕК позивач був визнаний особою з інвалідністю II групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби.

Зазначає, що керуючись положеннями «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2013р. №975, позивач із відповідною заявою, з долученням необхідного пакету документів, звернувся до Головного управління ДСНС України у Львівській області з проханням щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги, як особі з інвалідністю II групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.

Вказує, що за результатами розгляду заяви комісія ДСНС України з призначення одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту дійшла висновку - відмовити у виплаті одноразової грошової допомоги особі з інвалідністю II групи ОСОБА_1 . Відповідно пункту 4 частини 2 статті 118 Кодексу цивільного захисту України одноразова грошова допомога призначається і виплачується в разі встановлення особі рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) захворювання, пов`язаних з проходженням нею служби, або встановлення особі протягом шести місяців після звільнення її із служби інвалідності з причин, зазначених у цьому пункті. Позивач прийняте ДСНС України рішення вважає помилковим, оскільки відповідач при розгляді його заяви керувався вимогами законодавства, яке на нього не поширюється, а відтак його право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної нормами статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», було порушеним.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано пункт 10 протоколу засідання комісії ДСНС України з призначення одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту від 07 липня 2023 року щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як особі з інвалідністю II групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.

Зобов`язано Державну службу України з надзвичайних ситуацій повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.05.2023р. в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори або для проходження служби у військовому резерві», та відповідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

В задоволенні решти вимог позову - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає те, що суд першої інстанції при прийнятті рішення порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставин справи.

Зокрема вказує, що до компетенції ДСНС не належить право щодо визнання/невизнання права позивача на отримання одноразової допомоги відповідно до зазначених ним законодавчих актів. Натомість, повноваження щодо реалізації прав позивача у Законі № 2011 та Постанові № 975 належать до компетенції органів і підрозділів Міноборони України. Постанова № 975, на яку посилається позивач у позовній заяві, була розроблена відповідно до частини другої статті 162 та частини дев`ятої статті 163 Закону № 2011. Позивач проходив кадрову військову службу та був звільнений зі служби в статусі військовослужбовця у 2003 році наказом № 484. У той же час, відповідно до Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 р. № 1052, Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності. ДСНС є центральним органом виконавчої влади, який реалізовує державну політику у сфері цивільного захисту у межах повноважень, передбачених вищезазначеним Положенням про ДСНС та у спосіб, визначений законодавством України, а не у сфері оборони. Отже, ДСНС не є а ні військовим органом, а ні правоохоронним органом, кошти на виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови № 975 ДСНС в бюджеті не передбачено, в ДСНС відсутня комісія по призначенню одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою № 975, а відтак немає правових підстав здійснювати нарахування та виплати за цим порядком. У той же час, у ДСНС створена комісія лише по призначенню одноразової грошової допомоги передбаченої статтею 118 Кодексу ЦЗ України. Оперативно-рятувальна служба цивільного захисту на сьогодні є правонаступником військ Цивільної оборони, з яких було звільнено позивача у запас за пунктом 67, підпунктом «Б» (за станом здоров`я), а відтак на осіб, які проходили таку службу, в тому числі і на позивача, поширюється Кодекс цивільного захисту України, а не Постанова № 975.

Крім цього, звертає увагу, що відповідно до пункту 6 Порядок №975 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала в період проходження військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби. Тобто, звертає увагу, що як встановлено судом першої інстанції, позивач звернувся із вимогою виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням йому інвалідності другої групи через 20 років після звільнення з військової служби.

Просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу. Зазначає, що відповідно до наказу МНС України №484 позивач із військової служби був звільненим у військовому званні полковник, а тому не може бути віднесеним до осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, яким відповідно до Положення про проходження служби присвоюються спеціальні звання цивільного захисту.

Вказує, що відповідно до пункту 6 Порядок №975 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала в період проходження військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Просить апеляційну скаргу Державної служби України з надзвичайних ситуацій залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року залишити без змін.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження згідно положень статті 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно з наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 22.12.2003 №484 відповідно до Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу прапорщиками (мічманами), полковника ОСОБА_1 , заступника начальника управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Львівської міської ради звільнено з військової служби у запас за пунктом 67 підпунктом «б» (за станом здоров`я) з правом носіння військової форми одягу.

Відповідно до посвідчення Львівського військкомату серії НОМЕР_1 від 21.01.2004 ОСОБА_1 має право на пільги, установлені законодавством України для ветеранів військової служби.

Згідно з Довідкою до Акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №728891 ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності, захворювання пов`язане з проходженням військової служби.

Позивач звернувся до Державної служби України з надзвичайних ситуацій із заявою про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2013р. №975.

Відповідно до витягу з протоколу №7 засідання комісії з призначення одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, ОСОБА_1 відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги особі з інвалідністю ІІ групи відповідно до пункту 4 частини 2 статті 118 Кодексу цивільного захисту України, оскільки одноразова грошова допомога призначається і виплачується в разі встановлення особі рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, пов`язаних з проходженням нею служби, або встановлення особі протягом шести місяців після звільнення її із служби інвалідності з причин, зазначених у цьому пункті.

Позивач вважає прийняте ДСНС України рішення помилковим, оскільки відповідач при розгляді його заяви керувався вимогами законодавства, яке на нього не поширюється, а саме нормами Кодексу цивільного захисту України, а відтак його право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної нормами статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», було порушеним.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправним рішення Державної служби України з надзвичайних ситуацій щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як особі з інвалідністю II групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, та скасування пункту 10 протоколу засідання комісії ДСНС України з призначення одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту від 07 липня 2023 року, оскільки заява була розглянута відповідно до норм Кодексц Цивльного Захисту, а не на підставі Постанови Кабінету Міністрів України 975 враховуючи факт звільнення позивача відповідно до Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу прапорщиками (мічманами).

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі- Закон №2011-XII) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.16 Закону №2011-XII встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 16-2 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Частиною 2 ст. 16-2 Закону №2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Пунктом 6 ст. 16-3 Закону №2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Пунктом 9 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі-Порядок № 975).

За приписами підпункту 2 пункту 6 Порядок №975 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала в період проходження військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби, у розмірі: 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Відповідно до п 6. ст.16-3 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Пунктом 17 Порядку КМУ № 975 встановлено, що особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби.

Щодо посилань апелянта на те, що до компетенції ДСНС не належить право щодо визнання/невизнання права позивача на отримання одноразової допомоги, оскільки, повноваження щодо реалізації прав позивача у Законі № 2011 та Постанові № 975 належать до компетенції органів і підрозділів Міноборони України, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач був звільнений наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 22.12.2003 №484 відповідно до Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу прапорщиками (мічманами) у запас з правом носіння військової форми одягу.

Відповідно до посвідчення Львівського військкомату серії НОМЕР_1 від 21.01.2004 ОСОБА_1 має право на пільги, установлені законодавством України для ветеранів військової служби.

Позивач звернувся до Державної служби України з надзвичайних ситуацій із заявою про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2013р. №975.

Колегія суддів звертає увагу скаржника, що у зв`язку зі змінами у законодавстві та реорганізацією структури військ України, правонаступником військового формування, з яким позивач перебував у службових відносинах на момент звільнення є Державна служба України з надзвичайних ситуацій.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що приписами п.17 Порядку № 975, встановлено, що особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби.

Щодо посилань скаржника на те, що позивачем не дотримано строк звернення для отримання одноразової грошової допомоги, що передбачена Постановою №975, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами підпункту 2 пункту 6 Порядок №975 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала в період проходження військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби, у розмірі: 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно з Довідкою до Акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №728891 ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності, захворювання пов`язане з проходженням військової служби.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що положення Порядку №975 в частині строку звернення для призначення одноразової грошової допомоги особи з інвалідністю містить в собі три різних умови: 1) інвалідність, яка настала в період проходження військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби; 2) встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби; 3) після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Колегія суддів зазначає, що оскільки документально підтверджено, що ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності, у зв`язку із захворюванням, що пов`язане з проходженням військової служби до нього застосовується положення Порядку № 975 в частині призначення та виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, якому встановлена інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Також, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції в частині часткового задоволення позовних вимог та зобов`язанні Державної служби України з надзвичайних ситуацій повторно розглянути заяву ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, що оскільки відповідач при розгляді заяви керувався нормами законодавства яке не поширюється на позивача, то достатнім і ефективним способом захисту порушених прав позивача є прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.05.2023р. в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори або для проходження служби у військовому резерві», та відповідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачами в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної служби України з надзвичайних ситуацій залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року у справі № 380/29784/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник

Дата