Справа № 308/18048/23
Суддя: Придачук О. А.
Дата ухвалення: 2025-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Придачука О.А.

за участю секретаря судового засідання Бомбушкаря В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Ужгороді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сідун Олеся Степанівна, до Головного управління національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕАТ № 7825128 від 28.09.2023 року

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із вищезазначеним позовом у якому зазначає, що 28.09.2023 року відносно нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7825128, складена поліцейським капралом поліції ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Цап А.В. З указаної постанови убачається, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Mitsubishi Lancer» 27.09.2023 року о 23 год. 52 хв. у с. Оноківці по вул. Головній, 55, перед початком руху не подав сигнал світловими покажчикам повороту відповідного напрямку, а саме, ліворуч, чим порушив п. 9.2 а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.

Вказану постанову позивач вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, стверджуючи, що 27.09.2023 року його автомобіль поліцейські зупинили без будь-яких на це підстав. На запитання про причину зупинки законних підстав не навели. Після цього поліцейська винесла постанову копію якої вручила йому. Однак, доказів про порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, в даному випадку неподання ним світлового сигналу покажчиком повороту поліцейська не мала і не навела.

ОСОБА_1 стверджує, що постанова про накладення адміністративного стягнення винесена поліцейською за надуманих співробітником поліції підстав, про що він заявляв на місці розмови з поліцейською, однак, останньою дані зауваження залишені без уваги, письмове пояснення від ОСОБА_1 вона не відібрала і не пропонувала таке надати, нічим усні твердження ОСОБА_1 щодо того, що він не порушив правил дорожнього руху не спростувала, не навела підстав для відхилення доводів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Ніяких доказів описаного в постанові адміністративного правопорушення поліцейська не надала і не могла надати, так як такого порушення правил дорожнього руху ОСОБА_1 не здійснював. Вчинення ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху матеріалами даної справи не підтверджується.

Також ОСОБА_1 посилається на те, що оскаржувана постанова складена відповідачем з порушенням порядку, визначеного КУпАП, зокрема, зазначає, що відповідачем незрозуміло яким чином справа розглянута у відсутності ОСОБА_1 , він навіть не був попереджений про час та місце розгляду справи, відповідно йому не було роз`яснено передбачених ст. 268 КУпАП прав, справа (постанова винесена) на порушення вимог ст. ст. 248, 249, 258, 276-283 КУпАП (щодо необхідності саме розгляду справи із гарантуванням реалізації відповідних прав та щодо реквізитів постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Вказує, що порушено вимоги щодо порядку відкритого розгляду справи (стаття 283 КупАП). Оскільки відповідачем його не було повідомлено ні про місце розгляду справи, ні про час її розгляду, не надано ОСОБА_1 можливості до її винесення пояснити обставини (в т. ч. письмово), що мали місце. Надана позивачу постанова не містить даних щодо порядку її оскарження (в ній порядок оскарження не визначений), порядок сплати штрафу. Також зазначає, що за основу для визначення розміру адміністративного стягнення, яке підлягає накладенню на порушника у вигляді штрафу береться неоподатковуваний мінімум доходів громадян, що на час винесення оскаржуваного акту складав 17 грн. Натомість, розмір накладеного на позивача адміністративного стягнення визначено суб`єктом владних повноважень у вигляді конкретної грошової суми 510 грн., що не передбачено КУпАП.

А тому просить суд скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 28.09.2023 року серії ЕАТ № 7825128 винесену відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн., а провадження у справі закрити.

Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача подав до суду заяву розгляд справи у без її участі, зазначивши, що позов підтримує та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений, причини неявки суду не відомі.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву згідно якого він просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, зазначаючи, що виявивши правопорушення пояснили позивачу суть скоєного правопорушення, роз`яснили йому права передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. При цьому позивач скористався своїм правом і не надав поліцейським письмового пояснення по суті вчиненого ним правопорушення. Жодної іншої письмової заяви чи клопотання, як під час підготовки так і під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в порядку п. 5 ст. 278 КУпАП не надходило. Окрім того, позивачу було роз`яснено право та строки на оскарження постанови, строк на сплату штрафу згідно постанови та роз`яснено наслідки невиконання вказаної постанови, передбачені ст. 307,308 КУпАП. Також на зворотньому боці оскаржуваної постанови містяться положення ст. ст. 55,56,59,63 Конституції України, ст. 268,307,308 КУпАП. Відповідно до ч.1 ст. 283 та п. 1 ч.1 ст. 284 КУпАП інспектор виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7825128 від 28.09.2023 року, згідно якої на ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 510 грн. Негайно, після закінчення розгляду справи інспектори, відповідно до ст. 285 КУпАП, оголосив винесену постанову та надав її копію позивачу, про що свідчить власний підпис позивача.

Також зазначив, що на місці вчинення адміністративного правопорушення поліцейським ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капралом поліції Цап А.В. здійснено відео фіксацію події, що в розумінні ст. 251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, представник відповідача звертає увагу суду , що 28.09.2023 р. позивачем по справі було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.130 КУпАП, та адміністративна справа щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП знаходиться на розгляді Ужгородського міськрайонного суду (справа №308/20325/23).

Таким чином оскаржувана постанова складена відповідачем відповідно до норм КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 року № 1395, а посилання позивача на порушення ГУНП в Закарпатській області законодавства в даному випадку є безпідставними.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.09.2023 року поліцейським ВП № 1 (с. Оноківці) Ужгородського РУП ГУНП в Закарпратській області капралом поліції Цап А.В. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7825128 відносно ОСОБА_1 за порушення ним ч.2 ст. 122 КУпАП, а саме, у постанові зазначено, що 27.09.2023 року о 23 год. 25 хв. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Головній, 55 в с. Оноківці Ужгородського району, перед початком руху не подав сигнал світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, а саме ліворуч, чим порушив вимог п. 9.2 а ПДР України.

Згідно зазначеної постанови на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Відповідно до приписів ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктами 1.1, 1,9 ПДР встановлено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватись на вимогах цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до положень п. 9.2 ПДР України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

У відповідності до п. 9.1. ПДР України, сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою є попереджувальними сигналами.

Згідно ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягнуть за собою тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Як випливає зі змісту 254 КУпАП фіксація виявленого адміністративного правопорушення здійснюється шляхом складання протоколу уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності, у якому відповідно до ст. 256 КУпАП, зокрема, зазначається місце, час і суть адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За приписами п.4 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП.

Щодо посилань позивача про порушення порядку складення оскаржуваної постанови суд констатує, що як убачається з оскаржуваної постанови така винесена (справа розглянута) у присутності ОСОБА_1 , якому роз`яснено права передбачені ст. 268 КУпАП та порядок і строк оскарження постанови за ст. 289 КУпАП, що підтверджується підписом позивача у постанові.

У вказаній постанові роз`янено у межах санкції накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_1 у розмірі 510 грн., роз`яснено порядок сплати штрафу та зазначено відповідні реквізити.

А тому твердження позивача про допущені порушення є безпідставними.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, постановою Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 760/2846/17 зроблено висновок, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Крім того, статтею 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Однак, як убачається з матеріалів справи позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростували наявність в його діяннях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Нормами ст.222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ч.1 ст. 122 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Суд також звертає увагу , що відповідно до постанови судді Ужгородського міськрайонного суду від 13.03.2024 року справа №308/20325/23 громадянина України ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Вказана постанова набрала законної сили відповідно до постанови Закарпатського апеляційного суду від 11.12.2024 року. Відповідно до зазначених постанов водій ОСОБА_1 27.09.2023 року о 23 год. 21 хв. в с. Оноківці по вул. Головній, 53 Ужгородського району Закарпатської області керував транспортним засобом марки «Mitsubishi Lancer», номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 А Правил дорожнього руху.

Суд бере до уваги те, що при розгляді адміністративної справи №308/20325/23 в Ужгородському міськрайонному суді та її перегляді Закарпатським апеляційним судом, ні ОСОБА_1 , ні його захисник не вказували на безпідставну зупинку транспорного засобу за наслідком якої і було складено протокол щодо ОСОБА_1 за ч.1ст.130 КУпАП та винесено постанову серії ЕАТ № 7825128 від 28.09.2023 року за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП, яка оскаржується.

З огляду на вищезазначене, беручи до уваги, те, що оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, відсутні підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 28.09.2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 20, 77, 121, 242, 286, 294 КАС України суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сідун Олеся Степанівна, до Головного управління національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕАТ № 7825128 від 28.09.2023 року відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду, відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КАС України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Придачук