Справа № 438/2048/24
Суддя: Павлів З. С.
Дата ухвалення: 2025-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №438/2048/24
Провадження №2-а/442/3/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Павлів З.С.,

з участю секретаря судових засідань Голяк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського відділення поліції №1 (м.Борислав) Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області капрала поліції Прокурат Я.М. серії ЕНА №3342808 від 25.10.2024 про справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про накладення на нього адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП в розмірі 510 грн., а провадження в справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 25.10.2024 року керував транспортним засобом Ореl Astra д.н.з. НОМЕР_1 по вул.Шевченка в смт.Східниця Дрогобицького району Львівської області. Орієнтовно о 19 год. 34 хв. його зупинив поліцейський відділення поліції №1 (м.Борислав) Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області Хруник В.І. та повідомив, що перед здійсненням маневру повороту, ОСОБА_1 не включив покажчик повороту. Однак, коли позивач сказав, що покажчик повороту світиться і на даний час, та попросив поліцейського назвати причину зупинки, він відповів, що зараз подумає. Згодом сказав, що начебто у нього є підозра, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, з чим позивач категорично не погодився та сказав, що хоче поїхати в медичний заклад, щоб це спростувати. Після цього працівник поліції відсторонив ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та сказав, що його повезуть на медосвідчення в КМЛ ЦМЛ м.Дрогобича №1. Але через деякий час за спливом 2-х годин їзди по місту Бориславу, працівники поліції завізши позивача в район вулиці Коваліва міста Борислава Львівської області, відмовились ОСОБА_1 доставити в медичний заклад КМЛ ЦМЛ м.Дрогобича №1, хоча іфн не відмовлявся від проходження медичного огляду в медичному закладі та просив їх туди поїхати. Стверджує, що того дня працівники поліції жодних постанов про накладення на нього адміністративного стягнення не вручали. 13.11.2024 позивач ознайомився із постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3342808 від 25 жовтня 2024 року, винесеною поліцейським відділення поліції №1 (м.Борислав) Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області капралом поліції Прокурат Яною Миколаївною, яку того дня видали моєму адвокатові Петруняк О.Б. Зі змісту оскаржуваної постанови позивач вважає, що викладене у ній не відповідає дійсності і є вигаданим працівником поліції Прокурат Я.М. Зокрема, у змісті оскаржуваної постанови серії ЕНА №3342808 від 25 жовтня 2024 року у графі «час та місце скоєння, суть і обставини справи» зазначено, що 25.10.2024 о 20:56:19 год. в м.Борислав по вул.Коваліва водій ( ОСОБА_1 ) керував транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3. в ПДР - порушення правил користування ременями безпеки, за що підлягаю адміністративній відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП. А у п.6 графи «місце вчинення правопорушення» оскаржуваної постанови серії ЕНА №3342808 від 25 жовтня 2024 року також зазначено неправдиві відомості про те, що 25.10.2024року о 20:56 год. в м.Борислав, вул.Коваліва водій керував транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3. в ПДР - Порушення правил користування ременями безпеки. Вважає, що 25.10.2024 о 20:56:19 год. в м.Бориславі по вул.Коваліва позивач не міг вчинити жодного адміністративного правопорушення як водій автомобіля Opel Astra д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки ще о 19 год. 34 хв. 25.10.2024 був відсторонений працівниками поліції від керування даним транспортним засобом, тому в його діях відсутній склад ч.5 ст.121 КУпАП. Крім того зазначає, що вікна його автомобіля як заводська комплектація є затемненими, а відтак працівники поліції з дороги аж ніяк не могли побачити, чи керував він своїм транспортним засобом будучи пристебнутим ременем безпеки чи ні. Також поліцейська відділення поліції №1 (м.Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції ГУНП У Львівській області капрал поліції Прокурат Яна Миколаївна, 25.10.2024 о 19 год. 34 хв. по вул.Шевченка в смт.Східниця Дрогобицького району Львівської області позивача не зупиняла, не представлялася і не повідомляла про розгляд адміністративної справи за ч.5 ст.121 КУпАП та прийняту нею оскаржувану постанову. Оскаржувану постанову вважає незаконною, такою, що винесена з істотним порушенням порядку, встановленого законом, такою, що не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, за відсутності в моїх діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, та такою, що підлягає скасуванню судом.

Ухвалою від 20.12.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 27.12.2024.

27.12.2024 розгляд справи відкладено через неявку відповідача на 09.01.2025.

Представник позивача адвокат Петруняк О.Б. подала до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суду про причини неявки.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку:

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №3342808 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 Кодексу України про адміністративне правопорушення та призначено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн, за те, що він 25.10.2024 год. в м.Бориславі на вул.Коваліва, керуючи транспортним засобом не виконав вимогу дорожнього знаку 3.25 обгін заборонено, чим порушив п.8.4в ПДР України.

Як встановлено частиною 5 статті 121 КУпАП Порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 2.3в Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям-інвалідам, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена доказами.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Згідно зі статтею 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до частини 3 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи.

Відповідно до ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, ( частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, ) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень.

Оскаржувана постанова відповідача не містить опису обставин справи, встановлених під час розгляду справи, до неї не додано жодних доказів, а також пояснень свідків, що свідчили би про наявність у позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності.

Оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості (п.3 ч.3 ст.2 КАС України), слід констатувати, що працівником Національної поліції факт вчинення правопорушення, в якому звинувачено позивача, жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим й належним доказом, що міг бути забезпечений для такого роду порушень Правил дорожнього руху.

Отже, відповідачем у своїй діяльності порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, відео фіксація тощо).

Так в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження саме факту керування позивачем транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки будучи не пристебнутим.

З таких підстав, слід зазначити, що при розгляді справи не знайшов свого підтвердження факт вчинення правопорушення позивачем. У матеріалах справи такі підтвердження відсутні, є в наявності лише постанова про притягнення до відповідальності, що не дає підстав стверджувати про допущення позивачем порушень Правил дорожнього руху України в той день та час, оскільки зазначені твердження не знайшли обґрунтування під час розгляду справи.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП є недоведеним.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення ним порушення ПДР відповідними доказами.

Звертаючись до суду з позовом позивач зазначав, що в постанові не зазначено жодного доказу на підтвердження його вини в порушенні ПДР України.

Відповідач не надав суду доказів порушення позивачем ПДР України.

Судом також враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. The United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі Дактарас проти Литви від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі Салабіаку проти Франції від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації №R(91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі №211/3520/16-а, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по свій правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідачем не надано суду достатніх та вагомих доказів вини у інкримінованому ОСОБА_1 правопорушенні, що в свою чергу ставить під сумнів правомірність винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП в діях позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.241-246, 250, 251, 255, 286 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задоволити.

Визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського відділення поліції №1 (м.Борислав) Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області капрала поліції Прокурат Я.М. серії ЕНА №3342808 від 25.10.2024 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про накладення на ОСОБА_1 за ч.5 ст.121 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області в користь ОСОБА_1 605,60 гривень судового збору.

Копії рішення надіслати для відома сторонам.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Павлів З.С.