Справа № 380/5291/24
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2025-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/5291/24 пров. № А/857/26664/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 року (головуючий суддя Гулик А.Г., м.Львів) у справі №380/5291/24 за адміністративним позовом Головного управління Національної поліції у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

11.03.2024 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ГУНП у Львівській області 5486,05 грн у рахунок відшкодування вартості предметів однострою особистого користування.

Позов обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 проходив службу на посаді начальника штабу батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Львів» ГУНП у Львівській області. Відповідно до арматурної картки № 13251 відповідач за час проходження служби отримав наступні предмети однострою особистого користування: шапка флісова; шапка; кепі; шапка-маска літо; шапка-маска зима; костюм ут. т/с; костюм утеплений камуфляж; термобілизна; костюм спец. т/с; фуфайка; черевики демісезонні; черевики чорного кольору; черевики високі берці. Сума коштів, яка має бути сплачена для відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, з урахуванням строку експлуатації предметів однострою складає 5486,05 грн. Наказом № 72 о/с від 07.02.2024 ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Разом з тим, Наказом № 72 о/с від 07.02.2024 відповідача ознайомлено з необхідністю відшкодувати вартість предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, яка складає 5486 (п`ять тисяч чотириста вісімдесят шість) грн 05 коп.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 року адміністративним позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Головного управління Національної поліції у Львівській області вартість предметів однострою особистого користування, строк носіння яких не закінчився у розмірі 5486 (п`ять тисяч чотириста вісімдесят шість) грн 05 коп.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що однострій видається поліцейському безоплатно на майбутній термін служби та на строк, що передбачений нормами, а тому вважає, що поліцейський, який одержав однострій не має відшкодувати його вартість. На даний час, іншого Закону України чи змін до профільного Закону України «Про Національну поліцію» який би покладав на поліцейського обов`язок при звільненні зі служби здійснювати відшкодування вартості предметів однострою, строк експлуатації яких не закінчився відсутній. Більш того, механізму визначення залишкової вартості бувших у використанні речей відомі нормативні акти поліції не регламентують. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

22.11.2024 позивачем до суду подано відзив на апеляційну скаргу. Доводи відзиву аналогічні доводам адміністративного позову. Крім того, зазначає, що відомчими нормативно-правовими актами встановлено обов`язок поліцейського відшкодувати вартість однострою, а у випадку відмови добровільного відшкодування, стягнення здійснюється у судовому порядку. Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню 5 486,05 грн в рахунок відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння яких не закінчився на користь ГУНП у Львівській області. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 проходив службу на посаді начальника штабу батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Львів» ГУНП у Львівській області.

Наказом № 72 о/с від 07.02.2024 ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Позивача ознайомлено з наказом № 72 о/с від 07.02.2024 відповідача ознайомлено з необхідністю відшкодувати вартість предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, яка складає 5486 (п`ять тисяч чотириста вісімдесят шість) грн 05 коп.

Відповідно до арматурної картки № 13251 відповідач за час проходження служби отримав наступні предмети однострою особистого користування: шапка флісова; шапка; кепі; шапка-маска літо; шапка-маска зима; костюм ут. т/с; костюм утеплений камуфляж; термобілизна; костюм спец. т/с; фуфайка; черевики демісезонні; черевики чорного кольору; черевики високі берці. Сума коштів, яка має бути сплачена для відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, з урахуванням строку експлуатації предметів однострою складає 5486,05 грн.

У зв`язку із наявністю у відповідача заборгованості щодо сплати відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, позивач звернувся в суд першої інстанції з позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач, як суб`єкт владних повноважень, довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до преамбули Закону України «Про Національну поліцію» (Закон №580-VIII) цей Закон визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, тобто він є спеціальним нормативним актом, який регулює проходження служби в поліції. Норми, які б регулювали матеріальну відповідальність працівників поліції, заподіяну ними під час виконання службових обов`язків станом на час виникнення спірних правовідносин в ньому відсутні.

Відповідно до статті 56 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Службові відносини особи, яка вступає на службу в поліції, розпочинаються з дня видання наказу про призначення на посаду поліцейського.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року № 823 «Про однострій поліцейських» затверджено опис і зразки предметів однострою поліцейських.

На підставі пункту 1 розділу І Порядку забезпечення поліцейських одностроєм (у мирний час), затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 12 вересня 2017 року № 772 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 24 грудня 2019 року № 1100) (Порядок) цей Порядок визначає механізм забезпечення поліцейських одностроєм згідно з нормами належності однострою поліцейських (у мирний час), організацію його використання та обліку.

Пунктом 2 розділу І Порядку встановлено, що у цьому Порядку терміни вжито в таких значеннях: однострій - загальна назва форменого одягу поліцейського, що складається з предметів, які видаються в тимчасове користування для виконання службових завдань, тренувань, навчань, занять тощо (інвентарне майно), та предметів особистого користування, які видаються в постійне користування і не використовуються як інвентарне майно; строк носіння (експлуатації) предметів однострою - час, установлений нормами належності, протягом якого предмет має носитися або перебувати в експлуатації.

Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку одностроєм згідно із цим Порядком забезпечуються поліцейські, які: проходять службу на відповідних посадах у Національній поліції України; перебувають у розпорядженні органів поліції без зайняття відповідних посад із залишенням на службі в поліції; прикомандировані до Верховної Ради України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, інших органів державної влади (закладів, установ) або органів місцевого самоврядування на час виконання відповідних повноважень на постійній основі із залишенням їх на службі в поліції; здобувають освіту на денній формі навчання за державним замовленням у закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (ЗВО); відряджені відповідно до статті 71 Закону України «Про Національну поліцію» (Закон) до органів державної влади, установ та організацій із залишенням на службі в поліції, з подальшим призначенням на посади відповідно до переліку посад, які можуть бути заміщені поліцейськими в державних органах, установах та організаціях, що затверджується Президентом України.

Пунктами 1,2 та 3 розділу IV Порядку встановлено, що строк носіння (експлуатації) предметів однострою починає обчислюватися з дня фактичної видачі їх у користування (експлуатацію). Час зберігання предметів однострою на складі не зараховується до строку їх носіння (експлуатації). На кожного поліцейського для здійснення контролю за станом використання ним предметів однострою згідно з нормами належності та за строками їх носіння (експлуатації) оформлюється арматурна картка. Облік предметів однострою в арматурній картці ведеться з дати призначення поліцейського на відповідну посаду або зарахування на навчання до ЗВО згідно з наказом по особовому складу.

Згідно з пунктами 1, 3 розділу V Порядку предмети однострою особистого користування передаються поліцейським безоплатно. Предметами однострою особистого користування забезпечуються поліцейські, визначені в пункті 3 розділу І цього Порядку, із дня призначення на посаду або зарахування на навчання до ЗВО. Предмети однострою особистого користування видаються поліцейським на майбутній термін служби або з урахуванням навчання у ЗВО та на строк, що передбачений нормами належності.

Відповідно до пункту 10 розділу V Порядку відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився, здійснюється з урахуванням термінів його експлуатації та у випадку втрати, пошкодження та/або звільнення поліцейського зі служби з таких підстав: за власним бажанням. Керівник відповідного органу поліції не пізніше ніж за 5 робочих днів до звільнення поліцейського зі служби видає наказ про відшкодування особою вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився. Поліцейському видається під розписку належно завірена копія наказу про відшкодування вартості предметів однострою особистого користування. Відрахування з грошового забезпечення поліцейського здійснюються виключно за його письмової згоди або в судовому порядку.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України 22 червня 2016 року № 530 затверджено (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 15 травня 2019 року № 377, який був чинний на момент видачі предметів однострою, втратив чинність 10 липня 2020 року) Норму № 7 належності однострою поліцейських підрозділів поліції особливого призначення (Норма № 7) та Норму № 11 належності однострою поліцейських, які залучені до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, проведення антитерористичної операції або безпосередньо виконують завдання із забезпечення публічної безпеки і порядку, боротьби із злочинністю, забезпечення безпеки дорожнього руху в районі її проведення, відповідно до яких встановлено перелік предметів однострою та його строк носіння (експлуатації) (Норма № 11).

Наказом № 72 о/с від 07.02.2024 відповідача ознайомлено з необхідністю відшкодувати вартість предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, яка складає - 5486 (п`ять тисяч чотириста вісімдесят шість) грн 05 коп.

Відповідно до арматурної картки № 13251 відповідач за час проходження служби отримав наступні предмети однострою особистого користування: шапка флісова; шапка; кепі; шапка-маска літо; шапка-маска зима; костюм ут. т/с; костюм утеплений камуфляж; термобілизна; костюм спец. т/с; фуфайка; черевики демісезонні; черевики чорного кольору; черевики високі берці. Сума коштів, яка має бути сплачена для відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, з урахуванням строку експлуатації предметів однострою складає 5486,05 грн.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що відповідач у добровільному порядку не здійснив відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, у зв`язку з чим, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем з відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився в сумі 5486,05грн, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вказану суму необхідно стягнути в судовому порядку.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 року у справі № 380/5291/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний