Справа № 420/11806/24
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2025-01-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 14.03.2024 року в частині призову та направлення для проходження військової служби під час мобілізації в особливий період до Військової частини НОМЕР_1 , визнання протиправним та скасування наказу №75 від 16.03.2024 року командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) в частині призначення та зарахування до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та приступлення до виконання службових обов`язків за посадою, припинивши військову службу ОСОБА_1 .

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачам строк для подання до суду відзивів на цю заяву, позивачу - відповідей на відзиви.

Позов обґрунтований позивачем тим, що він 14.03.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_3 призваний на військову службу під час загальної мобілізації через введення воєнного стану в Україні 24.02.2022 року. У зв`язку із тим, що лікарям ВЛК важко остаточно визначити стан здоров`я позивача, він лікарем військово-лікарської комісії був направлений 26.02.2024 на додаткове медичне обстеження до КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» ООР до кардіолога та гастроентеролога. 14.03.2024 Позивачем здано біоматеріал та отримані результати аналізу №1044 (Глікозильований (глікований) гемоглобін) у КНП «ООКЛ» ООР. 15.03.2024 позивачем здано біоматеріал та отримані результати біохімічного аналізу крові у КНП «ООКЛ» ООР. 15.03.2024 у другій половині дня позивач прибув за викликом до завершення додаткового медичного обстеження у КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» ООР на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , де його відправили до військової частини НОМЕР_1 . 15.03.2024 року батько позивача звернувся із заявою до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області про вчинення кримінального правопорушення відносно позивача, а саме незаконне позбавлення його волі. Листом №63/9242 від 03.04.2024 Білгород-Дністровський РВП ГУНП в Одеській області повідомив, що звернувся із відповідним запитом на адресу відповідача. 22.03.2024 року дружині позивача відповідачем видано довідку№949 від 22.03.2024, з якої стало відомо, що на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 14.03.2024 року він призваний на військову службу по мобілізації до військової частини НОМЕР_1 . 25.03.2024 року перебуваючи у військовій частині НОМЕР_1 позивач ознайомився із довідкою №469 військово-лікарської комісії, від 15.03.2024 №361 (позаштатної постійно діючої ВЛК ТЦК та СП), з якої стало відомо, що до завершення проходження додаткового медичного обстеження у КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» 15.03.2024 проведено медичний огляд ВЛК ТЦК та СП. З довідки №363 від 25.03.2024 Військової частини НОМЕР_1 позивачу стало відомо, що він перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 16.03.2024, тобто з цієї дати він зарахований до списків вказаної частини згідно наказу №75 від 16.03.2024 року. Позивач вважає оскаржувані накази відповідачів протиправними, оскільки 15.03.2024 року медичного обстеження він не проходив у ВЛК ТЦК та СП, тобто його призвано на військову службу без встановлення факту придатності за станом здоров`я, що стало підставою для звернення до суду.

З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_4 позов не визнає та вказує, що надання облікових даних, проходження медичного огляду для визначення ступеня придатності до військової служби та призов громадян на військову службу під час мобілізації, згода військовозобов`язаного не передбачена, оскільки це є їх обов`язком, що визначено законодавством України. Позивач з 26.02.2024 року по 15.03.2024 року (протягом 19 днів) належним чином пройшов військово-лікарську комісію у складі 8 (восьми) лікарів: терапевт, хірург, невропатолог, офтальмолог, лор, дерматовенеролог, психіатр, стоматолог. Військово-лікарською комісією прийнято рішення (протокол від 15.03.2024 року №55), що ОСОБА_1 визнаний придатним до військової служби. Оскільки військово-лікарською комісією 15.03.2024 року позивача визнано придатним до військової служби, військовий квиток оформлений позивачу 15.03.2024 року, а наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 14.03.2024 року №58 стосовно ОСОБА_1 був скасований, як нереалізований (наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 15.03.2024 року №59). На підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року №69/2022 та наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 про призов на військову службу по мобілізації від 15.03.2024 року №59 позивач призваний на військову службу по мобілізації до військової частини НОМЕР_1 . Відповідач вважає, що призов ОСОБА_1 на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_3 є правомірним, оскільки військово-лікарською комісією 15.03.2024 року позивача визнано придатним до військової служби (довідка ВЛК №861) та заяву до ІНФОРМАЦІЯ_5 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» він не подавав.

Відзив на позовну заяву відповідач - Військова частина НОМЕР_1 до суду не надала.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 в статусі військовозобов`язаного.

26.02.2024 року ОСОБА_1 прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де йому виписано направлення на військово-лікарську комісію від 26.02.2024 року №469, а також надано картку обстеження та медичного огляду.

У період з 26.02.2024 року по 15.03.2024 року позивач пройшов військово-лікарську комісію у складі восьми лікарів, а саме: терапевт, хірург, невропатолог, офтальмолог, лор, дерматовенеролог, психіатр, стоматолог, що підтверджується карткою обстеження та медичного огляду від 15.03.2024 року.

Військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 прийнято рішення (протокол від 15.03.2024 року №55), яким ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби, що також підтверджується довідкою військово-лікарської комісії від 15.03.2024 року №861.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.03.2024 року №59 солдата ОСОБА_1 призвано на військову службу по мобілізації до військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №75 від 16.03.2024 року (по стройовій частині) ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Вважаючи протиправними накази відповідачів, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який на підставі Указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжувався та станом на час розгляду справи триває.

Згідно з ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.

Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.

Громадяни України, призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, які раніше не проходили військову службу в Збройних Силах України, інших військових формуваннях, проходять курс базової загальновійськової підготовки тривалістю не менше ніж один місяць.

На військову службу під час мобілізації можуть бути призвані особи, звільнені з військової служби у зв`язку із застосуванням заборони, передбаченої частинами третьою або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади». Такі особи, призвані на військову службу під час мобілізації, призначаються на військові посади, крім посад, щодо яких здійснюються заходи з очищення влади.

Під час дії особливого періоду військова служба (дія контрактів) для військовослужбовців продовжується у порядку, визначеному частиною дев`ятою статті 23 цього Закону.

У разі оголошення демобілізації звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, здійснюється відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом.

«Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. №1487, визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності.

Відповідно до п. 2 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з пп. 2, 4, 8 п. 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (додаток 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів») призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань приписки, призовних комісій або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я СБУ, а у Службі зовнішньої розвідки - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки; особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

З урахуванням зазначеного, надання облікових даних, проходження медичного огляду для визначення ступеня придатності до військової служби та призов громадян на військову службу під час мобілізації, згода військовозобов`язаного не передбачена, оскільки це є їх обов`язком, що визначено наведеним законодавством України.

Відповідно до п. 19 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» призовники, військовозобов`язані та резервісти, винні в порушенні вимог правил військового обліку, несуть відповідальність згідно із законом.

Згідно з п. 4 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» громадяни, які ухиляються від військового обліку, навчальних (перевірочних) або спеціальних зборів, від призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, несуть кримінальну відповідальність.

Таким чином, порушення військовозобов`язаними вимог правил військового обліку має наслідком настання відповідальності згідно із законом.

Як вже зазначалося, ОСОБА_1 проходив медичний огляд лікарями-спеціалістами ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 з винесенням відповідного висновку.

Зі змісту довідки ВЛК від 15.03.2024 вбачається, що на підставі графи І розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, його визнано придатним до військової служби.

Згідно з п. 1.1, 1.2 розділу І «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти, ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв; осіб, звільнених з військової служби; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання, компонентами ракетного палива, джерелами електромагнітних полів, лазерного випромінювання, мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-морських Сил Збройних Сил України; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Відповідно до п. 3.1, 3.8 розділу ІІІ «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП ВЛК ТЦК та СП на збірних пунктах районних (міських) ТЦК та СП або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ТЦК та СП.

Постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період оформлюється довідкою ВЛК (додаток 4 до цього Положення) у двох примірниках, яка дійсна протягом одного року з дня медичного огляду. Постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про тимчасову непридатність або непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку підлягає затвердженню штатною ВЛК. Копія довідки видається особі, яка пройшла медичний огляд.

Оскільки суд встановив, що ОСОБА_1 у період з 26.02.2024 року по 15.03.2024 року з метою визначення ступеня придатності до військової служби пройшов медичний огляд військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: терапевт, хірург, невропатолог, офтальмолог, лор, дерматовенеролог, психіатр, стоматолог, в ході якого будь-яких скарг на свій стан здоров`я не заявляв та відповідних підтверджуючих документів медичного характеру, які б могли містити будь-яку інформацію щодо змін стану його здоров`я, не надав.

Протилежного під час розгляду справи не доведено.

Результат медичного огляду оформлено Довідкою ВЛК від 15.03.2024 року, згідно із якою на підставі Графи 1 Розкладу хвороб визнаний придатним до військової служби, у порядку та на умовах, які визначені Положенням №402.

Верховний Суд у постанові від 12.06.2020 у справі №810/5009/18 зазначив, що надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.

Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарських комісій, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суд в межах розгляду справи не вправі надавати власну оцінку на предмет наявності підстав для визнання позивача таким, що не придатний до військової служби.

Отже, у разі наявності сумніву щодо правильності висновку військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач мав право звернутись до регіональної або центральної ВЛК для перегляду відповідного висновку відповідно до Положення №402.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 09.04.2024 року звертався до 18 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України зі скаргою щодо незгоди з встановленим діагнозом та постановою військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Листом від 25.04.2024 року 18 Регіональна військово-лікарська комісія Міністерства оборони України запропонувала начальнику ІНФОРМАЦІЯ_1 направити громадянина ОСОБА_1 на контрольний медичний огляд ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_6 з метою перегляду постанови ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.03.2024 року №361 з урахуванням наявних медичних документів, результатів досліджень, діагнозу та даного роз`яснення.

Разом з тим, вказані обставини не спростовують висновку ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.03.2024 року, оскільки матеріали справи не містять належних доказів його скасування та наданий лист-роз`яснення цього не підтверджує.

Отже, у суду відсутні підстави вважати, що стан здоров`я позивача на момент огляду визначено лікарями-спеціалістами Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 не об`єктивно, а доказів порушення проведення процедури огляду до суду взагалі не надано.

Відповідно до положень ст.20, 22 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на військову службу за призовом під час мобілізації приймаються громадяни віком від 18 років та громадяни, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі, тобто до 60 років.

Оскільки на той час позивачу виповнилося повних 44 роки та він перебував в статусі військовозобов`язаного, тому на підставі вказаних норм він міг бути прийнятий на військову службу під час мобілізації.

При цьому, посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_1 у своїй діяльності керувалися постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 «Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», протилежного під час розгляду справи не встановлено та доведено.

Згідно з п. 1, 8, 9, 11 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил, ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, крім іншого: ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.

Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, крім іншого: оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

Під час розгляду справи суд встановив, що позивач 15.03.2024 року призваний на військову службу за мобілізацією та направлений в розпорядження до військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується наданою копією витягу з наказу від 15.03.2024 року №59.

Посилання позивача в позові, що його наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.03.2024 року призвано на військову службу по мобілізації, тобто його призвано на військову службу без встановлення факту придатності за станом здоров`я її нести, суд вважає необґрунтованими та безпідставними.

Так, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.03.2024 року №58 солдата ОСОБА_1 призвано на військову службу по мобілізації до військової частини НОМЕР_1 .

Разом з цим, як вказує відповідач, у зв`язку з великим перевантаженням роботи ІНФОРМАЦІЯ_1 позивача помилково внесли до наказу начальника від 14.03.2024 року №58.

Оскільки військово-лікарською комісією 15.03.2024 року позивача визнано придатним до військової служби (довідка ВЛК №861 від 15.03.2024 року), військовий квиток оформлений 15.03.2024 року, тому наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.03.2024 року №58 стосовно ОСОБА_1 був скасований як нереалізований наказом від 15.03.2024 року №59, на підставі якого й відбувся призов на військову службу за мобілізацією до військової частини НОМЕР_1 .

За таких обставин, матеріали справи не містять належних доказів, що позивач був призваний на військову службу по мобілізації 14.03.2024 року, оскільки наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.03.2024 року №58 не породжує для позивача будь-яких негативних правових наслідків, так як він нереалізований та скасований відповідачем.

Отже, позивачем не доведено факту вчинення з боку відповідача порушення його прав, свобод та інтересів саме наказом від 14.03.2024 року.

Враховуючи, що на час виникнення спірних правовідносин (15.03.2024 року) позивачу виповнилося повних 44 роки та він перебував в статусі військовозобов`язаного, тому на підставі вказаних норм він був прийнятий на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до п. 4 ч. 1, абз. 1 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається, зокрема, день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 р. №280, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14.11.2022 р. за №1407/38743, затверджено «Інструкцію з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України», яка визначає організацію і порядок обліку військовослужбовців та працівників в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях Збройних Сил України.

Відповідно до п. 1, 3 Розділу XII Інструкції №280 облік особового складу в особливий період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців щодо прихованої мобілізації або з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, ведеться у порядку, установленому на мирний час, та з урахуванням особливостей, викладених у цьому розділі.

Військовослужбовці військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період зараховуються в день прибуття до списків особового складу військової частини в порядку, установленому пунктами 13 і 14 розділу II цієї Інструкції.

Первинне призначення на посади військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також призначення (переміщення) військовослужбовців, які перебувають на військовій службі, відповідно до їх мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом, здійснюються наказом командира військової частини по стройовій частині до закінчення заходів відмобілізування незалежно від номенклатури посад для призначення.

Пунктом 14 Розділу ІІ Інструкції №280 встановлено, що зарахування до списків особового складу військової частини прибулого особового складу (або прийому на роботу працівників) здійснюється наказом по стройовій частині у день їх прибуття (прийому на роботу) до військової частини.

Підставою для видання наказу про зарахування особового складу до списків військової частини (про прийом на роботу працівника) є, зокрема, для військовослужбовців - іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця.

З вказаних норм у їх сукупності слідує, що організація обліку та призову громадян в особливий період, покладена на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Разом з тим, зарахування до штату військової частини та виключення з нього здійснюється наказами по стройовій частині відповідної військової частини. Відповідне зарахуванням здійснюється не на власний розсуд, а на підставі іменних списків команд, які надходять від територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Суд встановив, що, відповідно до поіменного списку військовозобов`язаних, які призвані та направлені ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивача 15.03.2024 р. направлено до військової частини НОМЕР_1 , наказом №75 від 16.03.2024 року якої він зарахований до списків особового складу та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Отже, оскільки суд прийшов до висновку, що позивача правомірно 15.03.2024 року призвано на військову службу за мобілізацією та направлено до військової частини наказом від 15.03.2024 року №59, тому наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №75 від 16.03.2024 року (по стройовій частині) його обґрунтовано зараховано до списків особового складу військової частини.

Під час розгляду справи суд не встановив порушень відповідачами порядку призову позивача на військову службу за мобілізацією.

З урахуванням зазначеного, у суду відсутні підстави визнавати протиправними та скасовувати накази №58 від 14.03.2024 року та №75 від 16.03.2024 року, припинивши військову службу ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що з дня відправлення до військової частини НОМЕР_1 позивач проходить військову службу та набув правового статусу «військовослужбовець».

Згідно з абз. 2 п. 225 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону №2232-ХІІ у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Пункт 233 Положення №1153/2008 передбачає, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Пунктом 2 частини 3 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначені підстави звільнення з військової служби під час воєнного стану військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, серед яких: а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі; б) за станом здоров`я: на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців; за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу); в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі; г) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу); д) у зв`язку із звільненням з полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу); е) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі (для осіб вищого офіцерського складу); з) у зв`язку із призначенням (обранням) на посаду або перебуванням на посаді судді, судді Конституційного Суду України, члена Вищої ради правосуддя, члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, керівника служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя, його заступника, дисциплінарного інспектора Вищої ради правосуддя.

Тобто, якщо позивач на теперішній час не може проходити військову службу з підстав, визначених ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», то він має право у встановленому порядку ініціювати питання про звільнення з військової служби.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідачі діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У розвиток цієї конституційної норми частиною 1 та 3 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. До суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

При цьому, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах (стаття 2 КАС України).

Конституційний Суд України, надаючи тлумачення частини другої статті 55 Конституції України в своєму Рішенні від 14.12.2011 року №19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Це означає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Суд зазначає, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи - позивача з боку відповідача, який стверджує про їх порушення.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.06.2018 року у справі №826/4406/16 та від 29.06.2021 року у справі №1/380/2019/000578.

З урахуванням зазначеного, якщо право позивача порушеним не є, то, відповідно, воно не може бути захищеним (поновленим) судом, а тому відсутність порушеного права є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову.

Таким чином, рішення суб`єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо такі рішення прийняті суб`єктом владних повноважень поза межами визначеної законом компетенції, або ж оспорюванні рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

В даному ж випадку під час розгляду справи суд не встановив порушення прав та законних інтересів позивача з боку відповідачів, що є самостійною та достатньою підставою для відмови в задоволенні позову.

Доводи позивача, якими він обґрунтовував свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження впродовж розгляду справи та спростовуються наведеними в рішенні суду обставинами, адже згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтовані, не відповідають вимогам законодавства та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 6, 14, 90, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправним та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 14.03.2024 року в частині призову та направлення для проходження військової служби під час мобілізації в особливий період до Військової частини НОМЕР_1 , визнання протиправним та скасування наказу №75 від 16.03.2024 року командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) в частині призначення та зарахування до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та приступлення до виконання службових обов`язків за посадою, припинивши військову службу ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Леонід СВИДА