Справа № 754/16116/24
Суддя: Саламон О. Б.
Дата ухвалення: 2025-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/48/25
РІШЕННЯ

Іменем України

13 січня 2025 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому просить скасувати постанову Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.11.2024 № 288 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Вимоги позову обґрунтовано тим, що 08.11.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України. У відповідності до постанови позивач не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк, зазначений у повістці, від якої відмовився, що підтверджено актом від 09.10.2024. Позивач зазначає про те, що обставини, вказані в постанові не відповідають дійсним обставинам справи. На вулиці його зупинив представника ТЦК та попросив надати військово-облікові документи для перевірки, при цьому представник не надав документи, що підтверджують його повноваження. Після перевірки документів не було здійснено спроб вручення повістки та не пропонувалось проїхати до ТЦК. Зокрема зауважує, що мав документи та підтвердження оновлення даних, а також докази наявного права на відстрочку строком до 08.12.2024. Вказує на те, що процес перевірки документів, вручення повістки та адміністративного затримання має бути зафіксований на фото- відео зйомку, проте докази вчинення зазначених дій відсутні. При цьому протокол про адміністративне правопорушення, що відбулось 09.10.2024 було складено 08.11.2024, тобто по спливу одного місяця. Акт про відмову від 09.10.2024 складений з порушенням п. 47 Постанови КМУ № 560 від 16.05.2024. Позивач вказує, що 08.11.2024 без наявного виклику самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для з`ясування обставин щодо розшуку, при цьому фактичного розгляду справи не відбулось, а позивачу лише було надано для ознайомлення протокол про адміністративне правопорушення лише 11.11.2024. У зв`язку з зазначеним, вважає оскаржувану постанову незаконною, а відтак звернувся до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва Саламон О.Б. від 15 листопада 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у відповідності до ст. 263 КАС України. Відповідачу надано строк (15 днів) для подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

16 грудня 2024 року до суду надійшов відзив представника відповідача Я.Нестеришина, в якому зазначено, що 09.10.2024 при проведенні заходів з оповіщення, позивачу вручалась повістка про виклик на 10.10.2024 на 08 год. 30 хв., при цьому останній від отримання повістки відмовився, про що було складено акт про відмову від отримання повістки, а позивачу усно доведено до відома про його виклик до відповідача. Відповідач зазначає про те, що 10.10.2024 позивач не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , та не повідомив причини неявки. Своїми діями позивач порушив вимоги ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»,ч. 1 та с. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів, та вчинив адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України. В подальшому, відповідачем в порядку ст. 259 КУпАП України 21.10.2024 до Деснянського управління до Деснянського управління поліції ГУНП в м. Києві було направлено звернення № 11329 щодо доставлення громадян, включно з позивачем, в якості осіб, що вчинили адміністративні правопорушення за статтями 210, 210-1 КУпАП України. 08.11.2024 на виконання звернення № 11329 від 21.10.2024 співробітниками поліції позивач був доставлений до відповідача, та відносно позивача було складено протокол № 288 про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України. При складанні протоколу позивачу було роз`яснено положення статті 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП України, повідомлено про дату і час розгляду справи, вручено примірник складеного протоколу, що підтверджується власноручним підписом позивача. Відповідач вказує на те, що позивачем порушено вимоги закону про мобілізацію щодо з`явлення за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, а відтак просить відмовити у задоволенні вимог позовної заяви.

Від позивача 23 грудня 2024 року до суду надійшла відповідь на відзив, згідно з якою вказує, що стороною відповідача не надано належних доказів, а його твердження не відповідають дійсності. Зазначає, що відповідачем не долучено до матеріалів справи повістки, від якої відмовився позивач, при цьому акт відмови від отримання повістки складений з порушенням законодавства. Зокрема акт відмови не оголошувався позивачу, та, підписаний лише начальником групи соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_4 та свідками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . При цьому відсутні докази, що підтверджують те, що свідки, які підписали акт входять до складу групи оповіщення, а також того, що начальний групи соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_3 майор ОСОБА_4 входить до складу групи оповіщення. З поміж-іншого, відповідачем не надано аргументів щодо не проведення процедури адміністративного затримання та доставлення позивача до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки п. 47 Постанови КМУ № 560 від 16.05.2024 року передбачає, що у разі відмови від отримання повістки, поліцейський який входить в групу оповіщення на підставі статтей 261 та 262 КУпАП України проводить адміністративне затримання особи. Також позивач стверджує, що 08.11.2024 самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення причин перебування останнього в розшуку, а відповідачем не надано доказів примусового доставлення позивача до позивача, а відтак вимоги позову просить задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч.5 ст.262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши письмові докази, які знаходяться в матеріалах справи, суд дійшов висновків про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до частини першої ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права.

Судом встановлено, що 08 листопада 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_3 винесено постанову № 288, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф у сумі 25 500 грн.

Згідно вказаної постанови вбачається, що 10.10.2024 о 08 год. 30 хв. ОСОБА_1 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк та місце зазначені в повістці, тим самим порушив вимоги ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», абз. 2 ч. 1 та абз. 8 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

У відповідності до довідки, виданої 28.06.2024 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 має відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі п. 15 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» на строк до 08 грудня 2024 року.

При цьому, відомостей про вручення ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови від 08.11.2024 матеріали справи не містять.

Відповідач у поданому до суду відзиві зазначає про те, що 09.10.2024 при проведенні заходів з оповіщення, ОСОБА_1 вручалась повістка про виклик на 10.10.2024 на 08 год. 30 хв., при цьому останній від отримання повістки відмовився, про що було складено акт про відмову від отримання повістки, а позивачу усно доведено до відома про його виклик до відповідача.

В матеріалах справи міститься копія акту про відмову від отримання повістки від 09.10.2024 за підписом начальника групи соціальної роботи ІНФОРМАЦІЯ_5 майора ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у відповідності до якого громадянин ОСОБА_1 відмовився отримувати повістку за якою мав з`явитись 10.10.2024 о 08 год. 30 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідності до п. 47 Постанови КМУ № 560 від 16.05.2024 року, у разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. При цьому, акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину.

Однак, матеріали справи не містять належних доказів тому, що свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 входять в групу якості членів групи оповіщення. Також, відсутні належні докази, що підтвердили би факт оголошення позивачу акту відмови від отримання повістки, а відтак його належного повідомлення про час, дату та місце виклику. При цьому, відсутні докази проведення фото- та відео зйомки процесу вручення повістки, та доведення до відома позивача інформації, викладеної в повістці.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП України передбачена адміністративна відповідальність, за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що вчинене в особливий період.

Відповідно до ст. 235 КУпАП України, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за неявку 10 жовтня 2024 року за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_6 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КупАП України.

За приписами частини 1 статті 268 КУпАП України, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази; заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При цьому, до суду не надано належних доказів на підтвердження того, що позивач в порядку статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» будучи належним чином повідомлений не прибув у призначений час до відповідача.

Доводи сторони відповідача щодо примусового доставлення позивача 08.11.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 співробітниками поліції, і складення протоколу № 288 за вчинення ним адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України, не підтверджені належними доказами.

Відповідно до інформації, викладеної 21.10.2024 у зверненні до Начальника Деснянського УП ГУНП у м. Києві щодо доставлення громадян, які вчинили адміністративні правопорушенняч за статтею 210,210-1 до ІНФОРМАЦІЯ_6 для складання протоколів про адміністративні правопорушення, містяться дані ОСОБА_1 .

Позивач зазначає про те, що добровільно прибув до відповідача 08.11.2024 року для уточнення інформації щодо розшуку, ніяких заходів примусової доставки здійснено не було.

Адміністративне затримання - це захід забезпечення провадження в справах про адміністративні правопорушення, який полягає в тимчасовому обмеженні свободи пересування, місцезнаходження та дій особи з метою забезпечення дотримання певних адміністративних норм і правил.

Відповідач не надав суду копію протоколу про адміністративне затримання із зазначенням дати,часу та місця складення, даних щодо посадової особи, котра його склала, відомостей про особу затриманого та часу і мотивів затримання та не надав суду копію повістки, яка б доводила, що ОСОБА_1 викликався до відповідача на конкретну дату та час, при цьому копія акту про відмову від отримання повістки від 09.10.2024 не є належним доказом оповіщення позивача, оскільки відсутні докази того, що свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 входять в групу якості членів групи оповіщення.

Також відсутні належні докази, що підтвердили би факт оголошення позивачу акту відмови від отримання повістки, а відтак його належного повідомлення про час, дату та місце виклику. При цьому, відсутні докази проведення фото- та відео зйомки процесу вручення повістки, та доведення до відома позивача інформації, викладеної в повістці.

Зважаючи на викладене, відповідачем не доведено, що у позивача виник обов`язок з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_6 у строк, зазначений у повістці, і що від виконання цього обов`язку ОСОБА_1 ухилився.

Суд звертає увагу, що положення ч. 2 ст. 77 КАС України перекладають обов`язок доказування правомірності оскаржуваного рішення на відповідача, однак у цій справі таких доказів відповідачем суду не надано.

Отже, суд приходить до висновку, що викладені позивачем аргументи є обґрунтованими, а тому позов слід задовольнити, справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КупАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, а отже підлягає до стягнення на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 19,62 Конституції України, т.ст. 5-7, 77, 90, 139, 241-246, 286 КАС України, ст. 210-1 КУпАП України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову № 288 від 08.11.2024 року, складену начальником І ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з моменту проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Повний текст складено 13.01.2025

Суддя О.Б. Саламон