Справа № 160/25903/24
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що вона отримує пенсію в разі втрати годувальника на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Зазначає, що пенсію було призначено відповідно до вимог абзацу 3 пункту 7 Постанови № 393, виходячи з розміру середньомісячного грошового забезпечення загиблого її сина, який визначений шляхом ділення загального розміру грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед смертю на кількість таких місяців. Також вказує, що у зв`язку із загибеллю її сина 21.10.2023 року, позивач мала право на призначення пенсії по втраті годувальника з 01.11.2023 року, однак відповідачем при призначенні пенсії не було виплачено заборгованість з цієї дати, у зв`язку з чим позивач звернулась із заявою до відповідача про її виплату. Проте в подальшому пенсію було перераховано, що призвело до зменшення її фактичного розміру. 12.07.2024 року листом відповідача було повідомлено, що розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Тому, враховуючи, що загиблий син позивача проходив службу в підрозділах поліції з 07.11.2015 по 07.05.2019 та з 09.03.2023 по 21.10.2023, розмір пенсії було перераховано шляхом ділення видів грошового забезпечення, зазначених в грошовому атестаті від 27.11.2023 за № 176 та довідки про додаткові види грошового забезпечення від 08.01.2023 за № 8, шляхом ділення цих видів на 24. Позивач вважаючи, що у відповідача були відсутні підстави для перерахунку пенсії, у зв`язку з чим звернувся до суду.
23.10.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі. Зазначає, що днем звернення за призначенням пенсії є день подання до органу, що призначає пенсії, заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дати їх відправлення уповноваженим органом (структурним підрозділом). Так на підставі заяви позивача від 26.02.2024 року Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області було оформлено подання від 28.02.2024 року за № 1659/1 та 28.02.2024 року матеріали для призначення пенсії в разі втрати годувальника за загиблого сина позивача було передано на адресу відповідача. Таким чином, позивачу призначено пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону № 2262 з 28.02.2024 року, тобто з дня передачі до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заяви з усіма необхідними для вирішення питання призначення пенсії документами, у розмірі 70% від грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія. Зазначає, що пенсія позивача була обчислена з грошового забезпечення, яке зазначено у грошовому атестаті від 27.11.2023 за № 176 та довідки про додаткові види грошового забезпечення від 08.01.2024 за № 8, наданих Департаментом поліції особливого призначення Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України ІНФОРМАЦІЯ_1 . Повідомлено, що при обчисленні розміру пенсії середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення була визначена шляхом ділення на 6 загальної суми додаткових видів грошового забезпечення за період з 01.04.2023 по 30.09.2023 (6 місяців). Стверджує, що розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Так, за даними розрахунку вислуги років для призначення пенсії, ОСОБА_2 проходив службу в підрозділах поліції з 07.11.2015 по 07.05.2019 та з 09.03.2023 по 21.10.2023, а тому визначення середньомісячної суми щомісячних додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_2 було переглянуто та при обчисленні пенсії позивача додаткові види грошового забезпечення враховано за 24 місяці, шляхом ділення цих видів на 24.
29.10.2024 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив та зазначає наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Відповідно свідоцтва про народження від 25.06.1991 року серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 .
Відповідно свідоцтва про смерть від 01.11.2023 року серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
28.02.2024 року на адресу відповідача Департаментом поліції особливого призначення направлено подання про призначення пенсії у разі втрати годувальника з необхідними для призначення пенсії документами, зокрема грошовим атестатом №176 та довідкою про щомісячні додаткові види грошового забезпечення №8 від 08.01.2024 року.
З 28.02.2024 року позивач отримує пенсію по втраті годувальника ОСОБА_2 , призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».
Відповідно протоколу від 01.04.2024 року пенсію позивачу розраховано у розмірі 20 986,55 грн. виходячи з 70% грошового забезпечення сина, зазначеного в грошовому атестаті №176, а саме окремих його складових: посадового окладу 2400 грн., окладу за спеціальним званням 1600 грн., надбавки за стаж служби у розмірі 15% - 600 грн. та середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення (надбавка за особливо важливі завдання 40% та премія 177,8%) у сумі 25 380,78 грн., відповідно довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення №8, що разом складає 29 980,78 грн.
Розмір середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення (надбавка за особливо важливі завдання 40% та премія 177,8%) у сумі 25 380,78 грн. обраховано відповідачем, враховуючи додаткові види грошового забезпечення за період з 01.04.2023 року по 30.09.2023 року, зазначені у довідці №8 від 08.01.2024 року за шість повних місяців служби шляхом ділення на шість (152 284,69 грн./6місяців).
При цьому, судом встановлено, що відповідачем з 30.08.2024 року здійснено перерахунок пенсії позивача, розмір пенсії після якого становить 7 661,64 грн.
На зменшення суми пенсії при здійсненні її перерахунку з 30.08.2024 року вплинуло те, що розмір середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення (надбавка за особливо важливі завдання 40% та премія 177,8%) обраховано відповідачем, враховуючи додаткові види грошового забезпечення за період з 01.04.2023 року по 30.09.2023 року, зазначені у довідці №8 від 08.01.2024 року за шість повних місяців служби шляхом ділення на 24 (152 284,69 грн./24), що становить 6 345,20 грн.
Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Згідно з частиною 3 статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.
Відповідно до статті 6 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", сім`ї померлих пенсіонерів з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, мають право на пенсію в разі втрати годувальника на загальних підставах із членами сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Статтею 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.
За змістом статті 29 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", пенсії в разі втрати годувальника призначаються сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати.
Згідно з частинами 1, 2 статті 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.
Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" непрацездатними членами сім`ї вважаються: б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», або є особами з інвалідністю; д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює.
Статтею 31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.
За змістом пункту "а" статті 36 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсії в разі втрати годувальника призначаються в таких розмірах: членам сімей військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули (померли) внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи або виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях та підпільних організаціях і групах, визнаних такими законодавством України, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи участю у бойових діях у мирний час, а саме батькам (одному з батьків), дружині (чоловікові), іншому непрацездатному члену сім`ї загиблого (померлого) годувальника, якщо право на пенсію має один непрацездатний член сім`ї, - у розмірі 70 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї.
У силу частини 3 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсії особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, оклади та/чи доплати за військове (спеціальне) звання, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку (доплату) за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Щодо виникнення права на призначення пенсії у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", суд зазначає наступне.
Пунктом «є» статті 50 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачено, що членам сімей осіб з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та пенсіонерів з їх числа, які набули право на пенсію після смерті годувальника, пенсія призначається з дня виникнення права на пенсію, а батькам або дружині (чоловікові), які набули право на пенсію у разі втрати годувальника, - з дня звернення за пенсією. Пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.
Таким чином, днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.
Як вбачається з відзиву Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, на підставі заяви позивача від 26.02.2024 року було оформлено подання від 28.02.2024 року за № 1659/1 1 та матеріали для призначення пенсії в разі втрати годувальника за загиблого сина ОСОБА_2 , які передано на адресу Головного управління 28.02.2024 року.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"(далі - Закон), крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 №1522 "Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян", регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 (далі - Порядок №3-1).
Відповідно до пунктів 2 та 3 Порядку №3-1 заяви про призначення пенсії у разі втрати годувальника подаються членами сім`ї померлого годувальника, якому на момент смерті не було призначено пенсію, до органів, що призначають пенсії, через уповноважені структурні підрозділи міністерств та інших органів (далі уповноважений структурний підрозділ). У такому самому порядку подаються заяви про призначення пенсії у разі втрати годувальника членами сім`ї померлого годувальника, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, а також у разі відсутності в органах, що призначають пенсії, пенсійної справи померлого годувальника.
Відповідно до пункту 6. Порядку № 3-1 днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дати їх відправлення.
У разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику (посадовій особі уповноваженого структурного підрозділу) роз`яснюється, які документи необхідно надати додатково. При поданні документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою.
Перелік документів для призначення пенсії в разі втрати годувальника вказаний у пункті 10 Порядку № 3-1.
Пунктом 12 Порядку №3-1 передбачено, що уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.
Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії.
У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.
Копії документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються уповноваженими структурними підрозділами до органів, що призначають пенсії, мають бути завірені цими уповноваженими структурними підрозділами в установленому порядку.
Копії документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються безпосередньо заявниками до органів, що призначають пенсії, завіряються органами, що призначають пенсії.
Згідно пункту 13 Порядку № 3-1 встановлено порядок приймання, оформлення і розгляду документів органами, що призначають пенсії.
Орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.
Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший і поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсії, при поданні заявником всіх необхідних документів.
Заяви осіб про призначення, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі обліку заяв про призначення пенсії згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (додаток 3).
Заявнику або посадовій особі уповноваженого структурного підрозділу органом, що призначає пенсії, видається розписка - повідомлення із зазначенням дати приймання заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати в тримісячний термін з дня прийняття заяви (додаток 4).
Згідно пункту 16 Порядку № 3-1 при прийманні документів для призначення пенсії орган, що призначає пенсії: перевіряє правильність оформлення заяви й подання про призначення пенсії, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; здійснює попередню перевірку змісту і належного оформлення представлених документів; перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження.
Орган, що призначає пенсії, має право вимагати від міністерств та інших органів, заявників дооформлення поданих документів, а також подання додаткових документів та перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.
Пунктом 17 Порядку №3-1 передбачено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії.
Рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії оформляється розпорядженням органу, що призначає пенсії.

Таким чином, обов`язковою умовою для призначення пенсійним органом пенсії є заява з необхідними для призначення пенсії документами.

Судом встановлено, що на підставі подання позивачу з 28.02.2024 була призначена пенсія у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що підтверджується протоколами від 01.04.2024 року та від 30.08.2024 року.

З огляду на наведене, відповідач, отримавши подання про призначення позивачу пенсії в разі втрати годувальника правомірно призначив пенсію з 28.02.2024 року.

Відтак суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині призначення пенсії в разі втрати годувальника з 01.11.2023 року задоволенню не підлягають.

Щодо розрахунку пенсії, суд зазначає наступне.

Кабінет Міністрів України відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» прийняв постанову №393 від 17.07.1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей».

За змістом абзацу 3 пункту 9 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб" (надалі - Порядок №393) пенсії, що призначаються членам сім`ї померлих (загиблих) осіб з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, співробітників Служби судової охорони, осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро, осіб із спеціальними званнями Бюро економічної безпеки, державних службовців, працівників закладів освіти, закладів охорони здоров`я, науково-дослідних установ Міністерства внутрішніх справ або Національної поліції з числа колишніх працівників міліції, які станом на день опублікування Закону України Про Національну поліцію проходили службу в органах внутрішніх справ та мали календарну вислугу не менше п`яти років і продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їх територіальних органах, закладах та установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України Про державну службу, а в закладах освіти, закладах охорони здоров`я та науково-дослідних установах Міністерства внутрішніх справ або Національної поліції - на будь-яких посадах, обчислюються в порядку, передбаченому пунктом 7 цієї постанови, з відповідних видів грошового забезпечення, з яких підлягала обчисленню пенсія годувальнику.

Згідно пункту 7 Порядку №393 вбачається, що пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів:

відповідного окладу за посадою (для поліцейських, відряджених до органів державної влади, установ та організацій із залишенням на службі в Національній поліції, які отримували при цьому грошове забезпечення та звільнені із служби безпосередньо з посад у таких органах, установах та організаціях, - відповідних окладів, установлених за рівнозначними (аналогічними) посадами в Національній поліції), окладу/доплати за військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту - щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки/доплати за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням;

щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Для осіб, які звільнені із служби у 2008 році та пізніше або які померли (загинули) в зазначений період і на час звільнення (смерті) мають менш як 24 календарні місяці служби (крім осіб, виплата грошового забезпечення яким провадилася на умовах і в порядку, визначених постановами Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2005 р. № 748, від 3 вересня 2005 р. № 865, від 9 березня 2006 р. № 268 і від 15 листопада 2006 р. № 1588), середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням (смертю) починаючи з січня 2008 р. на кількість таких місяців.

Так судом було встановлено, що з 28.02.2024 року ОСОБА_1 отримує пенсію по втраті годувальника ОСОБА_2 , призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Суд зазначає, що для обчислення основного розміру пенсії в разі втрати годувальника відповідач врахував грошове забезпечення, яке зазначено у грошовому атестаті від 27.11.2023 за № 176 та довідці про додаткові види грошового забезпечення від 08.01.2024 за № 8 наданих Департаментом поліції особливого призначення Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, судом не приймаються посилання позивача на те, що відповідачем протиправно не було враховано при призначенні пенсії такі складові грошового забезпечення як 100-відсоткове підвищення посадового окладу у розмірі 2400 грн., а надбавка за стаж служби у розмірі 15% врахована лише у розмірі 600 грн., оскільки відповідно пункту 7 Порядку №393 пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з урахуванням таких його видів, як посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років (щомісячні основні види грошового забезпечення) та щомісячні додаткові види грошового забезпечення.

Отже, відповідачем на підставі даних грошового атестату було враховано такі складові грошового забезпечення як посадовий оклад 2400 грн., оклад за військовим званням 1600 грн., надбавка за вислугу років у розмірі 15%, 600 грн., яка обраховується з суми посадового окладу та окладу за військовим званням (щомісячні основні види грошового забезпечення).

Підвищення посадового окладу у розмірі 100% не відноситься до основних видів грошового забезпечення, а відноситься до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та мало бути відображено у довідці про щомісячні додаткові види грошового забезпечення, наданій для призначення пенсії, наряду з надбавкою за специфічні умови проходження служби у розмірі 40% 2944 грн. та премії у розмірі 177,844% 18325,05 грн., які в довідці №8 від 08.01.2024 року відображені.

Самостійне врахування відповідачем розміру 100-відсоткового підвищення посадового окладу, яке зазначено у грошовому атестаті, призведе до невірного обрахування розміру пенсії позивача, оскільки при призначенні пенсії враховується середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, яка визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням (смертю) на кількість таких місяців, а не вся сума в цілому.

Враховуючи зазначене, відповідачем при призначенні пенсії з 28.02.2024 року було здійснено її розрахунок відповідно вимог чинного законодавства.

В свою чергу, здійснюючи самостійний перерахунок пенсії позивача з 30.08.2024 року, відповідачем, при обчисленні розміру пенсії, середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення була визначена шляхом ділення на 24 загальної суми додаткових видів грошового забезпечення за період з 01.04.2023 по 30.09.2023 (6 місяців).

Отже для обчислення позивачу основного розміру пенсії в разі втрати годувальника відповідач врахував середньомісячну суму додаткових видів грошового забезпечення її загиблого сина за 6 місяців служби за період з 01.04.2023 року по 30.09.2023 року, яка зазначена у довідці №8 від 08.01.2024 року, шляхом ділення на 24.

Однак суд не погоджується з наведеним розрахунком середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення, оскільки згідно з вищенаведеним приписом абзацу 4 пункту 7 Порядку №393 такий розрахунок мав бути здійснений за останні фактичні місяці служби підряд перед смертю ОСОБА_2 , тобто виключно з урахуванням періоду його служби з 09.03.2023 року по 21.10.2023 року, шляхом ділення на кількість місяців, в даному випадку на 6.

Відповідач у відзиві зазначає про те, що ним для визначення середньомісячної суми щомісячних додаткових видів грошового забезпечення додаткові види грошового забезпечення враховано за 24 місяці, шляхом ділення цих видів на 24.

Проте, матеріали справи не містять жодного доказу того, що для визначення середньомісячної суми щомісячних додаткових видів грошового забезпечення додаткові види грошового забезпечення враховано за 24 місяці, шляхом ділення цих видів на 24. В той час як матеріали справи містять докази того, що враховувалась довідка №8 від 08.01.2024 року за період служби з 09.03.2023 року по 21.10.2023 року за 6 місяців.

Суд звертає увагу на те, що Порядок №393 не містить положень щодо сукупного врахування додаткових видів грошового забезпечення за усі періоди служби військовослужбовця у разі їх переривання, а тому такий спосіб, не відповідає вимогам чинного законодавства.

Окремо суд звертає увагу на неприпустимість врахування суми додаткових видів грошового забезпечення за шість місяців служби шляхом ділення на 24 місяці, що в чотири разі зменшило розмір середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо здійснення з 30.08.2024 року перерахунку ОСОБА_1 розміру пенсії в разі втрати годувальника та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 30.08.2024 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії в разі втрати годувальника, враховуючи середньомісячну суму щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, визначену шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед смертю ОСОБА_2 (за період з 09.03.2023 року по 21.10.2023 року) на кількість таких місяців, з урахуванням фактично виплачених сум.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач сплатила судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1211,20 грн., що документально підтверджується квитанцією до платіжної інструкції №46867487 від 24.09.2024 року.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а тому, з урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог, підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір у сумі 605,60 грн.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Позивачем заявлено до відшкодування такі витрати у розмірі 5000 грн.

Відповідно до частин 2, 3, 4, 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до суду надано: договір про надання правової (правничої) допомоги № 2/09/2024 від 11.09.2024 року; акт наданих послуг №1/2/09/2024 від 25.09.2024 року.

Відповідно до пункту 2.1. Договору «сторони» домовились, що вартість правової допомоги, що надається «адвокатом» «клієнту» за підготовку адвокатських запитів, вимог про перерахунок пенсії, складання адміністративного позову до органу ПФУ про перерахунок пенсії, представництво інтересів «клієнта» у Дніпропетровському окружному адміністративному суді під час розгляду вказаного позову, складає 5 000 (п`ять тисяч) грн.

Згідно акту наданих послуг №1/2/09/2024 від 25.09.2024 року узгоджено приймання-передачу надання послуг згідно договору про надання правової (правничої) допомоги № 2/09/2024 від 11.09.2024 року: консультацію з питань призначення та перерахунку пенсій 1 година 500 грн.; підготовка правової позиції, узгодження з клієнтом (вивчення законодавства, аналіз судової практики) 4 години 500 грн.; підготовку доказової бази, підготовка адміністративного позову, виготовлення копій 12 годин 3000 грн.; супроводження справи в суді (подання позову та доказів до суду, контроль руху справи, участь в судових засіданнях, підготовка заяв по суті спору, необхідних процесуальних документів, отримання рішень, звернення їх до виконання) 1 послуга 1000 грн. на загальну вартість робіт (послуг), яка складає 5000 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу, суд зазначає, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Цей висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 22.10.2021 у справі №160/7922/20 та додаткових постановах від 05.09.2019 у справі №826/841/17, від 18.08.2021 у справі №300/3178/20 та від 08.02.2022 у справі №160/6762/21, від 03.12.2023 у справі № 420/329/21.

Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 року у справі №922/1964/21. Цей правовий висновок є релевантним до обставин цієї справи, оскільки стосується правового застосування норми права, яка є ідентичною частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Проаналізувавши докази в підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу суд вважає, що такі докази не підтверджують їх понесення в рамках даної адміністративної справи, оскільки як договір про надання правничої допомоги так і акт прийняття-передачі отриманих послуг не містить посилань на те, що такі послуги надано для оскарження рішень, дій та бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з предметом, заявленим в рамках даної адміністративної справи.

Відтак, витрати на правничу допомогу понесені позивачем не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 2, 242-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо здійснення з 30.08.2024 року перерахунку ОСОБА_1 розміру пенсії в разі втрати годувальника.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 30.08.2024 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії в разі втрати годувальника, враховуючи середньомісячну суму щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, визначену шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед смертю ОСОБА_2 (за період з 09.03.2023 року по 21.10.2023 року) на кількість таких місяців, з урахуванням фактично виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 605,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська