Справа № 589/5405/23
Суддя: Лєвша С. Л.
Дата ухвалення: 2024-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 589/5405/23
Провадження № 2-а/589/13/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Лєвши С.Л.,

за участі: секретаря судового засідання Новик О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Шостка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції

- про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

20 жовтня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до відповідача Департаменту патрульної поліції, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАГ №7942893, винесену 15 жовтня 2023 року інспектором УПП в Чернігівській області, якою за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122, частиною 2 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 6800 гривень (далі - Постанова-1) і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 15 жовтня 2023 року винесено Постанову-1, якою до позивача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 6800 гривень за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 та ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Так, у Постанові-1 зазначено, що позивач ОСОБА_1 15.10.2023 о 08 годині 46 хвилин на 97 км автодороги М01 в селі Кіпті Козелецького району Чернігівської області, керував автомобілем «Citroen Jumpe», номерний знак НОМЕР_1 , та буксирував причіп Boro BR2, державний номер НОМЕР_2 , на повороті праворуч не увімкнув світлий покажчик повороту вказаного напрямку і не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії (не мав права керування таким транспортним засобом), чим порушив вимоги пунктів 2.1.а, 9.2.б Правил дорожнього руху (далі - ПДР України).

Із Постановою-1 позивач не погоджується та вважає, що постанова про його притягнення до адміністративної відповідальності за вказане порушення є безпідставною, необґрунтованою, протиправною, а тому підлягає скасуванню, оскільки він не порушував правила дорожнього руху.

16 травня 2024 року від представника відповідача Департаменту патрульної поліції Прищепи Ю.О. до суду надійшов відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якому просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначено, що 15 жовтня 2023 року інспектором УПП в Чернігівській області було виявлено автомобіль «Citroen Jumpe», номерний знак НОМЕР_1 , zrbq буксирував причіп Borobr BR2, державний номер НОМЕР_2 , та при повороті праворуч не увімкнув покажчик повороту.

Зупинка автомобіля була здійснена у зв`язку із порушенням водієм ПДР України. Відповідно до п. 9.2/б ПДР Erhf]yb, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом. При цьому, такий сигнал має бути подано завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припинений негайно після його закінчення.

Вимога завчасності є безальтернативною і не залежить від місця виконання маневру (дорога, дворові території тощо), наявності інших учасників дорожнього руху та плавності виконання маневру.

Подання попереджувального сигналу не дає водієві переваги і не звільняє його від вжиття запобіжних заходів. Вказане правило є безумовним для всіх учасників дорожнього руху і спрямоване на уникнення аварійних ситуацій на дорозі.

В подальшому інспектором у ОСОБА_1 було перевірено право керування таким транспортним засобом, на що останній не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, тобто не мав права керування таким транспортним засобом.

До керування транспортними засобами категорій В, CI, С, D1 і D з причепами, повна маса яких становить більш як 750 кілограмів і загальна дозволена максимальна маса такого транспортного засобу і причепа перевищує 3500 кілограмів, а також зчепленими автобусами допускаються водії, які мають право на керування транспортними засобами категорій BE, С1Е, СЕ, DIE і DE.

Враховуючи, що згідно з реєстраційної картки транспортного засобу причіп Boro BR2, державний номерний знак НОМЕР_2 має повну масу 2700 кг, а транспортний засіб марки «Citroen Jumper», державний номерний знак НОМЕР_1 має повну масу 3500 кг, що разом становить 6200 кг, тобто максимальна маса такого транспортного засобу і причепа перевищує 3500 кілограмів, а отже водій повинен мати право на керування транспортними засобами категорій BE.

Відповідно до реєстраційної картки транспортного засобу з бази даних ІКС «Інформаційний портал Національної поліції» транспортний засіб BORO BR2, державний номерний знак НОМЕР_2 - за типом транспортного засобу є причіп і для керування даним транспортним засобом, водію ОСОБА_1 потрібно мати посвідчення водія категорії «ВЕ».

ОСОБА_2 має посвідчення на право керування транспортним засобом НОМЕР_3 від 28.08.2020 та відповідно відкриті категорії А1, А, В1, В, СІ, С, СЕ, тобто саме категорія BE у позивача відсутня.

Представник відповідача, вважає, що дії інспектора під час винесення оскаржуваної Постанови-1 є законними та такими, які відповідають вимогам чинного законодавства. (а.с. 14-24)

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений, надав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності позовні вимоги підтримує. позов підтримав. (а.с.47)

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції - Прищепа Ю.О. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце його проведення повідомлена, надала заяву в якій просить розгляд справи провести за її відсутності, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. (а.с.45)

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно із ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Предметом оскарження у даній справі є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 за №3353-ХІІ (далі - Закон №3353-ХІІ), встановлюють ПДР України, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Відповідно до п. 1.1 ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Статтею 14 Закону №3353-ХІІ визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 9.2.б Правил дорожнього руху України визначено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Частиною другою статті 122 КУПАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно з п. 2, 3 статті 23 Закону 40 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VІІІ (далі - Закон №580-VІІІ) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення ПДР, зокрема правопорушення передбачені ч.2 ст.122 , ч.2 ст.126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Стаття 9 КУпАП визначає адміністративне правопорушення (проступок) як протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо заперечує проти адміністративного позову.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція.

Крім того, згідно вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Статтями 31, 40 Закону Закон №580-VІІІ визначено, що поліція може застосовувати як превентивний захід застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису для забезпечення публічної безпеки і порядку з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Таким чином, положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Водночас, будь-яких інших доказів, окрім постанови від 15.10.2023 щодо того, що позивач порушив вимоги п. 9.2.б ПДР України, а саме не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при зміні напрямку руху, та які б спростовували твердження позивача, що він ці правила не порушував, зокрема, пояснень свідків, речових доказів, показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - кінозйомки, відеозапису, тощо відповідачем не надано.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Докази надані суду, які стали підставою для винесення постанови не фіксують, що позивач порушив п. 9.2.б ПДР України, а відтак не підтверджують факт вчинення позивачем зазначеного правопорушення.

Відповідач доказів щодо обставин справи не подав, таким чином покладений на нього обов`язок щодо доказування суду правомірності своїх дій, не виконав і не спростував доводи позивача.

За таких обставин, відповідачем при винесені постанови не дотримано вимог КУпАП та Інструкції, та не надано суду належних та допустимих доказів, які б у встановленому законом порядку підтверджували, що позивач порушив Правила дорожнього руху, та відповідно, в його діях міститься склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена нормами ч.2 ст.122 КУпАП України, що є його обов`язком відповідно до ч.2 ст.71 КАС України.

За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що доводи позивача щодо невідповідності оскаржуваної постанови вимогам закону, відсутність посилання у ній на докази, які були предметом дослідження свідчать про те, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою частково, а саме в частині про скасування постанови, серії ЕАГ №7942893 від 15 жовтня 2023 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Оскільки в ході розгляду справи встановлено відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, як і не встановлено можливості отримання доказів протилежного, зазначена постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно позивача закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Щодо позовної вимоги про скасування постанови в частині накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП суд зазначає наступне.

Згідно з підпунктом «а» п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до пункту 2.4 ПДР України, на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що Національна поліція України уповноважена через своїх працівників притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху зокрема за відсутність або ж за не надання посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб.

Диспозиція ч.2 ст.126 КУпАП передбачає, за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Виходячи з наведених вище правових норм, суд дійшов висновку, що право органів Національної поліції перевіряти наявність надання посвідчення водія відповідної категорії кореспондує із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити таке посвідчення.

Отже, посвідчення водія відповідної категорії, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу пред`явити працівникам поліції.

Аналогічна позиція вказана в постанові Верховного Суду від 13.03.2019 №686/15383/17, адміністративне провадження №К/9901/1492/17.

Як вбачається з доказів наданих відповідачем ОСОБА_1 має посвідчення водія наступних категорій: А1, А, В1, В, С1, С, СЕ (а.с.31), однак не має відповідної категорії ВЕ щодо права керування транспортним засобом «Citroen Jumpe», номерний знак НОМЕР_1 , та буксирувати причіп Boro BR2, державний номер НОМЕР_2 , як це передбачено п. 2.13 ПДР України.

Враховуючи вказане вище, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовної вимоги в частині скасування постанови, серії ЕАГ №7942893, від 15 жовтня 2023 року у праві про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, відмовити та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, а провадження по справі закрити на підставі ст. 38 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Отже, підсумовуючи викладене вище, позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 статті 139 КАС України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Із квитанції №0.0..1 від 10.2023, вбачається, що ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі 536 гривень 80 копійок. (а.с.1)

Враховуючи, що позов задоволено частково, у відповідності до ст. 139 КАС України, суд стягує з відповідача на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 268 гривень 40 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Керуючись ст. 6, 10, 19, 90, 139, 241-246, 286, 293, 295 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАГ №7942893, про застосування адміністративного стягнення у виді штрафу відносно ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122, ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження по справі закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративних стягнень, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 268 (двісті шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Департамент патрульної поліції, ідентифікаційний код юридичної особи - 40108646, адреса місцезнаходження юридичної особи - поштовий індекс 03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, будинок 3.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області С.Л.Лєвша