Справа № 620/14461/24
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2025-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2025 року Чернігів Справа № 620/14461/24

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та скасування протоколу, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі також ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач) про визнання протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 відповідно п. 4 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»; скасування протоколу № 35 від 02.10.2024 ІНФОРМАЦІЯ_3 в частині відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації; зобов`язання відповідача розглянути заяву про надання відстрочки позивачу повторно відповідно до п. 4 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що звернувся до відповідача із заявою про надання відстрочки, оскільки самостійно виховує двох неповнолітній дітей, мати яких є особою з інвалідністю І групи та потребує стороннього догляду, що підтверджується певними доказами. За наслідком розгляду заяви, рішенням комісії з надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації №35 від 02.10.2024 відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації згідно п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, з підстав відсутності рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дітей або інший документ, визначений у Додатку 5 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024. Із таким рішенням позивач не погоджується та вказує, що надані ним документи надають йому право на відстрочку від призову. Відтак, на думку позивача, дії відповідача є протиправними, а спірне рішення підлягає скасуванню.

Ухвалою від 12.11.2024 відкрито провадження у справі та визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Відповідачем подано відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем на надано документи, які надають право на відстрочку.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач перебував у шлюбі з ОСОБА_2 та має дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серія НОМЕР_1 , серія НОМЕР_2 .

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.06.2017 по справі № 750/2830/17 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 21.12.2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Талалаліївського районного управління юстиції у Чернігівській області, Україна, актовий запис №29. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі у розмірі 1/3 (одна/третя) частини з усіх видів доходу (заробітку), щомісячно, але не менше за 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.03.2017 року і до повноліття дітей. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 утримання до досягнення трьохрічного віку малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 1/6 (одну/шоста) частини з усіх видів доходу (заробітку), щомісячно, починаючи з 16.03.2017 року по 06.10.2018 року.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.03.2018 по справі 750/509/18 звільнено з 28.12.2017 року ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 1/3 (одна/третя) частини з усіх видів доходу (заробітку) та на ОСОБА_2 у розмірі 1/6 (одна/шоста) частини з усіх видів доходу (заробітку), стягнутих на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.06.2017 року.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.05.2018 по справі № 750/1657/18 визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженку смт. Талалаївка, Талалаївського району, Чернігівської області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 недієздатною та встановити над нею опіку. Призначено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 опікуном над недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні регламентуються Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", який визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 23 цього Закону (в редакції чинній на час подання заяви позивачем про надання відстрочки) не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, серед інших, військовозобов`язані жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України .

Отже, на час подання позивачем заяви про надання відстрочки військовозобов`язані, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України .

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 (далі - Порядок № 560) та визначає механізм реалізації повноважень та взаємодію між місцевими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від підпорядкування і форми власності, органами військового управління, органами та підрозділами, що входять до системи поліції, та посадовими особами територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з організації проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період та процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.

Відповідно до п. 56 - 58 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Для розгляду питань надання військовозобов`язаним, які перебувають на військовому обліку в розвідувальних органах, СБУ, відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період наказами керівників відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіонального органу СБУ утворюються відповідні комісії. Надання військовозобов`язаним відстрочок комісіями, утвореними в розвідувальних органах, СБУ, здійснюється відповідно до цього Порядку.

Питання надання відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації заброньованим на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, за підприємствами, установами і організаціями, а також посадовим (службовим) особам, зазначеним у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5, комісією не розглядаються.

За наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації зобов`язані оформити відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаним працівникам (державним службовцям), які заброньовані у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а також посадовим (службовим) особам, зазначеним у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5, у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, на території відповідальності якого вони розміщуються. До відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки подаються документи, зазначені у переліку згідно з додатком 5.

Відповідні органи, в яких працюють посадові (службові) особи, зазначені у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5, надсилають завірену копію довідки про надання таким особам відстрочки (додаток 6) до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів, у якому така особа перебуває на військовому обліку.

Згідно Додатку 5 Порядку №560 визначено Перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Згідно даного Переліку визначено , що право на відстрочку мають які мають військовозобов`язані жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої (таких) дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України .

Також визначено документи, що підтверджують право на відстрочку, зокрема свідоцтво про народження дитини (дітей) із зазначенням батьківства військовозобов`язаного та один із документів: свідоцтво про смерть одного з батьків або рішення суду про оголошення одного із батьків померлим, або рішення суду про позбавлення одного з батьків батьківських прав, або рішення суду про визнання одного із батьків безвісти відсутнім, або вирок суду, за яким особа відбуває покарання у місцях позбавлення волі, або документи, які підтверджують, що особа самостійно виховує та утримує дитину (рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини або витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України) .

При цьому, суд вказує, що Закон України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію визначає, що умовами для надання відстрочки військовозобов`язаному є :

1) наявність дитини (дітей) віком до 18 років;

2) другий з батьків такої (таких) дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, або якщо особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

При цьому самостійне виховання та утримання дитини має підтверджуватись рішенням суду.

Спірним у даній справі є право позивача на отримання відстрочки від мобілізації за наявності двох дітей до 18 років та судових рішень про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 , звільнення позивача від сплати аліментів та про визнання недієздатною ОСОБА_2 , яка є матір`ю дітей - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відтак, надаючи оцінку чи підтверджено позивачем факт самостійного виховання та утримання дітей, суд враховує таке.

За приписами ст. 150 та ст.155 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону України Про охорону дитинства виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Факт відсутності участі батька або матері у вихованні дитини може бути підтверджений судом.

За ч. 2 ст. 15 Сімейного кодексу України якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання. Майновий обов`язок недієздатної особи за її рахунок виконує опікун.

Постановою Великої палати Верховного суду України від 11.09.2024 у справі № 201/5972/22 визначено, що оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про визнання недієздатним, позбавлення батьківських прав, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.

Аналізуючи рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.05.2018 у справі №750/1657/18, суд зазначає, що ОСОБА_2 , яка є матір`ю дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , визнано недієздатною та над нею встановлено опіку.

Частиною 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зазначене рішення суду набрало законної сили та встановлені ним обставини у розумінні ч. 4 ст. 78 КАС України мають преюдиційне значення для вирішення даної справи.

При цьому, у рішеннях ЄСПЛ від 28.11.1999 р. по справі «Brumarescu v. Romania» та від 24.07.2003 р. по справі «Ryabykh v. Russia» Європейським судом зазначено, що одним з основоположних аспектів принципу верховенства права є юридична визначеність, яка передбачає, що в разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, яке набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Суду як джерело права.

Таким чином, суд звертає увагу на те, що рішенням суду у справі № 750/1657/18, яке набрало законної сили та, відповідно, не може ставитися під сумнів, фактично встановлено відсутність участі матері дітей - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 у їх вихованні та утриманні.

Отже, позивач самостійно виховує та утримує своїх дітей.

При цьому суд розтлумачує, що самостійно - це здійснення своїми без сторонньої допомоги дій, виконання обов`язків, що у даному випадку підтверджено встановленими судом обставинами.

Частиною 1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивачем доведено ті обставини на яких ґрунтуються його вимоги, тому спірне рішення, викладене у протоколі № 35 від 02.10.2024, підлягає скасуванню.

Частиною 3 ст. 245 КАС України передбачено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Отже, належним способом захисту прав позивача у спірних правовідносинах є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання відстрочки від призову з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Визначаючись щодо заявлених вимог в частині протиправних дій відповідача щодо відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, то суд зазначає, що визнання протиправним та скасування спірного рішення охоплює в собі й визнання неправомірними дій відповідача при його прийнятті, а тому питання протиправності дій, у даному випадку, окремого окреслення не потребує.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

У відповідності до вимог частин першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн, тому з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати в розмірі 807,47 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом від 02.10.2024 № 35, про відмову ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_8 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 807,47 грн (вісімсот сім гривень 47коп), сплачений відповідно до квитанції від 01.11.2024.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_2 рнокпп НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 АДРЕСА_3 код ЄДРПОУ НОМЕР_5 .

Повний текст рішення виготовлено 08 січня 2025 року.

Суддя І.І. Соломко