Справа № 440/7688/24
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2025-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 р. Справа № 440/7688/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Ральченка І.М. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.11.2024, головуючий суддя І інстанції: Л.М. Петрова, повний текст складено 07.11.24 по справі № 440/7688/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 12.06.2024 року №69; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з 01.06.2024 року здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідок про доходи: №1 від 01.07.2008 року про доходи за 2007 рік; №1 від 01.03.2009 року про доходи за 2008 рік; №1 від 11.02.2010 року про доходи за 2009 рік; №1 від 14.02.2010 року про доходи за 2010 рік; №1 від 28.01.2012 року про доходи за 2011 рік; №01 від 06.07.2015 року про доходи за 2012 рік; №01 від 06.07.2015 року про доходи за 1-4 місяці за 2013 рік; №2 від 22.01.2014 року про доходи за 5-й місяць за 2013 рік; №3 від 15.01.2014 року про доходи за 7-12-ті місяці за 2013 рік; №01 від 06.07.2015 року про доходи за 2015 рік.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07.11.2024 позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 12.06.2024 року №69. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з 01.06.2024 року здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідок про доходи: №1 від 01.07.2008 року про доходи за 2007 рік; №1 від 01.03.2009 року про доходи за 2008 рік; №1 від 11.02.2010 року про доходи за 2009 рік; №1 від 14.02.2010 року про доходи за 2010 рік; №1 від 28.01.2012 року про доходи за 2011 рік; №01 від 06.07.2015 року про доходи за 2012 рік; №01 від 06.07.2015 року про доходи за 1-4 місяці за 2013 рік; №2 від 22.01.2014 року про доходи за 5-й місяць за 2013 рік; №3 від 15.01.2014 року про доходи за 7-12-ті місяці за 2013 рік; №01 від 06.07.2015 року про доходи за 2015 рік. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.11.2024 року та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що з 01 січня 2023 року російська федерація в односторонньому порядку припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року в м. Москві, що призвело до розірвання дипломатичних відносин з росією. Зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання питання обчислення страхового стажу та пенсійного забезпечення» від 25 квітня 2024 року №3674-IX (набув чинності 23.06.2024 року) передбачено доповнити Закон України №1058-VI пунктом 5-1: «Періоди трудової діяльності з 1 січня 1992 року до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання питання обчислення страхового стажу та пенсійного забезпечення» за межами України в державах, які входили до складу колишнього Союзу РСР, зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, якщо це передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України». Звертає увагу, що Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан. У зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, що призвело до розірвання дипломатичних відносин з росією, прийнятим рішенням обидві сторони втратили можливість двосторонньої комунікації. Стверджує, що не існує чинного міжнародного договору між Україною та росією, на підставі якого можливе обчислення пенсії з урахуванням довідок про заробітну плату за період роботи з 01.01.1992 в російській федерації. Зауважує, що згідно з листом Міністерства соціальної політики України від 12.01.2023 року №411/0/2-23/54, при призначені пенсії заробітну плату (дохід) для обчислення пенсії враховувати за періоди страхового стажу, набутого на території України, на умовах, визначених частиною першою статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при цьому до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31 грудня 1991 року. Вважає, що відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивача відповідно до довідок про заробітну плату за періоди роботи в російській федерації за 2008-2015 рр. Враховує, що через відсутність двосторонньої комунікації між Україною та росією неможливо направити запит на перевірку довідок та з`ясування їх відповідності первинним документам, а через відсутність чинного міжнародного договору стосовно пенсійного забезпечення між Україною та росією відсутній механізм врахування заробітної плати згідно цих довідок при обчисленні пенсії позивача. Наголошує, що згідно чинного законодавства функції по призначенню, перерахунку і виплаті пенсій покладені саме на Пенсійний фонд України, який здійснює свої повноваження через створенні в установленому порядку територіальні управління. Зобов`язання здійснити перерахунок пенсії позивачу є втручанням у здійснення дискреційних повноважень відповідача.

ОСОБА_1 подав до суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, вважає доводи та обґрунтування апеляційної скарги помилковими та безпідставними, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.11.2024 року без змін. Зазначає, що до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 Україна, як держава - учасниця Угоди, виконує зобов`язання, взяті згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Вказує, що за наявності чинних у період роботи особи положень Угоди, що передбачали відповідне право, така особа не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу. Стверджує, що наявна в матеріалах справи трудова книжка позивача (завірена її копія) не може піддаватися сумніву та позбавляти права на зарахування відповідних періодів до стажу з тих міркувань, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації припинено співробітництво з країною-агресором. Вважає, що позиція відповідача суперечить принципу верховенства права, оскільки право позивача на призначення пенсії не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з однією з держав-учасниць Угоди.

Відповідно до ч.1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 02.11.2022 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

За результатами розгляду заяви позивача за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області прийняло рішення №69 від 08.11.2022 про відмову у призначенні пенсії.

Не погодившись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області прийняло рішення №69 від 08.11.2022, позивач звернувся до суду з позовом.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12.01.2023 у справі №440/10375/22, яке набрало законної сили 23.05.2023, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №69 від 08 листопада 2022 року про відмову у призначенні пенсії. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо незарахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 періодів його роботи: з 01 червня 2007 року по 29 квітня 2008 року, з 16 червня 2008 року по 31 грудня 2011 року, з 01 січня 2012 року по 11 квітня 2013 року, з 16 квітня 2013 року по 14 червня 2013 року, з 25 липня 2013 року по 21 січня 2014 року та з урахуванням розміру заробітної плати (доходів) згідно з довідками: № 1 від 01 липня 2008 року про доходи за 6-12 місяці за 2007 рік; № 1 від 01 березня 2009 року про доходи за 2008 рік; № 1 від 11 лютого 2010 року про доходи за 2009 рік; № 1 від 14 лютого 2010 року про доходи за 2010 рік; № 1 від 28 січня 2012 року про доходи за 2011 рік; № 01 від 06 липня 2015 року про доходи за 2012 рік; № 01 від 06 липня 2015 року про доходи за 1-4 місяці за 2013 рік; № 2 від 22 січня 2014 року про доходи за 5-й місяць за 2013 рік; № 3 від 15 січня 2014 року про доходи за 7-12 місяці за 2013 рік. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи: з 01 червня 2007 року по 29 квітня 2008 року, з 16 червня 2008 року по 31 грудня 2011 року, з 01 січня 2012 року по 11 квітня 2013 року, з 16 квітня 2013 року по 14 червня 2013 року, з 25 липня 2013 року по 21 січня 2014 року та з урахуванням розміру заробітної плати (доходів) згідно з довідками: № 1 від 01 липня 2008 року про доходи за 6-12 місяці за 2007 рік; № 1 від 01 березня 2009 року про доходи за 2008 рік; № 1 від 11 лютого 2010 року про доходи за 2009 рік; № 1 від 14 лютого 2010 року про доходи за 2010 рік; № 1 від 28 січня 2012 року про доходи за 2011 рік; № 01 від 06 липня 2015 року про доходи за 2012 рік; № 01 від 06 липня 2015 року про доходи за 1-4 місяці за 2013 рік; № 2 від 22 січня 2014 року про доходи за 5-й місяць за 2013 рік; № 3 від 15 січня 2014 року про доходи за 7-12 місяці за 2013 рік. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 02 листопада 2022 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

На виконання рішення суду, пенсійним органом призначено позивачу пенсію за вислугу років з 02.11.2022 та зараховано до страхового стажу періоди його роботи: з 01.06.2007 по 29.04.2008, з 16.06.2008 по 31.12.2011, з 01.01.2012 по 11.04.2013, з 16.04.2013 по 14.06.2013 року, з 25.07.2013 по 21.01.2014, що підтверджується протоколом перерахунку пенсії від 13.07.2023 та розрахунком пенсії за вислугу років.

05.06.2024 позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про перерахунок пенсії за вислугу років згідно з довідками про доходи за 2007-2013 роки.

До заяви додано: паспорт громадянина України НОМЕР_1 ; трудову книжку серії НОМЕР_2 ; довідки про джерела доходів з 01.07.2000 за 2007-2013 роки: №1 від 01.07.2008 про доходи за 6-12 місяці 2007 року; №1 від 01.03.2009 про доходи за 2008 рік; №1 від 11.02.2010 про доходи за 2009 рік; №1 від 14.02.2010 про доходи за 2010 рік; №1 від 28.01.2012 про доходи за 2011 рік; №01 від 06.07.2015 про доходи за 1-4 місяці 2012 року; №01 від 06.07.2015 про доходи за 2012 рік; №01 від 06.07.2015 про доходи за 1-4 місяці 2013 року; №2 від 22.01.2014 про доходи за 5-6 місяці за 2013 рік; №3 від 15.01.2014 про доходи за 7-12 місяці 2013 року.

Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 12.06.2024 №69 за принципом екстериторіальності розглянуто заяву ОСОБА_1 від 05.06.2024 щодо перерахунку пенсії та зазначено, що з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді від 13.03.1992 «Про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення». Вказано, що пенсії громадянам України, які проживали/працювали на території російської федерації призначаються на умовах, визначених Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До страхового стажу на підставі трудової книжки та інших документів зараховуються періоди роботи (служби) на території російської федерації по 31.12.1991. Прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 через відсутність законних підстав.

Позивач, не погоджуючись із зазначеним рішення, звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 12.06.2024 року №69.

У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача буде скасування рішення від 12.06.2024 року №69 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з 01.06.2024 року здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідок про доходи: №1 від 01.07.2008 року про доходи за 2007 рік; №1 від 01.03.2009 року про доходи за 2008 рік; №1 від 11.02.2010 року про доходи за 2009 рік; №1 від 14.02.2010 року про доходи за 2010 рік; №1 від 28.01.2012 року про доходи за 2011 рік; №01 від 06.07.2015 року про доходи за 2012 рік; №01 від 06.07.2015 року про доходи за 1-4 місяці за 2013 рік; №2 від 22.01.2014 року про доходи за 5-й місяць за 2013 рік; №3 від 15.01.2014 року про доходи за 7-12-ті місяці за 2013 рік; №01 від 06.07.2015 року про доходи за 2015 рік.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі по тексту - Закон №1058-IV).

За приписами ч.1 ст.9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з ч.1 ст.44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст.45 Закону №1058-IV перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Таким чином, перерахунок пенсії може здійснюватися за заявою пенсіонера та поданими до неї документами. За результатами розгляду такої заяви з доданими до неї документами орган, що призначає пенсію або здійснює її перерахунок, не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про перерахунок або про відмову в перерахунку пенсії, про що повідомляє заявника.

Частиною 1 ст.40 Закону №1058-IV передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Також, згідно з п.2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (далі по тексту Порядок №22-1), довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Форму і зміст довідки про заробітну плату для обчислення пенсії наведено в додатку 5 до Порядку №22-1.

Так, довідка про заробітну плату для обчислення пенсії містить відомості щодо: сум заробітної плати з розшифруванням; сплати страхових внесків та первинних документів, на підставі яких видана довідка.

Отже, з наведеного правового регулювання слідує, що заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, зокрема особовими рахунками, платіжними відомостями та іншими документами про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією. Довідка про заробітну плату для обчислення пенсії повинна містити відомості щодо: сум заробітної плати з розшифруванням; сплати страхових внесків та первинних документів, на підставі яких видана довідка.

Такий висновок суду узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним в постановах від 31.08.2022 року у справі №280/8521/20 та від 17.05.2023 року у справі №400/2297/19, які в силу ч.5 ст.242 КАС України є обов`язковими для врахування при розгляді даної справи.

За обставинами справи, 05.06.2024 позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про перерахунок пенсії за вислугу років згідно з довідками про доходи за 2007-2013 роки.

До заяви додано: паспорт громадянина України НОМЕР_1 ; трудову книжку серії НОМЕР_2 ; довідки про джерела доходів з 01.07.2000 за 2007-2013 роки: №1 від 01.07.2008 про доходи за 6-12 місяці 2007 року; №1 від 01.03.2009 про доходи за 2008 рік; №1 від 11.02.2010 про доходи за 2009 рік; №1 від 14.02.2010 про доходи за 2010 рік; №1 від 28.01.2012 про доходи за 2011 рік; №01 від 06.07.2015 про доходи за 1-4 місяці 2012 року; №01 від 06.07.2015 про доходи за 2012 рік; №01 від 06.07.2015 про доходи за 1-4 місяці 2013 року; №2 від 22.01.2014 про доходи за 5-6 місяці за 2013 рік; №3 від 15.01.2014 про доходи за 7-12 місяці 2013 року.

Зі змісту рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 12.06.2024 року №69 встановлено, що підставою для неврахування наданих позивачем довідок стало те, що з 01.01.2023 року російська федерація припинила участь в Угоді від 13.03.1992 року «Про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення». Пенсії громадянам України, які проживали/працювали на території російської федерації призначаються на умовах, визначених Законом України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До страхового стажу на підставі трудової книжки та інших документів зараховуються періоди роботи (служби) на території російської федерації по 31.12.1991 року.

Суд зазначає, що згідно з ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

У відповідності до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року закріплено принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Колегія суддів звертає увагу, що на час спірних правовідносин Україна була членом вказаної Угоди (постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року №1328 Кабінет Міністрів України постановив вийти з цієї Угоди).

Відповідно до абз. 2, 3 ст.6 Угоди між Урядом України і урядом російської федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14.01.1993 року (яка діяла на час спірних правовідносин) трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

З урахуванням наведеного вище, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні.

Зазначене вище також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 22.10.2020 року у справі №348/1137/14-а та від 09.09.2020 року у справі №348/2071/16-а, від 29.01.2024 у справі №560/5001/21.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» (далі по тексту - Постанова №1328), Україна вийшла з вищезазначеної Угоди. Вказана постанова набрала чинності 02.12.2022 року. Отже, до набрання чинності Постановою №1328, Україна як держава-учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно із Угодою.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.70 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, якщо договором не передбачається інше або якщо учасники не погодились про інше, припинення договору відповідно до його положень або відповідно до Конвенції звільняє учасників договору від усякого зобов`язання виконувати договір у майбутньому та не впливає на права, зобов`язання або юридичне становище учасників, які виникли в результаті виконання договору до його припинення.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.13 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Крім того, в рішенні Конституційного Суду України від 07.10.2009 року №25-рп/2009 чітко зазначено, що конституційне право на соціальний захист не може бути поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.3 ст.23 Загальної декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської соціальної хартії та ст.46 Конституції України, працівники у старості мають право на пенсію, що є основним джерелом існування, яка має забезпечувати достатній життєвий рівень.

Таким чином, суд відхиляє посилання відповідача, покладені в основу спірного рішення від 12.06.2024 №69, на ту обставину, що з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, оскільки вказані обставини не стосуються періодів трудової діяльності та заробітку позивача, що мали місце в період дії вказаної Угоди.

Суд звертає увагу, що єдиною підставою для відмови у перерахунку пенсії позивача на підставі наданих довідок про доходи за 2007-2013 роки було посилання на припинення з 01.01.2023 російською федерацією участі в Угоді від 13.03.1992 «Про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення», тобто, на відсутність підстав для зарахування до страхового стажу періодів роботи на території російської федерації та заробітку після 31.12.1991, що спростовано вищенаведеними висновками суду.

При цьому, суд враховує, що в оскаржуваному рішенні відсутнє посилання на невідповідність довідок про заробітну плату вимогам чинного законодавства та судом встановлено, що ці довідки містять відомості щодо: сум заробітної плати; відрахування внесків до пенсійного органу російської федерації; підписи відповідальних осіб та печатки установ.

За таких підстав, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 12.06.2024 №69 щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідачем жодних належних доказів на підтвердження правомірності власних дій (рішення), які є предметом оскарження, надано не було.

Щодо обраного судом першої інстанції способу захисту порушеного права позивача та відповідних доводів апеляційної скарги відповідача, колегія суддів враховує, що спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до ст.13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Chahal проти Об`єднаного королівства» (заява №22414/93) зазначив, що ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, її суть зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист (параграф 145).

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (параграф 75 рішення Європейського суду з прав людини від 05 квітня 2005 у справі «Афанасьєв проти України»).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що ефективним та належним способом відновлення порушеного права позивача буде визнання протиправним та скасування рішення від 12.06.2024 року №69 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з 01.06.2024 року здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідок про доходи: №1 від 01.07.2008 року про доходи за 2007 рік; №1 від 01.03.2009 року про доходи за 2008 рік; №1 від 11.02.2010 року про доходи за 2009 рік; №1 від 14.02.2010 року про доходи за 2010 рік; №1 від 28.01.2012 року про доходи за 2011 рік; №01 від 06.07.2015 року про доходи за 2012 рік; №01 від 06.07.2015 року про доходи за 1-4 місяці за 2013 рік; №2 від 22.01.2014 року про доходи за 5-й місяць за 2013 рік; №3 від 15.01.2014 року про доходи за 7-12-ті місяці за 2013 рік; №01 від 06.07.2015 року про доходи за 2015 рік.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення від 12.06.2024 року №69, однак, звертає увагу, що позивач звернувся із заявою до пенсійного органу про перерахунок пенсії за вислугу років згідно з довідками про доходи за 2007-2013 роки: №1 від 01.07.2008 року про доходи за 6-12 місяці 2007 року; №1 від 01.03.2009 року про доходи за 2008 рік; №1 від 11.02.2010 року про доходи за 2009 рік; №1 від 14.02.2010 року про доходи за 2010 рік; №1 від 28.01.2012 року про доходи за 2011 рік; №01 від 06.07.2015 року про доходи за 1-4 місяці 2012 року; №01 від 06.07.2015 року про доходи за 2012 рік; №01 від 06.07.2015 року про доходи за 1-4 місяці 2013 року; №2 від 22.01.2014 року про доходи за 5-6 місяці 2013 року; №3 від 15.01.2014 про доходи за 7-12 місяці 2013 року.

При цьому, в матеріалах справи відсутня довідка №01 від 06.07.2015 про доходи за 2015 рік.

Згідно розрахунку пенсії позивача за вислугу років 2015 рік не був зарахований до його страхового стажу. Вказаних зобов`язань не було покладено і рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12.01.2023 у справі №440/10375/22.

У зв`язку з чим, в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про доходи №01 від 06.07.2015 року про доходи за 2015 рік слід відмовити.

Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до частково неправильного вирішення справи.

Крім того, судом першої інстанції зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки №2 від 22.01.2014 року про доходи за 5-й місяць 2013 року, однак, не враховано, що вказана довідка містить інформацію про доходи за 5-6 місяці 2013 року.

Також, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи наявна довідка №01 від 06.07.2015 року про доходи за 1-4 місяці 2012 року, а також довідка №01 від 06.07.2015 року про доходи за весь 2012 рік.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов: лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача; повний захист прав позивач неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав; вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

Враховуючи встановлені у справі фактичні обставини, з метою повного та належного захисту прав позивача, колегія суддів, відповідно до вимог ч.2 ст.9 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та обрати спосіб захисту порушеного права позивача, що в повній мірі сприяє досягненню ефективного захисту інтересів позивача та встановлює спосіб відновлення його права від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з 01.06.2024 року здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідок про доходи: №1 від 01.07.2008 року про доходи за 6-12 місяці 2007 року; №1 від 01.03.2009 року про доходи за 2008 рік; №1 від 11.02.2010 року про доходи за 2009 рік; №1 від 14.02.2010 року про доходи за 2010 рік; №1 від 28.01.2012 року про доходи за 2011 рік; №01 від 06.07.2015 року про доходи за 1-4 місяці 2012 року; №01 від 06.07.2015 року про доходи за 2012 рік; №01 від 06.07.2015 року про доходи за 1-4 місяці 2013 року; №2 від 22.01.2014 року про доходи за 5-6 місяці 2013 року; №3 від 15.01.2014 про доходи за 7-12 місяці 2013 року.

При цьому, у даній справі повноваження відповідача не є дискреційними, оскільки у разі скасування рішення про відмову у перерахунку пенсії позивача з єдиної підстави відсутності чинного міжнародного договору між Україною та росією, за яким неможливе обчислення пенсії з урахуванням довідок про заробітну плату за період роботи в російській федерації з 01.01.1992, колегія суддів вважає, відповідач зобов`язаний до вчинення конкретних дій щодо перерахунку пенсії позивача на підставі довідок про доходи за період з 2007-2013, а саме: №1 від 01.07.2008 року про доходи за 6-12 місяці 2007 року; №1 від 01.03.2009 року про доходи за 2008 рік; №1 від 11.02.2010 року про доходи за 2009 рік; №1 від 14.02.2010 року про доходи за 2010 рік; №1 від 28.01.2012 року про доходи за 2011 рік; №01 від 06.07.2015 року про доходи за 1-4 місяці 2012 року; №01 від 06.07.2015 року про доходи за 2012 рік; №01 від 06.07.2015 року про доходи за 1-4 місяці 2013 року; №2 від 22.01.2014 року про доходи за 5-6 місяці 2013 року; №3 від 15.01.2014 про доходи за 7-12 місяці 2013 року.

Інші доводи і заперечення сторін по справі, з урахуванням наведеного, на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню.

За цим, апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню.

При цьому, колегія суддів зазначає, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.2 ст.308 КАС України).

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.11.2024 по справі № 440/7688/24 скасувати в частині задоволення позову про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з 01.06.2024 року здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідок про доходи: №1 від 01.07.2008 року про доходи за 2007 рік; №1 від 01.03.2009 року про доходи за 2008 рік; №1 від 11.02.2010 року про доходи за 2009 рік; №1 від 14.02.2010 року про доходи за 2010 рік; №1 від 28.01.2012 року про доходи за 2011 рік; №01 від 06.07.2015 року про доходи за 2012 рік; №01 від 06.07.2015 року про доходи за 1-4 місяці за 2013 рік; №2 від 22.01.2014 року про доходи за 5-й місяць за 2013 рік; №3 від 15.01.2014 року про доходи за 7-12-ті місяці за 2013 рік; №01 від 06.07.2015 року про доходи за 2015 рік.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з 01.06.2024 року здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідок про доходи: №1 від 01.07.2008 року про доходи за 6-12 місяці 2007 року; №1 від 01.03.2009 року про доходи за 2008 рік; №1 від 11.02.2010 року про доходи за 2009 рік; №1 від 14.02.2010 року про доходи за 2010 рік; №1 від 28.01.2012 року про доходи за 2011 рік; №01 від 06.07.2015 року про доходи за 1-4 місяці 2012 року; №01 від 06.07.2015 року про доходи за 2012 рік; №01 від 06.07.2015 року про доходи за 1-4 місяці 2013 року; №2 від 22.01.2014 року про доходи за 5-6 місяці 2013 року; №3 від 15.01.2014 про доходи за 7-12 місяці 2013 року.

В іншій частині в позові відмовити.

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.11.2024 по справі № 440/7688/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко І.С. Чалий