Справа № 420/22066/24
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2025-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Аракелян М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АКВАФРОСТ» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, -

ВСТАНОВИВ:

12 липня 2024 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «АКВАФРОСТ» (сформована в системі «Електронний суд» 12.07.2024 року) до Львівської митниці, в якій представник позивача просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/100328/2 від 24.06.2024 року;

стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями адміністративна справа розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою суду від 15.07.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін згідно ст. 262 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між компанією «Fresh and Good B.V.», Барендрехт, Нідерланди) (Постачальник) та ТОВ «Аквафрост» - (Покупець), укладений прямий зовнішньоекономічний договір (контракт) № 14/08/19-20 від 14.08.2019 року, в якому визначені загальні умови поставки товарів. На виконання умов вищевказаного контракту видано інвойс № 2606 від 21.04.2024 року, в якому сторонами погоджено вартість поставленого товару. Загальна вартість товару визначена вказаним інвойсом та складає 54 600,00 дол. США за 26000 кг товару. До декларування була заявлена частина партії товару вагою 6000 кг згідно інвойсу № 2606 від 21.04.2024 року, а тому до вказаного інвойсу був виданий додаток додаток до інвойсу № 2606 від 21.04.2024 року на суму 12 600,00 дол. США за 6000 кг товару. Заявлена до декларування партія товару поставлялась автомобільним транспортом суходолом за маршрутом м. Клайпеда (Литва) м. Чорноморськ, Бурлача Балка (Україна). Уповноваженою особою декларанта ТОВ «Айлок» до управління МПКМВ та МТР ЗЕД Львівської митниці UA209230 була подана, для митного оформлення, електронна митна декларація № 24UA24U9 на товар: «морожене філе гігантського кальмару (Dosidicus gigas) без шкіри. Вага нетто 6000 кг. Харчові приправи та добавки відсутні. Дата виробництва (заморожування) квітень 2024 р. Термін зберігання 24 місяці при температурі 20С, зона вилову FAO87. Повинно бути приготованим перед вживанням» Керуючись положеннями ст. 57 Митного кодексу України, позивачем було заявлено декларування товару за першим (основним) методом за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується (вартістю операції) за ціною 2,1484 дол. США/кг. На підтвердження заявленої митної вартості товару, разом з митною декларацією № 24UA24U9 декларантом було подано наступні документи, передбачені ч. 2 ст.53 Митного Кодексу України (далі за текстом МКУ), та додаткові документи, передбачені ч.3 ст. 53, ст. 335 МКУ, а саме: Зовнішньоекономічний договір (контракт) № 14/08/19-20 від 14.08.2019 року; Рахунок-фактура (invoice) № 2606 від 21.04.2024 року; Додаток до інвойсу № 2606 від 21.04.2024 року; Автотранспортна накладна (CMR) б/н від 18.06.2024 року; Рахунок на оплату наданих транспортних послуг № 75 від 21.06.2024 року; Довідка про транспортні витрати № 26 від 21.06.2024 року; Договір про перевезення вантажів автомобільним транспортом у внутрішньому та/або міжнародному сполученнях № 20/09/2022/1 від 29.09.2022 року; Заявку на перевезення № 56 від 14.06.2024 року; Сертифікат якості/Декларація виробника (quality certificate / producer declaration) б/н від 08.05.2024 року; Сертифікат про походження товару (Certificate of Origin) № LT62427598 від 11.06.2024 року; Міжнародний ветеринарний сертифікат (Veterinarijos certifikatаs) № LT0353880/L2-14207 від 18.06.2024 року; Договір про надання послуг митного брокера б/н від 30.10.2021 року; Інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державним органами та підприємствами за принципом «єдиного вікна» з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, згенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) №11581481 від 21.06.2024 року. Відповідач проігнорував вищезазначений список документів наданих позивачем, не проаналізував, належним чином, їх зміст та, без будь-яких пояснень, наполягав на наданні інших додаткових документів, які б, на його думку, підтверджували визначену декларантом митну вартість товару. На вимогу митного органу декларантом додатково було надано банківський платіжний документ Swift № MUR: 710159450.100624 від 10.06.2024 року. Однак, незважаючи на надання всіх перелічених основних та додаткових документів, в оформленні зазначеної електронної митної декларації відповідачем було відмовлено, в зв`язку із незгодою відповідача із заявленою до оформлення позивачем вартістю товару. 24.06.2024 року Львівською митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/100328/2 за митною декларацією № 24UA24U9 (складена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2024/002153). Коригування було здійснено за другорядним методом 2 ґ, а саме: 2,6 дол. США/кг товару (з посиланням на джерело інформації митну декларацію від 22.04.2024 року № UA203170/2024/033228), ніж заявлено декларантом 2,1484 дол. США/кг. В картці відмови причиною відмови зазначено: неможливість завершення м/о у зв`язку з невірно заповненими графами гр.12, 45, 43, 44, 46, 47, в МД відповідно до Рішення про коригування митної вартості від 24.06.2024 №UA209000/2024/100328/2 (порушено умови декларування передбачені п. 1, п. 8 ст. 257 МКУ, ст. 55 МКУ, ПКМУ від 21.05.12 № 450). На підставі вищезазначеного рішення про коригування митної вартості товарів, позивач, з метою випуску товару, що декларувався у вільний обіг, подав до митного оформлення електронну митну декларацію №24UA72U5 від 24.06.2024 року, за якою згідно ст. 55 МК України було додатково сплачено митних платежів у розмірі 28 486,48 гривень (20 % податку на додану вартість та 5% ввізного мита, про що зазначено в графі 47 (СП 55) вказаної митної декларації). Позивач вважає протиправним та необґрунтованим прийняте відповідачем рішення, при цьому сумніви відповідача щодо митної вартості імпортованого товару ґрунтуються на його припущеннях та документально не підтверджені, на противагу чому позивачем подано всі необхідні достовірні документи згідно з вимогами Митного кодексу України для підтвердження митної вартості товарів, які містять об`єктивні дані про нього, що піддаються обчисленню, підтверджують усі заявлені складові митної вартості імпортованого товару.

29.07.2024 року відповідач подав суду відзив на позов, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому позивачем на вимогу контролюючого органу не було надано всіх додаткових документів, які усувають виявлені розбіжності та не спростовано сумніви у правильності задекларованої ним митної вартості. З огляду на зазначене митним органом не міг бути застосований метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), а було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/100328/2 від 24.06.2024 року, відповідно до якого митну варіть товару було визначено за другорядним методом 2 ґ. Під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача митний орган діяв у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушував права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «АКВАФРОСТ».

31.07.2024 року позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що всі документи з метою митного оформлення поставленого товару було надано під час митного оформлення, а тому позивачу незрозуміло, з яких підстав відповідач вимагав від позивача додаткові документи і які саме документи позивач повинен був надати до вже переданих співробітникам відповідача документів, а всі кількісні та вартісні показники в зазначених документах є тотожними, жодний із доданих документів не містить будь-які числові розбіжності. Викладені доводи у відзиві відповідача до позовної заяви протирічать обставинам та наявним матеріалам справи, а тому не відповідають дійсності та не спростовують зазначеного позивачем в позовній заяві.

Розглянувши наявні матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «АКВАФРОСТ» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за наступним кодом юридичної особи 33798852 (а.с.29-30).

Основним видом економічної діяльності товариства є 10.20 Перероблення та консервування риби, ракоподібних і молюсків.

14 серпня 2019 року між Компанією «Fresh and Good B.V.» (за договором: постачальник) та ТОВ «АКВАФРОСТ» (за договором: покупець) укладено контракт № 14/08/19-20, за умовами якого постачальник зобов`язується поставляти товар, який вказується у додатках до цього контракту (пункт 1.1.) (а.с.82-85).

Відповідно до пункту 2.2. контракту загальна кількість товару, що поставляється повинно бути погоджено сторонами. Загальна кількість товару, що поставляється не обмежується і складається з суми поставок. Товар поставляється постачальником, якщо інше не вказано в інвойсі з наданням покупцеві товаросупровідних документів.

У пункті 3.1. контракту зазначено, що за замовленням покупця на чергову поставку в письмовій формі із зазначенням бажаної дати відвантаження товару. Постачальник висилає по факсу/e-mail проформу-інвойс з підтвердженням дати відвантаження.

Згідно п. 3.2 Контракту умови поставки за цим Договором визначається Сторонами для кожної окремої партії товарів та фіксується в Рахунках відповідно до Міжнародних умов «ІНКОТЕРМС-2010».

Постачальник інформує покупця про відвантаження, надсилаючи копії товаросупровідних документів (у форматі поставок на Україну), по факсу/e-mail (пункт 3.4. контракту).

За змістом розділу 4 Контракту: ціни на поставлені товари повинні бути узгоджені сторонами. Вони вказуються в інвойсі і/або додатку на кожну поставку. Загальна сума Контракту складається із сум поставок, зазначених в інвойсах і/або додатках на кожну поставку. Загальна сума контракту не лімітована і визначається наданням або не наданням чергового замовлення від покупця в разі його прийняття постачальником після обговорення сторонами ціни про кожному замовленню.

Відповідно до пункту 5.1. Контракту платежі повинні здійснюватися покупцем на рахунки, зазначені постачальником в інвойсі або в додатку до контракту на кожну поставку товару.

Сума, умови та валюта платежу також повинні вказуватися в інвойсі або в додатку до контракту на кожну конкретну поставку товару (пункт 5.3.)

На виконання умов вищевказаного контракту видано інвойс № 2606 від 21.04.2024 року, в якому сторонами погоджено вартість поставленого товару. Загальна вартість товару визначена вказаним інвойсом та складає 54 600,00 дол. США за 26000 кг товару (а.с.41зв.). До декларування була заявлена частина партії товару вагою 6000 кг згідно інвойсу № 2606 від 21.04.2024 року, а тому до вказаного інвойсу був виданий додаток додаток до інвойсу № 2606 від 21.04.2024 року на суму 12 600,00 дол. США за 6000 кг товару (а.с.52).

Заявлена до декларування партія товару поставлялась автомобільним транспортом суходолом за маршрутом м. Клайпеда (Литва) м. Чорноморськ, Бурлача Балка (Україна) (а.с.53).

Уповноваженою особою декларанта (Позивача) ТОВ «Айлок» до управління МПКМВ та МТР ЗЕД Львівської митниці була подана, для митного оформлення, електронна митна декларація № 24UA24U9 на товар: «морожене філе гігантського кальмару (Dosidicus gigas) без шкіри. Вага нетто 6000 кг. Харчові приправи та добавки відсутні. Дата виробництва (заморожування) квітень 2024 р. Термін зберігання 24 місяці при температурі 20С, зона вилову FAO87. Повинно бути приготованим перед вживанням». Позивачем було заявлено декларування товару за першим (основним) методом за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується (вартістю операції) за ціною 2,1484 дол. США/кг (а.с.33-34).

На підтвердження заявленої митної вартості товару, разом з митною декларацією №24UA24U9 декларантом було подано наступні документи:

- Зовнішньоекономічний договір (контракт) №14/08/19-20 від 14.08.2019 року (а.с.42-44);

- Рахунок-фактура (invoice) № 2606 від 21.04.2024 року (а.с.41зв.);

- Додаток до інвойсу № 2606 від 21.04.2024 року (а.с.52);

- Автотранспортна накладна (CMR) б/н від 18.06.2024 року (а.с.53);

- Рахунок на оплату наданих транспортних послуг № 75 від 21.06.2024 року (а.с.44зв.);

- Довідка про транспортні витрати № 26 від 21.06.2024 року (а.с.28);

- Договір про перевезення вантажів автомобільним транспортом у внутрішньому та/або міжнародному сполученнях № 20/09/2022/1 від 29.09.2022 року (а.с.49-51);

- Заявку на перевезення № 56 від 14.06.2024 року (а.с.37);

- Сертифікат якості/Декларація виробника (quality certificate / producer declaration) б/н від 08.05.2024 року (а.с.45);

- Сертифікат про походження товару (Certificate of Origin) № LT62427598 від 11.06.2024 року (а.с.48);

- Міжнародний ветеринарний сертифікат (Veterinarijos certifikatаs) № LT0353880/L2-14207 від 18.06.2024 року (а.с.54-55);

- Договір про надання послуг митного брокера б/н від 30.10.2021 року (а.с.38-39);

- Інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державним органами та підприємствами за принципом «єдиного вікна» з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, згенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) № 11581481 від 21.06.2024 року.

На вимогу митного органу декларантом додатково було надано Банківський платіжний документ Swift № MUR: 710159450.100624 від 10.06.2024 року.

У прийнятті зазначеної митної декларації відповідачем було відмовлено у зв`язку з незгодою із заявленою митною вартістю Товару про що 24.06.2024р. було складено картку відмови №UA209230/2024/002153 (а.с.35-36) на підставі рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/100328/2 (а.с.46-47). Коригування було здійснено за другорядним методом (резервним): а саме: 2,6 дол. США/кг товару (з посиланням на джерело інформації митну декларацію від 22.04.2024 року №UA209170/2024/033228).

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/100328/2 від 24.06.2024 року зазначено, що за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: Подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; - надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. У митного органу наявна інформація щодо вищої митної вартості подібного товару, що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, оскільки у митниці є підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГАТТ. Відповідно до положень статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на «дійсній вартості» імпортованого товару. Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується для продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Відповідно до Пункту 2 Приміток та Додаткових положень до статті VII ГАТТ сумісним зі статтею VII було б припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни. За результатами встановлено наступне: Наданий Додаток до інвойсу №2606 - не містить печаток уповноважених осіб експортера. Даний додаток від логістичної фірми. Що суперечить вимогам ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-XIV від 16.07.1999р., в якому передбачається що первинний обліковий документ повинен обов`язково містити в тому числі «особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції». Що може свідчити про недостовірність заявлених документів та наявність іншого первинного облікового документа. Будь-який договір доручення чи інший посередницький договір між вищезазначеними суб`єктами-відсутній. Даного відправника немає в жодному ТСД. Згідно наданих декларантом комерційних документів для підтвердження витрат на транспортування до митного кордону у тому числі рахунку фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від 21.06.2024 №75 відсутні витрати стосовно розвантажувальнозавантажувальних робіт у порту Клайпеда, здійснення митних формальностей (оформлення митної декларації брокерські витрати), портові збори, страхування вантажу під час переміщення його морським видом транспорту; Не включені усі числові значення до митної вартості товару; - розмір транспортних витрат (автомобільного перевезення) не пропорційно розбитий відносно всього кілометражу (відстань по іноземній території 768 км, а вартість 38000 грн. - що становить 49,48 грн/км, відстань по території України 975 км, а вартість 52000 грн. - що становить 53,33 грн/км). Методичними рекомендаціями з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65 (далі Методичні рекомендації), визначено єдині засади формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті. Пунктом 49 розділу VI Методичних рекомендацій "Облік і калькулювання собівартості перевезень" визначено: "Вартість пально-мастильних та інших експлуатаційних матеріалів, витрачених на здійснення певних видів перевезень включається до їх собівартості за прямою ознакою. Якщо деякі мастильні та інші експлуатаційні матеріали неможливо віднести до певних видів перевезень, їх вартість включається у собівартість окремих об`єктів калькулювання шляхом розподілу пропорційно до вартості витраченого пального". Пунктом 51 Методичних рекомендацій аналогічний підхід застосовано до розподілу амортизаційних відрахувань. Таким чином, очевидним є факт, що рахунок від 21.06.2024 №75 містить відомості щодо вартості перевезень до перетину кордону України та після його перетину, які сформовані з порушенням принципів пропорційного розподілу; -вищезазначений рахунок не містить розшифровки підпису перевізника; відповідно до вимог п. 1.3 зовнішньоекономічної угоди від 14.08.2019№ 14/08/19-20 зазначено, що Продавець надає Покупцю наступні товаросупровідні документи, у тому числі коносамент (товаросупровідний документ). Даний документ декларантом не надано до митного оформлення що є порушенням вимог даної угоди; До митного оформлення та додатково не надано документ на морське перевезення за кодом 0705 Коносамент (Bill of loading), що є необхідним за даних умов поставки. - відповідно до вимог п. 3.1 зовнішньоекономічної угоди від 14.08.2019 № 14/08/19-20 зазначено, що за замовленням Покупця на чергову поставку в письмовій формі із зазначенням бажаної дати відвантаження товару. Постачальник висилає проформу-інвойс з підтвердженням дати відвантаження. Проте проформу-інвойс декларантом не надано митному органу, що є порушенням вимог даного договору; - відповідно до вимог п. 5.3 зовнішньоекономічної угоди від 14.08.2019№ 14/08/19-20 зазначено, що сума , умови та валюта контракту повинні зазначатись у інвойсі до контракту на кожну поставку. Відповідно до інформації яка наведена у інвойсі від 21.04.2024№2606 по даній зовнішньоекономічній операції передбачено 100 % передплата. Проте платіжний документ до митного оформлення не подавався; - у вищезазначеному контракті відсутня печатка продавця; -у CMR- б/н від 18.0462024 - місце розмитнення гр., 13 - зазначено-Одеса. Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару. Відповідно до частин 3-4 статті 53 Митного кодексу України митним органом надана вимога декларанту стосовно надання наступних додаткових документів для підтвердження числових складових митної вартості товарів: 1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. Декларантом надано платіжний документ. -платіжні інструкції на купівлю валюти, у гр. «Призначенні платежу» міститься посилання на контракт. відповідно до положень частини другої ст.53 МКУ є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Банківський платіжний документ (SWIFT) не може бути взятий до уваги як документ, що підтверджує факт оплати за оцінюваний товар, оскільки не містить обов`язкових реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, визначених Постановою № 216, та відміток виконавця надавача платіжних послуг, які свідчать про виконання платіжних операцій за таким платіжним документом. Документального підтвердження або спростування виявлених розбіжностей не надано. У додатково декларантом не надано та не усунуто та не роз`яснено виявлені розбіжності. Що є підставою для відмови у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю, відповідно до ч. 6 ст. 54 МКУ. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала товару № 1 слугувала МД UA209170/2024/033228 від 22.04.2024 де вартість такого товару становить 2.6 дол. США за кг (даного виду товару).

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить із наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Засади державної митної справи, зокрема, правовий статус органів доходів і зборів, митну територію та митний кордон України, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови та порядок справляння митних платежів, митні пільги, визначаються Митним кодексом України (далі - МК України, МКУ) та іншими законами України.

Відповідно до п.п. 23, 24 ч.1 ст. 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 49 МК України, митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів (ст. 50 МК України).

Відповідно до Брюссельської Конвенції про створення уніфікованої методології визначення митної вартості товарів 1950 року (Конвенція про оцінку товарів у митних цілях), митна вартість була визначена як номінальна ціна товару, за якою відповідний товар може бути проданий в країну призначення в момент подання митної декларації (тобто ціна, що укладається між незалежними один від одного продавцем і покупцем на умов повної ринкової конкуренції).

Відповідно до Генеральної угоди про тарифи і торгівлю (ГАТТ), підписаної 30 жовтня 1947 року, оцінка імпортованого товару для митних цілей (митна вартість) повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито.

Згідно Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року митною вартістю імпортованих товарів є їх контрактна вартість, тобто ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт до країни імпорту.

Керуючись ч. 1 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм Митного кодексу України.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа зобов`язані подавати митниці достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, а митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (п.1 ч.5 ст.54 МК України).

Як встановлено ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно із ч. 2 ст. 53 МК документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1)декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2)зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У той же час, відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4)виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно із ч.ч.5 та 6 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Згідно з ч.1 ст.54 МКУ, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.4 ст.54 МКУ, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У відповідності до ч.5 ст.54 МКУ, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч.3 ст.57 МК України).

Відповідно до ч.2 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 МК України.

За результатами контролю митний орган визнає заявлену митну вартість або ж приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 МК України (ч.3 ст.54 МК України).

Рішення про коригування митної вартості товарів приймається митним органом у письмовій формі, якщо митним органом виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість (ч.1 ст.55 МК України).

Таке рішення має містити необхідні реквізити, визначені ч. 2 ст. 55 МК України, а форма рішення затверджена наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598 (далі - Правила №598).

Так, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ч.6 ст.54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів у випадках, визначених даною частиною.

У разі відмови у митному оформленні складається картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, форма та порядок заповнення якої визначено Порядком, затвердженим Міністерством фінансів України №631 від 30.05.2012 року.

Позивачем було визначено митну вартість товару за основним методом за ціною контракту. Водночас відповідач здійснив коригування заявленої позивачем митної вартості товарів із застосуванням резервного методу, в результаті чого позивач доплатив 28 486,48грн. ввізного мита та ПДВ з метою розмитнення товару.

Відповідно до частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2)щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною другою статті 58 МК України встановлено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини третьої статті 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Частиною дев`ятою статті 58 МК України передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Частинами 1, 2 ст. 64 МК України, які встановлюють порядок визначення митної вартості з використанням резервного методу, передбачено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Так, зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості судом встановлено, що митний орган не застосував другого-п`ятого методів визначення митної вартості у зв`язку з відсутністю інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, інформації щодо обчислення вартості, наданої виробником товарів.

Відповідач застосував резервний метод 2ґ і джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала МД UA 209170/2024/033228 від 22.04.2024 року.

З даного приводу суд зазначає, що відомості, які містяться в базах даних ЄАІС та АСМО «Інспектор-2006» (оскільки саме ця база містить відомості про інші митні декларації), мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень, та жодним чином не можуть слугувати визначальним фактором під час прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювалися цією особою чи іншими особами у попередніх періодах, також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР).

Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини з різноманітними контрагентами здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Верховним Судом було сформовано правову позицію, що «формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню» (згідно постанов від 21.02.2018 року по справі №820/17417/14, від 04.09.2018 року по справі №818/1186/17).

Також суд зазначає, що згідно з наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 року «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» митницею при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Суд зазначає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів всупереч положенням п.п. 2, 4 ч. 2 ст. 55 МК України (крім номеру митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів), не містить жодних належних обґрунтувань митного органу щодо зроблених коригувань, зокрема, умов поставки, комерційних умов подібних (аналогічних) товарів, та інформації і джерел, які використовувались митницею при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

З огляду на викладені вище обставини суд доходить висновку, про недотримання митним органом вимог МК України при здійсненні перевірки правильності визначення митної вартості імпортованого товару та визначення більшої митної вартості за резервним методом.

Відповідач в обґрунтування правомірності своїх рішень також посилається на те, що згідно наданих декларантом комерційних документів для підтвердження витрат на транспортування до митного кордону, у тому числі рахунку фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від 21.06.2024 № 75, відсутні витрати стосовно розвантажувально - завантажувальних робіт у порту Клайпеда, здійснення митних формальностей (оформлення митної декларації брокерські витрати), портові збори, страхування вантажу під час переміщення його морським видом транспорту.

Суд враховує посилання позивача на те, що заявлена до декларування партія товару, прямувала автомобільним шляхом (тобто суходолом та з застосуванням автоперевезення) по маршруту Клайпеда (Литва) Чорноморськ, Бурлача Балка (Україна), що вбачається зі змісту наданої CMR № б/н від 18.06.2024 року.

Судом також встановлено, що Литва є країною експорту, виходячи з відомостей митної декларації №24UA24U9, а відправником є компанія «UAB VPA Logistics», що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною CMR від 18.06.2024 року. Відповідно до Додатку № 2606 від 21.04.2024 року до комерційного інвойсу від 21.04.2024 року, умовою поставки вищевказаного товару було визначено CFR Клайпеда Литва.

Відповідно до змісту терміну CFR групи С (А.6. Розподіл витрат) Інкотермс 2010 всі витрати в країні експорту покладені на постачальника товару/ на продавця покладаються обов`язки щодо митного очищення товару для експорту/ витрати експортних митних процедур, а також усі мита, податки та інші збори, що підлягають сплаті при експорті товару та які потребуються для його транзитного перевезення через будь-яку країну.

Крім того, згідно міжнародної товарно-транспортної накладної CMR від 18.06.2024 року вказано, що товар перевозили автомобільним шляхом вантажні автомобілі за реєстраційним номером НОМЕР_1 // НОМЕР_2 . Факт перевезення товару цими автомобілями підтверджується рахунком на оплату №75 від 21.06.2024 року.

Верховний Суд в постанові від 31.05.2019 року по справі №804/16553/14 прийшов до висновку, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів".

Аналізуючи вищевказане суд доходить висновку, що позивачем документально підтверджені витрати на транспортування товару, що відповідачем під час розгляду справи спростовано не було.

Щодо посилань митного органу на те, що розмір транспортних витрат (автомобільного перевезення) не пропорційно розбитий відносно всього кілометражу, що свідчить про формування відомостей щодо вартості перевезень до перетину кордону України та після його перетину з порушенням принципів пропорційного розподілу розміру транспортних витрат.

Суд критично ставиться до твердження відповідача щодо того, що розмір транспортних витрат (автомобільного перевезення) не відповідає Методичними рекомендаціями з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затвердженим наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 року №65, оскільки такий нормативний акт містить лише рекомендаційний характер, що підтверджується п.2 цих же Методичних рекомендацій, де зазначено, що Рекомендації можуть застосовуватись для цілей планування, ведення обліку і калькулювання собівартості перевезень вантажів і пасажирів, робіт і послуг, пов`язаних з транспортним процесом, як на транспортних підприємствах, так і на інших підприємствах, що виконують зазначені роботи (послуги), незалежно від форм власності і підпорядкування, але з врахуванням технологічних і організаційних особливостей кожного підприємства.

Крім того, чинним законодавством не встановлені обмеження щодо мінімальної чи максимальної вартості міжнародних вантажних перевезень. Суд також зауважує, що незгода митного органу без надання детального обґрунтування та відповідних розрахунків вартості транспортних витрат не може бути підставою для подальшого коригування митної вартості товару.

Враховуючи вищевказане, суд відхиляє зауваження відповідача щодо того, що розмір транспортних витрат (автомобільного перевезення) не пропорційно розбитий відносно всього кілометражу, оскільки обґрунтування цього судження не доведено митним органом.

Щодо посилань митного органу на те, що до митного оформлення не було надано коносамент як товаросупровідний документ, проформи-інвойс та заявки на перевезення товару, що є порушенням вимог Контракту №14/08/19-20 від 14.08.2019 року, суд зазначає наступне.

Пунктом 1 частини 4 статті 54 МК України передбачено, що митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З цього приводу суд зазначає, що в даному випадку коносамент як товаросупровідний документ та заявки на перевезення товару не є основними документами, які можуть стверджувати про числове значення заявленої декларантом митної вартості товарів, а тому факт їх ненадання до митного органу не може бути причиною для коригування митної вартості та відмови у митному оформленні товарів.

Суд зауважує, що документами, які можуть підтверджувати числове значення заявленої декларантом митної вартості товарів даному випадку є рахунок-фактура (інвойс) №2606 від 21.04.2024 року та додаток до інвойсу №2606 від 21.04.2024 року. Крім того суд критично ставиться до посилань митного органу щодо ненадання декларантом проформи-інвойсу при розмитненні товару, оскільки вказане зауваження спростовується відомостями з картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2024/002153 від 24.06.2024 року.

Щодо посилань митного органу на те, що декларантом не надано до митного органу платіжний документ про оплату 100% авансу (передплати) відповідно до інвойсу на поставку товару, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось судом вище, на виконання вимог Контракту, продавцем було складено комерційний інвойс №2606 від 21.04.2024 року на наступний товар: морожене філе гігантського кальмара вагою 26000 кг, на загальну суму 54600 дол. США, порт завантаження SAN VICENTE, Чилі, порт призначення Клайпеда, Литва, умови оплати 100%, інкотерм (умови постачання) CFR Клайпеда Литва.

Також продавцем було оформлено Додаток №2606 від 21.04.2024 року до комерційного інвойсу №2606 від 21.04.2024 року на вищевказаний товар, вагою на 6000 кг, на загальну суму 12 600 дол. США, CFR Клайпеда Литва.

На підтвердження здійснення оплати за товар згідно комерційного інвойсу № 2606 від 21.04.2024 року надано банківський документ (SWIFT) від 10.06.2024 року на рахунок компанії «FRESH AND GOOD B.V.», відомості відносно чого митним органом спростовано за час розгляду справи не були.

Крім того, дані щодо загальної вартості, кількості та ваги імпортованого позивачем товару є однаковими як в комерційному інвойсі №2606 від 21.04.2024 року, так і в митній декларації №24UА24U9 від 24.06.2024 року.

Щодо твердження відповідача, що у CMR місце розмитнення гр. 13 зазначено Одеса, суд зазначає, що місце розмитнення не впливає на числове значення митної вартості товару. Львівська митниця є відокремленим структурним підрозділом Державної митної служби України, як і будь-яка митниця на території України є лише структурним підрозділом одного державного органу з відповідними функціями та завданнями. Законодавство не містить імперативних норм щодо вибору місця розмитнення товару декларантом, як і заборон його зміни. Такий чинник залежить лише від господарських потреб позивача та не може піддаватися оцінці з боку відповідача. Суд наголошує, що будь-який технічний недолік в документі не є підставою коригування митної вартості, оскільки не впливає на її числове значення та не спростовує зміст всього документу.

Аналізуючи всі вищевказані доводи сторін, суд доходить висновку, що наявними у справі доказами підтверджується, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, до митного органу декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом і визначив митну вартість за резервним методом.

Верховний Суд в постанові від 08.10.2019 року у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у ч.2 ст.53 МК України, само по собі не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Суд при вирішенні даної справи також враховує позицію Верховного Суду у постанові від 26.03.2019 року у справі №826/17973/14, в якій зазначено, що: «…однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості...».

Під час розгляду справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами, наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар, а також не обґрунтував вплив виявлених ним недоліків на митну вартість товару. Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.

Оскільки позивачем були надані для митного оформлення товару документи, необхідні для визначення його митної вартості, документи містять повну інформацію про митну вартість товару та її складові частини, не містять суттєвих розбіжностей, тощо, відмова відповідача у розмитненні товару за ціною контракту та відповідне коригування митної вартості у бік збільшення за резервним методом є неправомірними, тому оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним та підлягає скасуванню судом.

Відповідачем законність оскаржуваного рішення не доведена, його доводи суд відхиляє з вищенаведених мотивів; надані ним докази не спростовують те, що товар мав бути розмитнений за ціною контракту.

Відповідно до ч.ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає позовні вимоги ТОВа «АКВАФРОСТ» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 3028грн., в той час як сплаті підлягав судовий збір у розмірі 2422,40грн. (позовна заява подана через систему «Електронний суд»), витрати у сумі 2422,40грн. суд покладає на відповідача згідно ч.1 ст.139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АКВАФРОСТ» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/100328/2 від 24.06.2024 року.

Стягнути з Львівської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АКВАФРОСТ» витрати зі сплати судового збору у сумі 2422(дві тисячі чотириста двадцять дві)грн. 40коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст.293,295 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст.255 КАС України.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «АКВАФРОСТ» (; адреса: вул. Центральна, буд. 1-Е, с.Бурлача Балка, м. Чорноморськ, Одеська область, 68000).

Відповідач: Львівська митниця (код ЄДРПОУ ВП 43971343; адреса: вул. Костюшка Т., буд. 1, м. Львів, Львівська область, 79000).

Суддя М.М. Аракелян