Справа № 460/6293/23
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/6293/23 пров. № А/857/9829/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 березня 2024 року, ухвалене суддею Дудар О.М. у м. Рівне у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у справі № 460/6293/23 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов,-

ВСТАНОВИВ:

10 березня 2023 року позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті, у якому просив визнати протиправними та скасувати постанову від 14.02.2023 №347661 про застосування адміністративно - господарського штрафу та закрити провадження у справі; визнати протиправною та скасувати постанову від 14.02.2023 №347662 про застосування адміністративно - господарського штрафу та закрити провадження у справі.

Позивач вказує на безпідставність накладених штрафів, оскільки порушення законодавства про автомобільний транспорт ним не вчинялись.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27 березня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Рішення мотивоване тим, що відповідачем у справі не доведено належними доказами факту здійснення позивачем пасажирських перевезень легковим автомобілем на замовлення, тобто вчинення порушення, за яке передбачена відповідальність абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, наведених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Скаржник вказує на помилковість висновків суду першої інстанції щодо необхідності зазначення в акті перевірки інформації про пасажирів та зазначає, що опитування пасажирів з приводу вчинення перевізником господарського порушення не належить до повноважень Укртрансбезпеки, а у пасажирів - відсутній обов`язок надавати пояснення посадовій особі Укртрансбезпеки з приводу господарського порушення, вчиненого перевізником. На переконання скаржника, судом безпідставно ототожнено функції та повноваження Укртранбезпеки з повноваженнями Національної поліції. Судом констатовано, що висновки, викладені в акті первірки повинні підтверджуватись й іншими доказами, які в матеріалах справи відсутні. З цього приводу скаржником вказано на те, що згідно відомостей, які містяться в системі «Шлях» ФОП ОСОБА_1 є ліцензіатом та має чинну ліцензію згідно наказу Укртрансбезпеки №611 від 07.09.2023, зокрема ліцензію на міжнародні та внутрішні перевезення пасажирів автобусами. Відтак, підтвердження виконання нерегулярних пасажирських перевезень особою, яка має ліцензію на перевезення пасажирів на транспортному засобі, клас якого належить до комерційних, є підтвердженням виконання нерегулярних перевезень.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги , суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований як фізична особа-підприємець 25.12.2003 (номер запису 0001700), з 27.12.2003 перебуває на обліку у контролюючому органі як платник податків. Основним видом діяльності підприємця за КВЕД є 23.61 Виготовлення виробів із бетону для будівництва, одним із додаткових 49.39 Інший пасажирський наземний транспорт, н.в.і.у. (основний).

10.01.2023 та 12.01.2023 контролюючими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті відповідно до направлення на перевірку від 09.01.2023 №013474 були проведені рейдові перевірки (перевірки на дорозі) транспортних засобів щодо дотримання автоперевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт у с.Гірка Полонка Волинської обл.

Під час таких перевірок 10.01.2023 о 14 год. 10хв. та 12.01.2023 о 14 год. 30 хв. був перевірений транспортний засіб марки "Mersedes-Benz" моделі "Sprinter", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником зазначеного транспортного засобу з 19.01.2018 є ОСОБА_1 .

За результатами проведених перевірки складено акти від 10.01.2023 №333638 та від 12.01.2023 №333662 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

За змістом акта перевірки від 10.01.2023 №333638 уповноваженими особами виявлено порушення: "ст.34 Закону України "Про автомобільний транспорт" - здійснення перевезення дев`яти пасажирів за нерегулярним маршрутом Львів-Луцьк без договору із замовником транспортних послуг, документа, що засвідчує оплату транспортних послуг, чим порушено вимогу ст.39 Закону України "Про автомобільний транспорт".

За змістом акта перевірки від 12.01.2023 №333662 уповноваженими особами виявлено порушення: "відсутні документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, договір із замовником транспортних послуг, трафарет з написом червоною фарбою "Нерегулярні перевезення" під час виконання нерегулярних перевезень 15 пасажирів за маршрутом Львів-Луцьк, чим порушено вимоги ст.ст.34, 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" - здійснення перевезення дев`яти пасажирів за нерегулярним маршрутом Львів-Луцьк без договору із замовником транспортних послуг, документа, що засвідчує оплату транспортних послуг, чим порушено вимогу ст.39 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Водій транспортного засобу ОСОБА_2 акти перевірок від 10.01.2023 №333638 та від 12.01.2023 №333662 підписав без зауважень та заперечень.

Зазначені акти перевірок Відділ державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті листом від 16.01.2023 №1199/22/18-23 були надіслані для розгляду до Відділ державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті.

Про час і місце розгляду справ про порушення законодавства про автомобільний транспорт Відділом державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті Чуканя О.М. було повідомлено шляхом надіслання рекомендованим листом повідомлення від 06.02.2023 №, згідно з яким розгляд відбудеться 14.02.2023 о 10год. 15хв.

За наслідками розгляду справ про порушення законодавства про автомобільний транспорт начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу:

- від 14.02.2023 №347661, якою за порушення ст.39 Закону України "Про автомобільний транспорт" (відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт") з ФОП ОСОБА_1 стягнуто штраф в сумі 17000,00грн;

- від 14.02.2023 №347662, якою за порушення ст.39 Закону України "Про автомобільний транспорт" (відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт") з ФОП ОСОБА_1 стягнуто штраф в сумі 17000,00грн.

Зазначені постанови були оскаржені позивачем в адміністративному порядку.

Листом Державної служби України з безпеки на транспорті від 28.02.2023 №1673/3.6/15-23 представника позивача повідомлено про те, що скарги позивача залишено без задоволення, а оскаржені постанови без змін.

Позивач, вважаючи постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 14.02.2023 №347661 та від 14.02.2023 №347662 протиправними, звернувся до суду з вимогою про їх скасування.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи межі перегляду справи, передбачені ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно п. 4 цього Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, серед іншого, здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському, електричному, залізничному, морському та річковому транспорті.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 (далі - Положення № 103) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури (далі - Міністр) і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до пункту 8 Положення № 103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Розпорядженням від 02.12.2021 № 1579-р «Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті» Кабінет Міністрів України погодився з пропозицією Міністерства інфраструктури щодо утворення територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті як структурних підрозділів апарату Служби, реорганізувавши шляхом поділу відповідні міжрегіональні територіальні органи зазначеної Служби за переліком згідно з додатком.

Згідно додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2021 № 1579-р передбачено утворення територіальних органів Укртрансбезпеки - Відділ державного нагляду (контролю) у Волинській області, Відділ державного нагляду (контролю) у Рівненській області.

Отже, Відділ державного нагляду (контролю) у Волинській області, Відділ державного нагляду (контролю) у Рівненській області входять до складу Державної служби України з безпеки на транспорті.

Закон України від 05 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-III) регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Приписами частини чотирнадцятої статті 6 Закону № 2344-III визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з частинами сімнадцятою - двадцятою статті 6 Закону № 2344-III рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право: використовувати спеціалізовані автомобілі; використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку; супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів; використовувати стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; здійснювати опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.

Автомобільні перевізники, їх уповноважені особи (водії), автомобільні самозайняті перевізники, суб`єкти господарювання, які надають автостанційні послуги, мають право фіксувати процес проведення планової, позапланової або рейдової перевірки (перевірки на дорозі) засобами фото- і відеотехніки, не перешкоджаючи проведенню таких перевірок.

Стаття 39 Закону № 2344-ІІІ передбачає перелік документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Так, автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення (частина перша статті 39 вказаного Закону). Документами для фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення є: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із замовником послуги, інші документи, передбачені законодавством України; для водія легкового автомобіля - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, копія договору із замовником послуги, інші документи, передбачені законодавством України (частина дев`ята статті 39 Закону № 2344-ІІІ).

Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ установлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі також - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі також - Порядок № 1567).

За приписами пункту 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Відповідно до пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Згідно зі статтею 39 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

При цьому, у Законі № 2344-III (стаття 1) наведені терміни вживаються в такому значенні: автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; замовник транспортних послуг юридична або фізична особа, яка замовляє транспортні послуги з перевезення пасажирів чи/та вантажів; пасажирські перевезення - перевезення пасажирів легковими автомобілями або автобусами; перевезення пасажирів легковим автомобілем на замовлення - перевезення пасажирів легковим автомобілем загального призначення, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу чи на обумовлений термін обслуговування, у якому визначають умови обслуговування, вартість послуги, термін її виконання та інші положення за домовленістю сторін; послуга з перевезення пасажирів чи вантажів перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Пунктом 25 Порядку № 1567 передбачено, що справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Відповідно до пункту 26 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Пунктом 27 Порядку № 1567 установлено, що у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Поряд з цим, за приписами пунктів 104, 105 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 року № 176, для надання послуг з перевезення легковими автомобілями на замовлення (далі - перевезення на замовлення) автомобільний перевізник зобов`язаний використовувати транспорті засоби, які належать йому на праві власності чи користування, що підтверджується відповідними реєстраційними документами, мати відповідну ліцензію. Організація перевезення на замовлення здійснюється за договором, який укладається між автомобільним перевізником, автомобільним самозайнятим перевізником та суб`єктом господарювання, у письмовій формі і повинен містити інформацію про основні характеристики обслуговування, відповідальність сторін, форму та строк проведення розрахунку, марку і клас транспортного засобу, його облаштування, наявність додаткового технічного обладнання.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо відповідності визначеним ч.2 ст.2 КАС України критеріям, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1-3 ст.90 КАС України).

Спірні правовідносини виникли у зв`язку із винесенням Укртрансбезпекою оскаржуваних постанов про накладення адміністративно-господарського штрафу за порушення Закону № 2344-III, а саме відсутність на момент перевірки документів, передбачених положеннями статті 39 цього Закону - договору із замовником транспортних послуг на перевезення пасажирів, документа, що засвідчує оплату транспортних послуг.

Судом першої інстанції спростовано заперечення позивача що транспортний засіб, який у спірному випадку підлягав перевірці, був зареєстрований на іншу особу.

Судом першої інстанції встановлено, що на момент проведення перевірки щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт (10.01.2023 та 12.01.2023) власником транспортного засобу марки "Mersedes-Benz" моделі "Sprinter", д.н.з. НОМЕР_4 , був саме ОСОБА_1 .

Як убачається з матеріалів справи, постановами начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 14.02.2023 №347661, від 14.02.2023 №347662 до ОСОБА_1 , як власника транспортного засобу, за порушення статті 39 Закону № 2344-ІІІ, застосовано штрафи у розмірі 17 000,00 грн, передбачений абзацом 3 частини першої статті 60 цього Закону. Підставою для застосування таких штрафів слугували акти від 10.01.2023 №333638 та від 12.01.2023 №333662 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, за якими установлено порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт, а саме: 10.01.2023 здійснення перевезення дев`яти пасажирів за нерегулярним маршрутом Львів-Луцьк без договору із замовником транспортних послуг, документа, що засвідчує оплату транспортних послуг, чим порушено вимогу ст.39 Закону України "Про автомобільний транспорт"; 12.01.2023 відсутні документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, договір із замовником транспортних послуг, трафарет з написом червоною фарбою "Нерегулярні перевезення" під час виконання нерегулярних перевезень 15 пасажирів за маршрутом Львів-Луцьк, чим порушено вимоги ст.ст.34, 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" - здійснення перевезення дев`яти пасажирів за нерегулярним маршрутом Львів-Луцьк без договору із замовником транспортних послуг, документа, що засвідчує оплату транспортних послуг, чим порушено вимогу ст.39 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Автомобільного перевізника під час розгляду справи органом контролю встановлено виключно на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, з огляду на встановлені обставини та доводи апеляційної скарги, в межах спірних правовідносин апеляційним судом підлягає дослідження питання дотримання контролюючим органом обов`язку надати належні, достатні та беззаперечні докази на підтвердження того, що під час проведення рейдової перевірки позивач на зазначеному транспортному засобі надавав послуги з перевезення пасажирів на замовлення та що він є автомобільним перевізником у розумінні Закону №2344-ІІІ.

Щодо процедури реалізації Укртрансбезпекою своїх повноважень з притягнення суб`єктів господарської діяльності до відповідальності, передбаченої абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ, у разі ненадання всіх документів, визначених статтею 39 указаного Закону, які можуть підтвердити статус такого суб`єкта, а також притягнення за таке порушення власника транспортного засобу, колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає таке.

З аналізу наведених вище норм законодавства вбачається, що за відсутності документів, передбачених статтею 39 Закону № 2344-III (ліцензії, договору з замовником послуг), на підставі яких виконуються пасажирські перевезення транспортним засобом, що здійснюються на комерційній основі, застосовуються адміністративно-господарські штрафи. Непред`явлення, зазначених у статті 39 Закону № 2344-III документів під час проведення перевірки свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону № 2344-ІІІ.

При цьому, Законом №2344-ІІІ передбачена відповідальність у вигляді адміністративно-господарського штрафу саме до автомобільних перевізників.

Так, згідно зі статтею 1 Закону № 2344-ІІІ автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до частини першої статті 29 цього Закону автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Так, відповідно до статті 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд апеляційної інстанції констатує, що положення статті 60 згаданого Закону застосовуються виключно до автомобільного перевізника і не можуть бути застосовані до особи, яка не є учасником правовідносин, щодо яких компетентним органом проводиться перевірка дотримання законодавства про автомобільний транспорт.

У постанові від 22 лютого 2023 у справі № 240/22448/20 Верховний Суд, вирішуючи питання щодо визначення належного суб`єкта, відповідального за порушення законодавства про автомобільний транспорт зауважував на тому, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачена статтею 60 Закону № 2344-III, застосовується до автомобільних перевізників, а не до власників/користувачів транспортного засобу, яким перевозиться вантаж. При цьому, автомобільний перевізник не може визначатися тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб (адже такі дані не завжди можуть збігатися) або зі слів водія.

Аналогічні висновки за схожих обставин справи викладені Верховним Судом у постанові від 12 жовтня 2023 року у справі № 280/3520/22.

Що стосується обов`язку контролюючого органу надати належні, достатні та беззаперечні докази на підтвердження того, що під час проведення рейдової перевірки позивач на зазначеному транспортному засобі надавав послуги саме з перевезення пасажирів на замовлення, колегія суддів уважає за доцільне зазначити таке.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що у зазначеному акті перевірки вказано: загальні відомості про транспортний засіб (марка, номерний знак); серія і номер свідоцтва про реєстрацію; дані про водія та власника транспортного засобу. При цьому в акті перевірки відсутня інформація про пасажирів як замовників послуг. Також матеріали перевірки не містять пояснень пасажирів. Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції, що акт перевірки - це лише один із доказів, який повинен братися до уваги під час розгляду справи про адміністративне (чи інше) правопорушення. Чинним законодавством не визначено такий акт як єдиний доказ вчинення правопорушення перевізником. Даний документ є лише службовим документом, який підтверджує факт проведення перевірки і є носієм доказової інформації про виявлення порушень вимог чинного законодавства відповідними суб`єктами, однак наведені в акті обставини повинні бути підтвердженні іншими доказами.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. При цьому, варто зауважити, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник, у цій справі - відповідач, має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, задоволення позовних вимог за відсутності доказів їх безпідставності.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що інспектором не отримано пояснень у пасажирів, чи здійснювали або чи будуть вони здійснювати оплату за перевезення, та не долучено таких пояснень до матеріалів справи.

Тобто, із матеріалів перевірки, неможливо встановити факту попереднього замовлення пасажирами у позивача послуг із перевезення та договірних умов такого перевезення, зокрема, інспектором не з`ясовано комерційної основи такого перевезення.

Варто також зауважити, що за приписами статі 6 Закону № 2344-ІІІ під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи контролюючого органу мають право, зокрема, використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі.

Наведене свідчить, що одним із доказів вчинення порушень під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) є, зокрема, відеозапис процесу перевірки.

Проте, інших доказів, як-то зокрема, відеозапису з нагрудної камери уповноважених осіб контролюючого органу з фіксацією вчиненого порушення, пояснень пасажирів, відповідач не надав.

Таким чином, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідач не надав належних, достатніх та беззаперечних доказів на підтвердження того, що під час проведення рейдових перевірок 10 і 12 січня 2023 на зазначеному транспортному засобі було надано послуги з перевезення пасажирів легковим автомобілем на замовлення та, що ФОП ОСОБА_1 є автомобільним перевізником у розумінні Закону № 2344-ІІІ.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 07 грудня 2023 року у справі № 620/18215/21, від 14 грудня 2023 року у справі № 240/6269/23.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що висновки актів перевірки необ`єктивними та такими, що не відповідають дійсним обставинами справи, а відтак винесені на підставі цих висновків постанови відповідача про накладення штрафу на позивача є протиправними та підлягають скасуванню.

Оцінюючи доводи апеляційного скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду результат вирішення апеляційної скарги, характер спірних правовідносин та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Керуючись статтями 139, 242, 308, 309, 311, 315, 316, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 березня 2024 року у справі № 460/6293/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний