Справа № 260/7733/24
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2025-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 січня 2025 року м. Ужгород№ 260/7733/24

Закарпатський окружний адміністративний суд в особі головуючого судді Дору Ю.Ю. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - відповідач) в якому просить:

1. Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо обрахунку мого суддівського стажу, який надає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, виходячи з 18 років 11 місяців і 29 днів.

2. Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, яке оформлене листом від 04.11.2024 № 5176-5015/К-02/8-0700/24, у частині визначення позивачу для щомісячного довічного грошового утримання суддівського стажу 18 років 11 місяців і 29 днів, що становить 50% від заробітку.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати позивачу до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою навчання в Українській академії внутрішніх справ з 01.09.1992 по 28.07.1995, та календарний період проходження строкової військової служби в Збройних силах з 11.05.1982 по 03.05.1984, визначивши мій загальний стаж на посаді судді, який повинен бути врахований при обчисленні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, - 23 роки 5 місяців 16 днів.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити мені перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та його виплату у розмірі 56% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з 14 грудня 2016 року по теперішній час.

5. Вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Вищої ради юстиції за №3094/0/15-16 від 08 грудня 2016 року позивача звільнено з посади судді Апеляційного суду Закарпатської області від 13.12.2016 №6.3.1-349 відраховано як суддю зі штату суду з 14 грудня 2016 року.

29 жовтня 2024 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Закарпатській області із заявою про перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій просив зарахувати до стажу, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, половину строку навчання за денною формою навчання в Українській академії внутрішніх справ з 01.09.1992 по 28.07.1995 та календарний період проходження строкової військової служби в Збройних силах з 11.05.1982 по 03.05.1984, а також визначити загальний відсоток для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 56 % від суддівської винагороди працюючого судді апеляційного суду.

Однак листом від 04.11.2024 № 5176-5015/К-02/8-0700/24 відповідач повідомив про прийняте ним рішення, яким відмовив в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з того, що мій загальний страховий (трудовий) стаж становить 27 років 4 місяці 17 днів, у тому числі стаж на посаді судді - 18 років 11 місяців 29 днів, а тому розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці обчислений у розмірі 50% грошового утримання судді від суддівської винагороди.

Також у листі повідомлено, що періоди проходження строкової військової служби та денної форми навчання у вищому навчальному закладі враховані до загального страхового стажу.

Позивач вважає, що дії ГУ ПФУ в Закарпатській області щодо обрахунку його суддівського стажу, який надає право на щомісячне довічне грошове утримання, виходячи саме з 18 років 11 місяців 29 днів (з 06.11.1997 по 14.12.2016) є протиправними і, як наслідок, є протиправним і таким, що підлягає скасуванню рішення відповідача, яке оформлене листом від 04.11.2024 № 5176-5015/К-02/8-0700/24, в частині визначення позивачу для даного грошового утримання суддівського стажу 18 років 11 місяців 29 днів, що становить 50% від заробітку, замість належних 56%.

Позивач вказує, що згідно із абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судці відповідно до законодавства, що діяло на день призначення (обрання).

Враховуючи час призначення позивача на посаду судді, питання визначення стажу, який дає право на відставку судді, регулюється частиною четвертою статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» та пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів».

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для надання відзивів на позов та докази на їх обґрунтування.

06 грудня 2024 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог та вказує, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону № 1402.

Так, Головним управлінням до стажу роботи на посаді судді враховано такі періоди: з 06.11.1997 року по 31.05.2000 року; з 01.07.2000 року по 11.03.2002 року; з 19.03.2002 року по 31.12.2003 року; з 01.01.2004 року по 14.12.2016 року.

Відповідач вказує, що період проходження військової служби з 11.05.1982 року по 03.05.1984 року, навчання 01.09.1992 року по 28.07.1995 року враховано до загального страхового стажу.

Отже, загальний страховий стаж позивача становить 27 років 4 місяці 17 днів, в тому числі стаж роботи на посаді судді.

Зазначає, що відсотковий показник довічного грошового утримання ОСОБА_1 був визначений із урахуванням стажу роботи позивача та у відповідності із частиною 3 статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII. Таким чином, вважає, що відповідно до набутого позивачем суддівського стажу для застосування розміру 56 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, про який просить позивач, немає ніякої підстави.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 січня 2025 витребувано додаткові докази від учасників справи.

Витребувані докази надійшли до суду 09 та 10 січня 2025 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області та з 15.12.2016 року отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у розмірі 50% суддівської винагороди.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 29.10.2024 року звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про здійснення перерахунку та виплати довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 56% від грошового утримання.

На вказане звернення позивача відповідачем надано відповідь від 04.11.2024 року, в якій зазначено, що період проходження військової служби з 11.05.1982 року по 03.05.1984 року, навчання 01.09.1992 року по 28.07.1995 року враховано до загального страхового стажу.

Не погодившись з такими діями відповідача, вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні приписи законодавства.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Відповідно до ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

На час призначення позивача на посаду судді питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювалося ч.4 ст.43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-XII «Про статус суддів» та Указом Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів».

Згідно ч.4 ст.43 Закону України «Про статус суддів» зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 4015-XII «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус суддів», до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до абз.2 ст.1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Після втрати чинності ст.1 вказаного Указу Президента України питання зарахування в стаж роботи судді інших періодів діяльності було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року № 545.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року № 545 пункт 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 (865-2005-п) «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» доповнено абзацом такого змісту: «До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби».

Зазначена постанова Кабінету Міністрів України (№ 865-2005-п) втратила чинність 01 січня 2012 року.

У відповідності до п.11 Перехідних положень Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

Це підтверджується також положеннями Закону України від 21.12.2016р. №1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя», яким були внесені зміни в Закон №2453-VI, зокрема, пункт 34 Прикінцевих та перехідних положень доповнено абзацом четвертим такого змісту: «Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)».

Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08 листопада 2021 року по справі № 580/492/21.

Системний аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку, що суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, період проходження строкової військової служби та час роботи на посаді слідчого.

Стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Верховним Судом неодноразово у подібних правовідносинах формувався правовий висновок щодо особливостей зарахування до стажу роботи на посаді судді періодів роботи слідчих, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах та періоду проходження строкової військової служби в армії. Зокрема, у постановах від 19.06.2018р. у справі № 243/4458/17, від 13.11.2019р. у справі № 521/2593/17, від 05.12.2019р. у справі № 592/2737/17, від 13.02.2020р. у справі № 592/5433/17, від 24.03.2020р. у справі № 559/512/17, від 29.04.2020р. у справі № 426/12415/16-а, від 14.05.2021р. у справі № 414/529/17 суд касаційної інстанції вказував про те, що невключення до відповідного стажу роботи на посаді судді періодів половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та роботи на посадах слідчого та прокурора, а також і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.

Окрім цього, частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992р. №2232-ХІІ визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Як вбачається з копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 12.11.1997 року у період з 11.05.1982 року по 03.05.1984 позивач проходив військову службу в Збройних Силах, що також підтверджується записами у військовому квитку позивача серії НОМЕР_2 від 30.03.1982 року.

Згідно копії довідки Національної академії внутрішніх справ від 29.03.2024 №46/01/2133 встановлено, що ОСОБА_1 1992 року був зарахований на денну форму навчання згідно наказу від 09.07.1992 №56 о/с та згідно наказу від 28.07.1995 року №330 закінчив у 1995 році Українську академію внутрішніх справ, здобувши кваліфікацію юриста за спеціальністю «Правознавство».

З аналізу наведених норм законодавства, можна дійти висновку, що не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та періоду проходження строкової військової служби в армії, не врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, є протиправним.

Аналогічно правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 19 червня 2018 року у справі №243/4458/17, від 13 листопада 2019 року у справі №521/2593/17, від 05 грудня 2019 року у справі №592/2737/17, від 13 лютого 2020 року у справі №592/5433/17, від 24 березня 2020 року у справі №559/512/17, від 29 квітня 2020 року у справі №426/12415/16-а, від 11 листопада 2020 року у справі №243/4501/17, від 14 грудня 2020 року у справі №592/4591/17, від 31 березня 2021 року у справі №235/7316/16-а, від 31 березня 2021 року у справі №204/2241/17(2-а/204/128/17), від 17 травня 2021 року у справі №243/8281/17 та інших.

Як слідує з матеріалів справи спірні періоди зараховані позивачу до загального трудового стажу, разом з тим, такі не враховані до страхового стажу роботи на посаді суді, що дає право на щомісячне грошове утримання судді.

Отже, враховуючи вищевикладене, період проходження позивачем військової служби в Збройних Силах з 11.05.1982 по 03.05.1984 (2 роки 10 місяців 28 днів) підлягає зарахуванню до стажу роботи на посаді судді.

Також підлягає зарахуванню до стажу роботи на посаді судді половина строку навчання у період з 01.09.1992 по 28.07.1995 (1 рік 11 місяців 23 дні).

Отже загальний стаж роботи на посаді судді, що дає право на щомісячне грошове утримання судді з урахуванням вказаних періодів складає повних 23 роки.

Відтак, позовні вимоги у частині вимог про зарахування спірного періоду до стажу роботи судді підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог у частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області здійснити позивачу з 14 грудня 2016 року перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 56 % суддівської винагороди судді, суд вказує наступне.

Відповідно до частини 3 статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Згідно доказів наявних у матеріалах справи, судом було встановлено, що відповідачем розраховано щомісячне довічне грошове утримання виходячи з 50% при спеціальному стажі судді 18 років 11 місяців 29 днів.

Водночас, як встановлено судом вище, загальний стаж роботи на посаді судді, що дає право на щомісячне грошове утримання судді повинен складати повних 23 роки.

Відтак, враховуючи приписи ч.3 статті 142 Закону №1402- VIII щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці позивача підлягає перерахунку виходячи з 56% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50 % - за роботу на посаді судді понад 20 років + по 2 % за кожний рік роботи понад 20 років).

Спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушених у спірних відносинах прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області зарахувати позивачу до стажу роботи на посаді судді, з якого обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці такі періоди: період строкової військової служби з 25.03.1982 по 19.12.1982; половина строку навчання у період з 01.09.1992 по 28.07.1995. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області здійснити позивачу з 15 грудня 2016 року перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 56 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням проведених виплат.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, м.Ужгород, пл.Народна, буд.4, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби в Збройних силах з 11.05.1982 по 03.05.1984 та половини строку навчання за денною формою навчання в Українській академії внутрішніх справ з 01.09.1992 по 28.07.1995.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби в Збройних силах з 11.05.1982 по 03.05.1984 та половину строку навчання за денною формою навчання в Українській академії внутрішніх справ з 01.09.1992 по 28.07.1995.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 56% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з 15 грудня 2016 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяЮ.Ю.Дору