Справа № 160/29259/24
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2025-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
04.11.2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач), в якому просив:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, згідно із п. 1 ч. 2 ст. 114 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи з 13.01.2000 року по 29.05.2001 року та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно із п. 1 ч. 2 ст. 114 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня звернення на підставі заяви 06.07.2023 року, та здійснити відповідні нарахування та виплату.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.11.2024 року відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами з 25.11.2024 року, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу був наданий строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі та від Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області витребувані матеріали, які були на розгляді при прийнятті спірного рішення.
Відповідач правом на подачу відзиву не скористався, а також не надав витребувані судом матеріали, які були на розгляді при прийнятті спірного рішення.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно із ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.03.2024 року по адміністративній справі №160/34604/23 задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 , визнано протиправними та скасовано рішення ГУ ПФУ в Рівненській області від 14.07.2023 року № 73 та рішення про результати розгляду заяви комісією при ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 01.09.2023 року №11 (в частині відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до пільгового стажу час роботи на посаді слюсаря по ремонту гірничого обладнання на фабриках ПівнГЗК з 06.07.1994 року по 26.08.1997 року) та зобов`язано ГУ ПФУ в Рівненській області зарахувати цей період до пільгового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії на пільгових умовах, згідно із п. 1 ч. 2 ст. 114 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.07.2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №l.

За інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення від 29.03.2024 року було оскаржено до Третього апеляційного суду, який своєю ухвалою від 17.06.2024 року повернув скаргу ГУ ПФУ у Рівненській області.

Судом встановлено, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/34604/23 ГУ ПФУ в Рівненській 11.07.2024 року прийняв рішення №73, про відмову у призначенні пенсії, в якому вказав, що до пільгового стажу роботи за Списком №1 не зараховано період з 13.01.2000 року по 29.05.2001 року, оскільки перерва між наказами про результати атестацій робочих місць за умовами праці.

Також відповідач в оскаржуваному рішенні зазначив, що вік заявника становить 50 років 1 місяць 29 днів, страховий стаж 32 роки 11 місяців 29 днів, пільговий стаж за Списком № 1 9 років 5 місяців 1 день.

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 160/34604/23 від 29.03.2024 року до пільгового стажу за Списком № 1 було зараховано періоди роботи з 06.07.1994 року по 26.08.1997 року та позивач має право на призначення пенсії відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 08.05.2024 року із зниженням пенсійного віку на 9 років.

Отже, спір між сторонами виник з підстав незарахування спірного періоду роботи позивача до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Пунктом 3, 4.2 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України за № 383 від 18.11.2005 року (далі Порядок № 383), передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

За змістом приписів п. 1 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (далі - Порядок № 442), атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Відповідно до п. 2 Порядку № 442 основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до п. 4, 8-10 Порядку № 442 строки проведення атестації робочих місць визначаються безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться атестація робочих місць не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з МОЗ. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку. Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові і безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Верховний Суд України у постанові від 16.09.2014 року у справі №21-307а14, а також Верховний Суд у постанові від 23.01.2018 року у справі № 732/2003/14 зробили висновки, що атестація має проводитися у передбачені п. 4 Порядку № 442 строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених п. 4 Порядку № 442 строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року по справі № 520/15025/16-а зазначила, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

З трудової книжки позивача серія НОМЕР_1 вбачається, що атестація робочих місць за умовами праці електрику дільниці проведена, підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 1 на підставі постанови № 330/39 від 30.05.2001 року (запис № 12).

Враховуючи, що атестація робочих місць проводиться не рідше одного разу на 5 років, то попередня атестація мала відбутися на підприємстві, це працював позивач не пізніше 30.05.1996 року.

Таким чином, навіть за умови не проведення з 30.05.1996 року атестації робочого місця, на позивача не може бути покладена відповідальність за це, а тому ГУ ПФУ в Рівненській області протиправно не зарахувало позивачу до пільгового стажу період роботи з 13.01.2000 року по 29.05.2001 року.

Приймаючи до уваги, що за умовами п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення пенсії позивач має після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років, з них не менше 10 років на роботах за Списком № 1, а також враховуючи, що з оскаржуваного рішення вбачається, що позивач досяг 50 років, має страховий стаж 32 роки 11 місяців 29 днів, пільговий стаж за Списком № 1 - 9 років 5 місяців 1 день, та судом зараховано період роботи позивача за Списком № 1, який становить більше 16 місяців, суд приходиться до висновку, що позивач набув право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Підводячи підсумок викладеному, суд вважає необхідним визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 11.07.2024 року №73 (в частині відмови у зарахуванні позивачу до пільгового стажу час роботи в період з 13.01.2000 року по 29.05.2001 року) та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, згідно із п. 1 ч. 2 ст. 114 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи з 13.01.2000 року по 29.05.2001 року, та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно із п. 1 ч. 2 ст. 114 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня звернення на підставі заяви 06.07.2023 року, та здійснити відповідні нарахування та виплату.

Задовольняючи позовні вимоги, судом враховані положення ч. 3, 4 ст. 245 КАС України, а саме, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, враховуючи, що позивач досяг встановленого Законом пенсійного віку та має достатній загальний страховий стаж та пільговий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідач був зобов`язаний прийняти рішення на користь позивача.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 968 грн. 96коп., що документально підтверджується квитанцією про сплату № 6389-3186-0567-3800 від 01.11.2024 року.

Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 968грн. 96грн. підлягає стягненню на користь позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області ( 33028, м. Рівне, вул. Борисенка Олександра, 7, ) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 11.07.2024 року №73 (в частині відмови у зарахуванні позивачу до пільгового стажу час роботи в період з 13.01.2000 року по 29.05.2001 року);

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, згідно із п. 1 ч. 2 ст. 114 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи з 13.01.2000 року по 29.05.2001 року та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно із п. 1 ч. 2 ст. 114 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня звернення на підставі заяви 06.07.2023 року, та здійснити відповідні нарахування та виплату.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області ( 33028, м. Рівне, вул. Борисенка Олександра, 7, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 968грн. 96коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець