Справа № 240/17763/24
Суддя: Приходько Оксана Григорівна
Дата ухвалення: 2025-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року м. Житомир справа № 240/17763/24

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Приходько О.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (надалі - Закон № 1788-XII) та пункту 2 частини другої статті 114 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон № 1058-IV), зарахувавши до трудового стажу за Списком № 2 періоди роботи з 05 травня 1991 року по 25 січня 1993 року, з 08 червня 1994 року по 22 березня 1995 року; з 03 квітня 1995 року по 24 жовтня 1996 року; з 11 листопада 1996 року по 15 жовтня 1997 року; з 24 листопада 1997 року по 27 квітня 1998 року, з 09 листопада 1998 року по 04 січня 1999 року, з 05 лютого 1999 року по 06 січня 2000 року, з 17 лютого 2000 року по 16 травня 2000 року, з 01 жовтня 2000 року по 23 липня 2001 року, з 01 листопада 2001 року по 03 грудня 2001 року, з 29 травня 2002 року по 19 листопада 2002 року, з 01 серпня 2006 року по 25 вересня 2006 року, з 12 березня 2007 року по 27 червня 2007 року, з 01 лютого 2011 року по 14 червня 2011 року, з 01 липня 2013 року по 28 травня 2015 року, з 01 квітня 2016 року по 31 липня 2017 року, з 01 серпня 2017 року по 03 травня 2024 року, з 03 червня 2024 року по 12 серпня 2024 року;

- зобов`язати відповідача призначити і виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ та пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV, зарахувавши до трудового стажу за Списком № 2 періоди роботи з 05 травня 1991 року по 25 січня 1993 року, з 08 червня 1994 року по 22 березня 1995 року; з 03 квітня 1995 року по 24 жовтня 1996 року; з 11 листопада 1996 року по 15 жовтня 1997 року; з 24 листопада 1997 року по 27 квітня 1998 року, з 09 листопада 1998 року по 04 січня 1999 року, з 05 лютого 1999 року по 06 січня 2000 року, з 17 лютого 2000 року по 16 травня 2000 року, з 01 жовтня 2000 року по 23 липня 2001 року, з 01 листопада 2001 року по 03 грудня 2001 року, з 29 травня 2002 року по 19 листопада 2002 року, з 01 серпня 2006 року по 25 вересня 2006 року, з 12 березня 2007 року по 27 червня 2007 року, з 01 лютого 2011 року по 14 червня 2011 року, з 01 липня 2013 року по 28 травня 2015 року, з 01 квітня 2016 року по 31 липня 2017 року, з 01 серпня 2017 року по 03 травня 2024 року, з 03 червня 2024 року по 12 серпня 2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що маючи трудовий стаж 28 років 06 місяців та 18 днів, з яких спеціальний - 19 років 01 місяць та 28 днів, звернувся до пенсійного органу з приводу призначення пенсії відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV, оскільки посада та характер виконуваної ним роботи відноситься до робіт, передбачених Списком № 2, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ. Однак пенсійним органом відмовлено у призначенні пенсії з підстав відсутності необхідного страхового стажу 31 рік. Згодом на адвокатський запит Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надало відповідь, мотивовану тим, що при зверненні за призначенням пенсії заявник не надав жодних підтверджуючих документів про пільговий характер роботи та атестацію робочих місць, тому рішення про відмову у призначенні пенсії приймалось з урахуванням вимог статті 26 Закону № 1058-IV.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області позов не визнав. У відзиві на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позову, зазначаючи про те, що відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV право на призначення пенсії за віком мають чоловіки після досягнення 60 років та за наявності страхового стажу не менше 31 року. Також наполягає на тому, що реалізація права на призначення пенсії на пільгових умовах можлива у разі, зокрема, зайнятості повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, яка передбачена Списком № 2 та за умови документального підтвердження відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року. Тому звертає увагу на те, що записи у трудовій книжці позивача не містять відомостей про зайнятість саме повний робочий день, а за відсутності документів про пільговий характер роботи, рішення про відмову приймалось з урахуванням статті 26 Закону № 1058-IV. Оскільки підтверджений належними документами стаж позивача складає 28 років 06 місяців 18 днів при необхідному 31 році, у призначенні пенсії відмовлено, як вважає відповідач, правомірно.

23 жовтня 2024 року представником Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області через підсистему "Електронний суд" подано клопотання про залучення другого відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, оскільки за принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 від 08 квітня 2024 року про призначення пенсії було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2024 року залучено Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області до участі у справі № 240/17763/24, як другого відповідача.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області також позов не визнав й просить відмовити позивачу у задоволенні позову наводячи аналогічні за змістом доводи, викладені у відзиві на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, наполягаючи на тому, що на дату звернення за призначенням пенсії позивач не набув необхідного страхового стажу - 31 рік, й при цьому за результатом розгляду поданих документів до страхового стажу зараховано усі періоди, тому право на призначення пенсії за віком відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV відсутнє.

(У період з 18 по 30 грудня 2024 року суддя Приходько О.Г. перебувала у відпустці; у період з 31 грудня 2024 року по 07 січня 2025 року - на лікарняному).

Розглянувши доводи у позовній заяві та відзивах на позов, з`ясувавши усі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково з урахуванням такого.

Суд встановив, що ОСОБА_1 з метою реалізації права на пенсійне забезпечення після досягнення 60-річного віку звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою від 08 квітня 2024 року про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону № 1058-IV.

За принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії розглянуло Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.

За результатом розгляду поданих позивачем заяви та доданих до неї документів Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області прийняло рішення від 15 квітня 2024 року № 35, яким відмовило позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV.

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що підставою для відмови став висновок Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відсутність у ОСОБА_1 права на пенсію відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV, оскільки заявник не набув необхідного страхового стажу (31 рік). Страховий стаж особи становить 28 років 06 місяців 18 днів. За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди.

Вирішуючи спір у цій справі суд виходить з такого.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом № 1788-ХІІ та Законом № 1058-IV.

Відповідно до статті 2 Закону № 1788-XII трудові пенсії призначаються: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно з пунктом "б" частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ (у редакції Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення"; надалі - Закон № 213-VIII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До внесення змін Законом № 213-VIII у статтю 13 Закону № 1788-ХІІ було встановлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

У свою чергу, Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", який набрав чинності 11 жовтня 2017 року (надалі - Закон № 2148-VIII), Закон № 1058-IV доповнено розділом XIV-І "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян".

Зокрема, за пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV (в редакції Закону № 2148-VIII) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Разом з тим, Законом № 2148-VIII у новій редакції був викладений пункт 2 розділу XV Закону № 1058-IV, де зазначалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону. Крім цього, в силу спеціальної вказівки у Законі № 2148-VIII, наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01 жовтня 2017 року.

Таким чином, з 01 жовтня 2017 року правила призначення пенсій за Списком № 2 почали регламентуватись одночасно двома законодавчими актами, а саме: пунктом "б" частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ у редакції Закону № 213-VIII та пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV у редакції Закону № 2148-VIII. Правила вказаних законів були повністю уніфікованими (ідентичними).

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 "У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII".

Конституційний Суд України у вказаному рішенні, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років, зазначив, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону № 1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

За змістом пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до пункту 3 резолютивної частини рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII, для осіб, які працювали до 01 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.".

Отже, з 23 січня 2020 року правила призначення пенсій за Списком № 2 регламентуються одночасно пунктом "б" частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ, у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII, та пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1788-ХІІ, у редакції Закону № 2148-VIII.

За встановлених обставин та наведеного правового регулювання у межах спірних правовідносин перевагу слід віддати у правозастосуванні найбільш сприятливому для позивача Закону, який передбачає право позивача на обумовлену попередньою роботою пільгову пенсію, а саме: положенням пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII в редакції згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020. Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а, за якою у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

При цьому, за висновком Верховного Суду, наведеним у рішенні від 21 квітня 2021 року у зразковій справі № 360/3611/20 до категорії осіб, на яких поширюється дія Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 і які відповідно мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за положеннями Закону № 1788-ХІІ після 23 січня 2020 року (набрання чинності Рішенням № 1-р/2020), належать особи, які працювали до 01 квітня 2015 року, були зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, мали стаж роботи, визначений статтею 13 Закону № 1788-ХІІ в редакції, яка діяла до 01 квітня 2015 року, та досягли віку, визначеного цією статтею, на момент звернення до ПФУ за призначенням пенсії.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

З трудової книжки НОМЕР_1 вбачається, що позивач працював, зокрема:

- з 05 травня 1991 року по 25 січня 1993 року електрозварником ручної зварки 3-го розряду зі шкідливими умовами;

- з 08 червня 1994 року по 22 березня 1995 року електрозварником 3-го розряду;

- з 03 квітня 1995 року по 24 жовтня 1996 року газоелектрозварником 4-го розряду;

- з 11 листопада 1996 року по 15 жовтня 1997 року газоелектрозварювальником 4-го розряду;

- з 24 листопада 1997 року по 27 квітня 1998 року газоелектрозварником 4-го розряду;

- з 09 листопада 1998 року по 04 січня 1999 року газоелектрозварником 4-го розряду;

- з 05 лютого 1999 року по 06 січня 2000 року газоелектрозварником 5-го розряду;

- з 17 лютого 2000 року по 16 травня 2000 року електрогазозварником 4-го розряду;

- з 01 жовтня 2000 року по 23 липня 2001 року електрогазозварювальником;

- з 01 листопада 2001 року по 03 грудня 2001 року електрогазозварювальником;

- з 29 травня 2002 року по 19 листопада 2002 року електрогазозварником 5-го розряду;

- з 01 серпня 2006 року по 25 вересня 2006 року електрогазозварником 5-го розряду;

- з 12 березня 2007 року по 27 червня 2007 року електрозварником;

- з 01 лютого 2011 року по 14 червня 2011 року електрогазозварником;

- з 01 липня 2013 року по 28 травня 2015 року електрогазозварником 5-го розряду, 2 категорії;

- з 01 квітня 2016 року по 31 липня 2017 року електрогазозварником 5-го розряду, 2 категорії;

- з 01 серпня 2017 року по 03 травня 2024 року електрогазозварником 5-го розряду;

- з 03 червня 2024 року по 12 серпня 2024 року електрозварником.

Вказані професії передбачені Списком № 2:

- Список № 2, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 "Про затвердження списків виробництв, цехів, професій і посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах".

Згідно розділу XXXII "Загальні професії" Списку № 2 до професій, які надають право особи на отримання пільгової пенсії, відносяться професії газозварників і їх підручних та електрозварників і їх підручних;

- Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10.

Розділом XXXII "Загальні професії" Списку № 2 передбачено професію газоелектрозварника, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах;

- Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.

Розділом XXXIIІ "Загальні професії" Списку № 2 передбачено професію газоелектрозварника, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах;

- Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36.

Відповідно до розділу XXXIII "Загальні професії (у всіх галузях господарства)" передбачено професію газоелектрозварника, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Таким чином, професія, зокрема, електрозварника, газоелектрозварника передбачена Списками № 2 як така, зайнятість на якій під час виконання трудових обов`язків дає право особі на пенсію за віком на пільгових умовах.

Проте, за змістом рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 15 квітня 2024 року № 35 пенсійним органом не надано жодної оцінки пільговому стажу відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 , натомість підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком слугували висновки про те, що позивач не набув необхідного страхового стажу у 31 рік, оскільки загальний страховий стаж складає 28 років 06 місяці 18 днів.

У відзивах на позов відповідачі зазначають про те, що записи у трудовій книжці не містять відомостей про зайнятість саме повний робочий день та ненадання підтверджуючих документів про пільговий характер роботи, проте, суд звертає увагу, рішення про відмову у призначенні пенсії не містить даних про пільговий стаж роботи позивача і висновку про наявність/відсутність у нього права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Тож відсутні підстави вважати, що пенсійним органом аналізувався та з`ясовувався пільговий стаж позивача, як і його визначення та обчислення для цілей призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ.

Згідно з пунктом 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV, затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1; надалі - Порядок № 22-1) заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію. Заяви про перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, зокрема, приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, з-поміж іншого, повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі.

Відповідно до пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Враховуючи встановлені обставини у цій справі у суду відсутні підстави вважати належно розглянутою заяву позивача від 08 квітня 2024 року про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону № 1058-IV та дотримання Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області пункту 4.7 Порядку № 22-1, а саме встановлення права позивача на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів.

Тому відмова у призначенні пенсії позивачу на пільгових умовах згідно з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 15 квітня 2024 року № 35, за викладених у ньому підстав та встановлених обставин у цій справі, є передчасною.

Згідно з частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на встановлені обставини цієї справи суд доходить висновку, що для належного захисту прав позивача слід вийти за межі позовних вимог та скасувати протиправне рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 15 квітня 2024 року № 35, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Разом з тим, ненадання оцінки доданим до заяви про призначення пенсії документам на предмет з`ясування та перевірки пільгового стажу, окрім того, що вказують на протиправність рішення, перешкоджають суду надати оцінку дотриманню усіх, передбачених нормами пенсійного законодавства, умов для прийняття рішення про призначення пенсії.

Відповідно до частин першої, третьої Закону України 17 лютого 2022 року № 2073-IX "Про адміністративну процедуру" адміністративний акт, прийнятий у письмовій формі, або усний адміністративний акт, підтверджений у письмовій формі, повинен мати мотивувальну частину (крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті). Мотивування (обґрунтування) адміністративного акта в письмовій формі повинно забезпечувати особі можливість правильно його зрозуміти та реалізувати своє право на оскарження адміністративного акта. У мотивувальній частині адміністративного акта, серед іншого, зазначаються: 3) зміст документів та відомості, враховані під час розгляду справи; 4) посилання на докази або інші матеріали справи, на яких ґрунтуються висновки адміністративного органу; 5) детальна правова оцінка обставин, виявлених адміністративним органом, та чітке зазначення висновків, зроблених на підставі такої правової оцінки виявлених обставин.

На цій підставі суд зазначає, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення уповноваженим органом конкретних підстав його прийняття, а також переконливих і зрозумілих мотивів.

Водночас суд зауважує на тому, що за загальним правилом суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх визначених Законом підстав у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки. Тому заява позивача від 08 квітня 2024 року відповідно та з урахуванням встановлених обставин під час судового розгляду цієї справи потребує відповідного розгляду та належної оцінки на предмет достатніх підстав для призначення пенсії позивача на пільгових умовах відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ з боку пенсійного органу, до повноважень якого віднесено розгляд та вирішення питання щодо призначення пенсії.

Обираючи належний спосіб захисту права позивача на пенсійне забезпечення суд, з метою уникнення перебирання на себе повноважень щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції органу Пенсійного фонду, вважає необхідним зобов`язати пенсійний орган повторно розглянути заяву позивача від 08 квітня 2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ з урахуванням встановлених обставин у цій справі та висновків суду.

Така позиція є усталеною у судовій практиці й кореспондується з положеннями КАС України, за якими суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

У справі, яка розглядається суд встановив, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, рішенням якого позивачу відмовлено у призначенні пенсії. Тож, дії зобов`язального характеру щодо повторного розгляду заяви позивача має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення цієї пенсії, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 09 липня 2024 року у справі № 240/16372/23.

Тому, звернені позовні вимоги до іншого відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задоволенню не підлягають.

Отже, заявлені позовні вимоги у цій справі підлягають задоволенню частково.

На підставі положень частини третьої статті 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір згідно із квитанцією від 12 вересня 2024 року, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи, підлягає відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволеним вимогам .

Керуючись статтями 6-9, 77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 262, 295, 297 КАС України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7, м. Житомир, 10003, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. А.Саєнка, 10, м. Фастів, Київська область, 08500, ) задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 15 квітня 2024 року № 35 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08 квітня 2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням висновків суду у цій справі.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 коп.) сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Г. Приходько

13.01.25