Справа № 520/299/24
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2025-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 р. Справа № 520/299/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.10.2024, головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С., повний текст складено 08.10.24 по справі № 520/299/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №97 від 05.12.2023 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу період роботи в Московському тресті столових м. Харків на фабриці-кухні «Серп і Молот» з 07.04.1983р. по 14.09.1989р. та в Комбінаті харчування на фабриці-кухні «Серп і Молот» з 15.09.1989р. по 20.02.1992р. у відповідності до записів №№ 3, 4, 5, 6, 7 у її трудовій книжці серії НОМЕР_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати пенсію за віком із зарахуванням у повному обсязі до страхового стажу період роботи в Московському тресті столових м. Харків на фабриці- кухні «Серп і Молот» з 07.04.1983р. по 14.09.1989р. та в Комбінаті харчування на фабриці-кухні «Серп і Молот» з 15.09.1989р. по 20.02.1992р. у відповідності до записів №№ 3, 4, 5, 6, 7 у її трудовій книжці серії НОМЕР_1 , з дня призначення пенсії з 18.01.2023 року та виплатити різницю між призначеної та перерахованої пенсії.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.10.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №97 від 05.12.2023 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в Московському тресті столових м. Харків на фабриці-кухні «Серп і Молот» з 07.04.1983р. по 14.09.1989р. та на Комбінаті харчування на фабриці-кухні «Серп і Молот» з 15.09.1989р. по 20.02.1992р. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати з 28.03.2023 пенсію за віком ОСОБА_1 із зарахуванням періодів роботи з 07.04.1983р. по 14.09.1989р. та з 15.09.1989р. по 20.02.1992р. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.10.2024 в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що позивачка 30.11.2023 звернулась до органів Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок її пенсії у зв`язку з наданням додаткових документів та зарахуванням до її страхового стажу періоду роботи з 07.04.1983 по 20.02.1992 у ВАТ «Серп і Молот» на підставі показань свідків. Вказує, що разом із заявою від 30.11.2023 позивачкою надано нотаріально засвідчені показання двох свідків про період сумісної роботи у ВАТ «Серп і Молот». Оригінали документів свідків про період роботи на підприємстві за час роботи позивачки, стосовно якого вони підтверджують роботу, нею не було надано, що судом першої інстанції не було встановлено. Стверджує, що судом першої інстанції критично оцінено доводи відповідача, що позивачкою надано довідку від 23.03.2023 №Л-7/3, видану Харківським міським архівом «Архівіст», про перейменування ВАТ «Серп і Молот», проте інформація про причини відсутності, незбереження документів по даному підприємстві у вказаній довідці не зазначені. Вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийнято правомірне рішення про відмову у перерахунку пенсії позивачці із зарахуванням до її страхового стажу періоду роботи з 07.04.1983 по 20.02.1992 у ВАТ «Серп і Молот» на підставі показань свідків.

Позивачка по справі не скористалась правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідно до вимог ст.304 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 18.01.2023 на підставі її заяви від 02.02.2023.

28.03.2023 ОСОБА_1 звернулась до відділу обслуговування громадян №18 (сервісного центру) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про допризначення пенсії у зв`язку з наданням додаткових документів.

До заяви ОСОБА_1 надала архівні довідки про заробітну плату №№ Л-7, Л-7/1, Л -7/2 від 23.03.2023 року, видані Виробничим кооперативом з упорядкування документів установ, 4 організацій та підприємств «Архівіст» Харківського міського архіву за періоди роботи з квітня 1983 по грудень 1998 року.

За принципом екстериторіальності заяву позивачки розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області та прийнято рішення №797 від 04.04.2023 про відмову в перерахунку пенсії в частині зарахування заробітної плати у зв`язку з відсутністю акту перевірки достовірності інформації, викладеної у архівних довідках про заробітну плату №№ Л-7, Л-7/1, Л -7/2 від 23.03.2023 року, виданих Виробничим кооперативом з упорядкування документів установ, організацій та підприємств «Архівіст» Харківського міського архіву за періоди роботи з квітня 1983 по грудень 1998 року. Також позивачку повідомлено, що за результатами акту перевірки, пенсія ОСОБА_1 буде переглянута. Перевірці підлягають архівні довідки про заробітну плату №№ Л-7, Л-7/1, Л -7/2 від 23.03.2023 року, видані Виробничим кооперативом з упорядкування документів установ, організацій та підприємств «Архівіст» Харківського міського архіву за періоди роботи з квітня 1983 по грудень 1998 року.

27.04.2023 ОСОБА_1 звернулась до відділу обслуговування громадян №18 (сервісного центру) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, із заявою про допризначення пенсії у зв`язку з додатково наданими документами.

До заяви ОСОБА_1 надала: архівні довідки про заробітну плату №№ Л-7, Л-7/1, Л -7/2 від 23.03.2023, видані Виробничим кооперативом з упорядкування документів установ, організацій та підприємств «Архівіст» Харківського міського архіву за періоди роботи з квітня 1983 по грудень 1998; архівну довідку про зміну назви організації №Л-7/3 від 23.03.2023; архівну довідку про стаж роботи № Л-25 від 27.04.2023; архівну довідку про наявність відомостей № Лд від 13.04.2023.

За принципом екстериторіальності заяву позивачки розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області та зазначено, що перерахунок пенсії здійснити неможливо, оскільки відсутнє підтвердження архівних довідок первинними документами, на підставі яких вони були видані. Підтвердження довідки про заробітну плату здійснюється шляхом перевірки відповідності сум заробітної плати первинним документам, зазначеним в довідці у відповідності до норм ст.ст. 40, 44 Закону №1058-IV.

Рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області №797 від 28.04.2023 ОСОБА_1 відмовлено в проведенні перерахунку пенсії - допризначення у зв`язку з додатково наданими документами, оскільки відсутні первинні документи для даного перерахунку пенсії.

30.11.2023 ОСОБА_1 звернулась до відділу обслуговування громадян №18 (сервісного центру) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про допризначення пенсії у зв`язку з наданими додаткових документів.

За принципом екстериторіальності заяву позивачки розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області та прийнято рішення №97 від 05.12.2023 про відмову ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії.

Вказане рішення мотивовано тим, що разом з заявою ОСОБА_1 надала засвідчені нотаріально показання двох свідків про період сумісної роботи у ВАТ «Серп і Молот». При цьому, скановані оригінали документів свідків про період стажу на підприємстві за час роботи, стосовно якого вони підтверджують роботу заявниці, не надано. ОСОБА_1 надала довідку від 23.03.2023р., видану Харківським міським архівом «Архівіст» № Л-7/3 про перейменування ВАТ «Серп і Молот», але інформація про причини відсутності, незбереження документів по даному підприємству відсутня.

З урахуванням зазначеного, прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії, оскільки документи потребують дооформлення.

Не погоджуючись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивачка ініціювала даний спір.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №97 від 05.12.2023 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , яке підлягає скасуванню.

У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в Московському тресті столових м. Харків на фабриці-кухні «Серп і Молот» з 07.04.1983р. по 14.09.1989р. та на Комбінаті харчування на фабриці-кухні «Серп і Молот» з 15.09.1989р. по 20.02.1992р., а також зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати з 28.03.2023 пенсію за віком ОСОБА_1 із зарахуванням періодів роботи з 07.04.1983р. по 14.09.1989р. та з 15.09.1989р. по 20.02.1992р.

Відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржується, отже, в межах розгляду цієї справи надається правова оцінка рішенню суду першої інстанції в частині задоволення позову.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції в оскаржуваній відповідачем частині, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту - Закон №1058-IV).

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом ч.1 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок № 637; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.1, п.2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Згідно з абз.1 п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

З аналізу наведених законодавчих приписів вбачається, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, а обов`язково умовою застосування пункту 18 Порядку №637 внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації є відсутність архівних даних або неможливість одержання документів про наявний стаж роботи.

Зі змісту спірного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №97 від 05.12.2023 встановлено, що підставами для не зарахування до страхового стажу періоду роботи позивачки в Московському тресті столових м. Харків на фабриці-кухні «Серп і Молот» з 07.04.1983 по 14.09.1989 та в Комбінаті харчування на фабриці-кухні «Серп і Молот» з 15.09.1989 по 20.02.1992 стало те, що разом із заявою про перерахунок пенсії надано засвідчені нотаріально показання двох свідків про період сумісної роботи у ВАТ «Серп і Молот», однак, скановані оригінали документів свідків про період стажу на підприємстві за час роботи, стосовно якого вони підтверджують роботу заявниці, не надано. Також зазначено, що ОСОБА_1 надала довідку від 23.03.2023, видану Харківським міським архівом «Архівіст» №Л-7/3 про перейменування ВАТ «Серп і Молот», але інформація про причини відсутності, незбереження документів по даному підприємству відсутня.

Надаючи правову оцінку вказаним підставам для відмови у зарахуванні до страхового стажу спірних періодів роботи позивачки, суд враховує, що у трудовій книжці позивачки серії НОМЕР_1 містяться записи, відповідно до яких позивачка у період з 07.04.1983 по 14.09.1989 працювала в Московському тресті їдалень м. Харкова на фабриці кухні «Серп і Молот»; у період з 15.09.1989 по 20.02.1992 працювала на Комбінаті харчування на фабриці - кухні «Серп і Молот» (згідно наказу ПТО № 11 від 14.07.1989 Трест їдалень Московського району перейменований у Комбінат харчування).

При цьому, матеріали справи не містять посилань пенсійного органу на недоліки у заповненні трудової книжки позивачки чи на певні дефекти окремих записів.

Також, до пенсійного органу позивачкою надано: архівні довідки про заробітну плату №№Л-7, Л-7/1, Л -7/2 від 23.03.2023, видані Виробничим кооперативом з упорядкування документів установ, організацій та підприємств «Архівіст» Харківського міського архіву за періоди роботи з квітня 1983 по грудень 1998; архівну довідку про зміну назви організації №Л-7/3 від 23.03.2023; архівну довідку про стаж роботи № Л-25 від 27.04.2023; архівну довідку про наявність відомостей № Лд від 13.04.2023.

Отже, в матеріалах справи наявне документальне підтвердження роботи позивачки за період з 07.04.1983 по 14.09.1989 в Московському тресті столових м. Харків на фабриці-кухні «Серп і Молот» та за період з 15.09.1989 по 20.02.1992 на Комбінаті харчування на фабриці-кухні «Серп і Молот», у зв`язку з чим відсутні підстави встановлювати стаж роботи на підставі показань свідків відповідно до пункту 18 Порядку №637.

Таким чином, така підстава для прийняття спірного рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області №97 від 05.12.2023, як відсутність оригіналів документів свідків, є безпідставною та необґрунтованою.

Щодо посилання ГУ ПФУ в Запорізькій області на неможливість зарахування до страхового стажу позивачки періодів з 07.04.1983 по 14.09.1989 та з 15.09.1989 по 20.02.1992, оскільки у архівній довідці Харківського міського архіву «Архівіст» від 23.03.2023 № Л-7/3 про перейменування ВАТ «Серп і Молот» відсутня інформація про причини відсутності, незбереження документів по даному підприємству, колегія суддів зауважує, що право особи на пенсійне забезпечення не може ставитись в залежність від існування конкретного документу, оскільки збереження таких відомостей не може контролюватися пенсіонером, тобто, на нього не може покладатися відповідальність за їх достовірність чи наявність.

Таким чином, враховуючи, що в матеріалах справи наявне документальне підтвердження стажу роботи позивачки за період з 07.04.1983 по 14.09.1989 в Московському тресті столових м.Харків на фабриці-кухні «Серп і Молот» та за період з 15.09.1989 по 20.02.1992 на Комбінаті харчування на фабриці-кухні «Серп і Молот», колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №97 від 05.12.2023 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , що підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідачем жодних належних доказів на підтвердження правомірності власних дій (рішення), які є предметом оскарження, надано не було.

Щодо обраного судом першої інстанції способу захисту порушеного права позивачки, колегія суддів враховує, що спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до ст.13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Chahal проти Об`єднаного королівства» (заява №22414/93) зазначив, що ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, її суть зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист (параграф 145).

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (параграф 75 рішення Європейського суду з прав людини від 05 квітня 2005 у справі «Афанасьєв проти України»).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що ефективним та належним способом відновлення порушеного права позивача буде визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №97 від 05.12.2023, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в Московському тресті столових м. Харків на фабриці-кухні «Серп і Молот» з 07.04.1983 по 14.09.1989 та на Комбінаті харчування на фабриці-кухні «Серп і Молот» з 15.09.1989 по 20.02.1992, а також зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати з 28.03.2023 пенсію за віком ОСОБА_1 із зарахуванням періодів роботи з 07.04.1983 по 14.09.1989 та з 15.09.1989 по 20.02.1992.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення №97 від 05.12.2023; зарахування до страхового стажу позивачки періодів роботи в Московському тресті столових м. Харків на фабриці-кухні «Серп і Молот» з 07.04.1983 по 14.09.1989 та на Комбінаті харчування на фабриці-кухні «Серп і Молот» з 15.09.1989 по 20.02.1992; перерахунку пенсії з 28.03.2023 (з дати первинного звернення позивачки про зарахування страхового стажу та перерахунку уже призначеної пенсії) із зарахуванням періодів роботи з 07.04.1983 по 14.09.1989 та з 15.09.1989 по 20.02.1992.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (далі по тексту - Порядок №22-1), заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Згідно з пунктом 4.2 розділу ІV Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку №22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених вище положень Порядку №22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п.4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

У межах спірних правовідносин, органом, що приймав рішення №97 від 05.12.2023 за заявою ОСОБА_1 , є Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою заявлена вимога щодо скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №97 від 05.12.2023 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Колегія суддів зауважує, що відповідачем у справах, в яких оспорюються, зокрема, рішення, ухвалені в результаті розгляду заяви про призначення пенсії, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, який прийняв відповідне рішення.

Суд враховує, що рішення №97 від 05.12.2023 прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області за принципом екстериторіальності, і саме воно досліджувало пенсійні документи позивачки і вирішувало питання щодо перерахунку пенсії.

Відтак, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 належним відповідачем у частині позовних вимог щодо зобов`язання перерахувати з 28.03.2023 пенсію за віком ОСОБА_1 із зарахуванням періодів роботи з 07.04.1983 по 14.09.1989 та з 15.09.1989 по 20.02.1992, є саме Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглянув заяву ОСОБА_1 .

Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин та помилково зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати з 28.03.2023 пенсію за віком ОСОБА_1 із зарахуванням періодів роботи з 07.04.1983 по 14.09.1989 та з 15.09.1989 по 20.02.1992.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов: лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача; повний захист прав позивач неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав; вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

Враховуючи встановлені у справі фактичні обставини, з метою повного та належного захисту прав позивачки, колегія суддів, відповідно до вимог ч.2 ст.9 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та обрати спосіб захисту порушеного права позивачки, що в повній мірі сприяє досягненню ефективного захисту інтересів позивачки та встановлює спосіб відновлення її права від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати з 28.03.2023 пенсію за віком ОСОБА_1 із зарахуванням періодів роботи з 07.04.1983 по 14.09.1989 та з 15.09.1989 по 20.02.1992.

Інші доводи і заперечення сторін по справі, з урахуванням наведеного, на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню.

За цим, апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню.

При цьому, колегія суддів зазначає, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.2 ст.308 КАС України).

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.10.2024 по справі № 520/299/24 скасувати в частині задоволення позову про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати з 28.03.2023 пенсію за віком ОСОБА_1 із зарахуванням періодів роботи з 07.04.1983р. по 14.09.1989р. та з 15.09.1989р. по 20.02.1992р.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати з 28.03.2023 пенсію за віком ОСОБА_1 із зарахуванням періодів роботи з 07.04.1983р. по 14.09.1989р. та з 15.09.1989р. по 20.02.1992р.

В іншій частині в позові відмовити.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.10.2024 по справі № 520/299/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) В.В. Катунов І.М. Ральченко