Справа № 204/9268/24
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2025-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 січня 2025 року м. Дніпросправа № 204/9268/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24.10.2024 року (суддя Черкез Д.Л., м. Дніпро, повний текст рішення складено 24.10.2024 року) в справі №204/9268/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про скасування постанови при застосування адміністративного штрафу,-

в с т а н о в и в:

23.09.2024 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі по тексту відповідач або ГУ ДПС), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № 28 від 16.05.2024 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу у розмірі 680,00 грн. відповідно до ч. 1 ст. 164-1 КУпАП; закрити провадження у адміністративній справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164-1 КУпАП

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24.10.2024 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, апеляційну скаргу подало Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій просило скасувати рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтувало тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянтом вказувалось, що судом першої інстанції адміністративний позов фактично не розглядався, обставини та факти, викладені, не розглядалися та не надано юридичної оцінки. Апелянт вказував, що в матеріалах справи наявні докази щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Апелянт вказував, що ним проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2017р. по 28 лютого 2018р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2015р. по 28 лютого 2018 р., за результатами перевірки складено акт перевірки від 11.04.2024 р. №980/04-36-24- 09/, який 12.04.2024 р. направлено засобами поштового зв`язку, рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Документальною позаплановою невиїзною перевіркою ФОП ОСОБА_1 встановлено порушення: - абз.5 п.6 статті 128 Господарського кодексу України від 16 січня 2003 року №436-IV, п.44.1 п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України, п.1 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 №481 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013р. за № 1686/24218, в частині не ведення обліку доходів і витрат у Книзі обліку доходів і витрат, внаслідок її ненадання до перевірки, за яке відповідальність передбачена частиною 1 ст.164-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення зі змінами та доповненнями; - п.2 част.1 ст.7, част.3 ст.9 розділу ІІІ Закону України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» внаслідок заниження оподатковуваного доходу на 3969648,70 грн., в результаті занижено суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування всього на 80 320,00 грн., у т.ч. за 2017 рік на 77045,62 грн., за 2018 рік на 3274,38 грн., за яке відповідальність передбачена частиною 1 ст.165-1 КУпАП; - п.1, п.2 част.2 ст.6, п.1 част.1 ст.7 з урахуванням ч.5 ст. 8 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» внаслідок неподання Звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за червень-липень 2015 року, в результаті чого занижено суму єдиного соціального внеску по найманому працівнику на 1014,06 грн., за яке відповідальність передбачена частиною 1 ст.165-1 КУпАП. Апелянт не погоджується з твердженням суду першої інстанції, що правопорушення за ч. 1 ст. 165-1 КУпАП не є триваючим, а правопорушення за ч. 1 ст. 164-1 КУпАП щодо неведення обліку доходів і витрат у Книзі обліку доходів і витрат можна вважати триваючим лише до моменту проведення державної реєстрації припинення та дати зняття позивача ОСОБА_1 з обліку платника податків, тобто до 28 лютого 2018 року. Апелянт вказував, що не сплинув передбачений частиною 1 статті 38 КУпАП строк, протягом якого можливе накладення адміністративного стягнення. Правопорушення за ч.1 ст. 164-1 КУпАП є триваючим якщо платник податків перебуває на обліку та не знятий з нього. Згідно ІКС «Податковий блок» ППФО ОСОБА_1 перебуває у стані 11 припинено, але не знято з обліку. ГУ ДПС у Дніпропетровській області вважає що правопорушення є триваючим, та, враховуючи що відповідно до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу. З 1 серпня 2023 року набрав чинності Закон України від 30 червня 2023 року № 3219-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану», пунктом 1 якого пункт 102.9 статті 102 Податкового кодексу України виключено.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення № 28 від 16.05.2024 року була винесена начальником управління оподаткування фізичних осіб Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області Кібкало Т.В. після спливу строку накладення адміністративного стягнення, встановленого частиною 1 статті 38 КУпАП. Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за заниження суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2017 рік та за 2018 рік; неподання звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за червень-липень 2015 року, в результаті чого занижено суму єдиного соціального внеску по найманому працівнику; неведення обліку доходів і витрат у Книзі обліку доходів і витрат, внаслідок її ненадання до перевірки. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). Правопорушення за ч. 1 ст. 165-1 КУпАП не є триваючим, а правопорушення за ч. 1 ст. 164-1 КУпАП щодо неведення обліку доходів і витрат у Книзі обліку доходів і витрат можна вважати триваючим лише до моменту проведення державної реєстрації припинення та дати зняття позивача ОСОБА_1 з обліку платника податків, тобто до 28 лютого 2018 року, на момент винесення оскаржуваної постанови, тобто станом на 16 травня 2024 року, вочевидь сплинув передбачений частиною 1 статті 38 КУпАП строк, протягом якого можливе накладення адміністративного стягнення. З моменту припинення здійснення позивачем ОСОБА_1 підприємницької діяльності до моменту винесення уповноваженою особою відповідача оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення минуло більше шести років. Суд першої інстанції вказуваВ, що начальник управління оподаткування фізичних осіб Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області Кібкало Т.В., розпочавши провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі отриманих для розгляду протоколів № 43 та № 44 від 02.05.2024 року та не закривши провадження у справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, діяв в порушення вимог пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП та пункту 7 розділу ІІІ Інструкції з оформлення податковими органами матеріалів про адміністративні правопорушення. Наявні правові підстави для скасування оскаржуваної постанови. Під час розгляду справи питання щодо встановлення наявності або відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 164-1, ч. 1 ст. 165-1 КУпАП, судом не вирішувалось, оскільки, як вже було зазначено вище, у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю. Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Встановлено, що наказом «Про проведення документальної позапланової перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 » № 759-п від 28.02.2024 року призначено перевірку ОСОБА_1 .

Документальну позапланову перевірку проведено фахівцями ГУ ДПС у Дніпропетровській області та за результатами якої складено акт № 980/04-36-24-09/ НОМЕР_1 від 11.04.2024 року «Про результати документальної невиїзної позапланової перевірки платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2017 р. по 28 лютого 2018 р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2015 р. по 28 лютого 2018 р.». Висновками акту вказано про зафіксовані порушення абз.5 п.6 статті 128 Господарського кодексу України, п.44.1 п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України, п.1 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 №481, в частині не ведення обліку доходів і витрат у Книзі обліку доходів і витрат, внаслідок її ненадання до перевірки, за яке відповідальність передбачена частиною 1 ст.1641 Кодексу України про адміністративні правопорушення; п.2 част.1 ст.7, част.3 ст.9 розділу ІІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» внаслідок заниження оподатковуваного доходу на 3969648,70 грн., в результаті занижено суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування всього на 80 320,00 грн., у т.ч. за 2017 рік на 77045,62 грн., за 2018 рік на 3274,38 грн., за яке відповідальність передбачена частиною 1 ст.165-1 КУпАП; п.1, п.2 част.2 ст.6, п.1 част.1 ст.7 з урахуванням ч.5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» внаслідок неподання Звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (Додаток 4) за червень-липень 2015 року, в результаті чого занижено суму єдиного соціального внеску по найманому працівнику на 1014,06 грн., за яке відповідальність передбачена частиною 1 ст.165-1 КУпАП.

Згідно акту № 980/04-36-24-09/ від 11.04.2024 року ОСОБА_1 перебував на обліку у Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області як фізична особа-підприємець, однак підприємницьку діяльність припинив, дата проведення державної реєстрації припинення та дата зняття з обліку платника податків - 28 лютого 2018 року.

Встановлено, що 02.05.2024 року головним державним інспектором відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області складено протокол про адміністративне правопорушення № 43, в якому зазначено, що платник податків-фізична особа ОСОБА_1 вчинив порушення абз. 5 п. 6 ст. 128 Господарського кодексу України, п. 44.1 п. 44.3 ст. 44 ПК України, п. 1 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 року № 481, в частині не ведення обліку доходів і витрат у Книзі обліку доходів і витрат, внаслідок її ненадання до перевірки, за що частиною 1 статті 164-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність.

Також 02.05.2024 року складено протокол про адміністративне правопорушення № 44, в якому зазначено, що платник податків-фізична особа ОСОБА_1 вчинив порушення: п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 3 ст. 9 розділу ІІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» внаслідок заниження оподатковуваного доходу на 3969648,70 грн., в результаті занижено суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування всього на 80320,00 грн., у тому числі за 2017 рік на 77045,62 грн., за 2018 рік на 3274,38 грн., за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення; п. 1, п. 2 ч. 2 ст. 6, п. 1 ч. 1 ст. 7 з урахуванням ч. 5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» внаслідок неподання Звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за червень-липень 2015 року, в результаті чого занижено суму єдиного соціального внеску по найманому працівнику на 1014,06 грн., що підтверджено актом перевірки від 11 квітня 2024 року № 980/04-36-24-09/ НОМЕР_1 , за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

16.05.2024 року начальником управління оподаткування фізичних осіб Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області Кібкало Т.В., розглянувши протоколи від 02.05.2024 року № 43 та № 44 та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 28 про притягнення платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164-1, ч. 1 ст. 165-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680,00 грн.

Суд зазначає, що Головне управління ДПС у Дніпропетровській області під час виявлення адміністративного правопорушення не здійснювало фіксування порушення за допомогою фото чи відео засобів, не брались пояснення свідків. Норми КУпАП передбачають, що вчинене особою адміністративне правопорушення повинне бути достеменно доведене суб`єктом, який накладає стягнення.

Відповідно ст. 234-2 КУпАП податкові органи розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням порядку приймання готівки для подальшого її переказу (стаття 163-13), порушенням порядку проведення готівкових розрахунків та розрахунків з використанням електронних платіжних засобів за товари (послуги) (стаття 163-15), ухиленням від подання декларації про доходи (стаття 164-1), порушенням законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (стаття 165-1), порушенням порядку припинення юридичної особи (частини третя - шоста статті 166-6), перешкоджанням уповноваженим особам податкових органів у проведенні перевірок (стаття 188-23). Від імені податкових органів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники податкових органів та їх заступники, уповноважені ними посадові (службові) особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9, ст. 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 251, ст. 280 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 164-1 КУпАП неподання або несвоєчасне подання громадянами декларацій про доходи чи включення до декларацій перекручених даних, неведення обліку або неналежне ведення обліку доходів і витрат, для яких законами України встановлено обов`язкову форму обліку, - тягне за собою попередження або накладення штрафу у розмірі від трьох до восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 165-1 КУпАП порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності щодо єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або подання недостовірних відомостей, що використовуються в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, іншої звітності та відомостей, передбачених законами України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» і «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», порушення встановленого порядку використання та здійснення операцій з коштами Пенсійного фонду України, - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу - підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від тридцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналізуючи норми вище приведеного законодавства, колегія суддів зазначає, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності і встановлення її вини, необхідна наявність відповідних доказів.

Обов`язок доказування покладається на суб`єкта, який виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення.

У разі сумнівів щодо вчинення особою адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення не накладається. Обставини притягнення особи до адміністративної відповідальності трактуються на користь особи. Адже для визнання особи винною у вчинені адміністративного правопорушення обов`язково необхідно встановити, що дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності вчинені умисно, має місце протиправна дія та наявна вина у діях. Головним управлінням не доведено, що порушення допущені ОСОБА_1 вчинені умисно.

Більше того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена, адже відсутні пояснення свідків, відсутні будь-які зафіксовані докази технічними засобами.

Факт визнання особи винною працівником контролюючого, шляхом складання протоколу, не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення. Акт документальної перевірки, протокол не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Подібної позиції щодо неприйняття рапорту поліції як доказу вини особи у вичненні адмністративного правопорушення дотримуєтьсмя Верховний Суд, зокрема у постанові від 20.05.2020 року у справі № 524/5741/16-а.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.293 КУпАП та п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 24.06.1988 року «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» зі змінами та доповненнями, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Поміж тим, встановлено, що актом № 980/04-36-24-09/ від 11.04.2024 року встановлено порушення щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2017 року по 28 лютого 2018 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2015 року по 28 лютого 2018 року. Події та можливі порушення, що зафіксовані ГУ ДПС у Дніпропетровській області відносяться до періоду з 01 січня 2017 року по 28 лютого 2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Ніщо не вказує, на те, що не ведення обліку доходів і витрат у Книзі обліку доходів і витрат за 2017 та 2018 роки, неподання Звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за червень-липень 2015 року ОСОБА_1 є триваючим правопорушенням, адже порушення обмежується конкретною датою, має початок та кінець у часі дії.

Судом першої інстанції вірно вказано, що правопорушення за ч. 1 ст. 165-1 КУпАП не є триваючим, а правопорушення за ч. 1 ст. 164-1 КУпАП щодо неведення обліку доходів і витрат у Книзі обліку доходів і витрат можна вважати триваючим лише до моменту проведення державної реєстрації припинення та дати зняття позивача ОСОБА_1 з обліку платника податків, тобто до 28.02.2018 року. З моменту припинення здійснення позивачем ОСОБА_1 підприємницької діяльності до моменту винесення уповноваженою особою відповідача оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення минуло більше шести років.

Неможливо притягати особу до адміністративної відповідальності за можливі порушення, які мали місце більше ніж два місяці з моменту їх вчинення. Сплинув передбачений ч. 1 ст. 38 КУпАП строк, протягом якого можливе накладення адміністративного стягнення.

Суд вказує, що не зупиняє перебіг строку ст. 38 КУпАП пункт 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, на який у своїх доводах посилається ГУ ДПС у Дніпропетровській області про те, що на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Апелянт вказував, що з 1 серпня 2023 року набрав чинності Закон України від 30 червня 2023 року № 3219-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану», пунктом 1 якого пункт 102.9 статті 102 Податкового кодексу України виключено. Проте, внесення законодавчих змін до ст. 102 ПК України щодо перебігу строку, його зупинення не вказує на зупинення або обмеження строку притягнення осіб до адміністративної відповідальності за правилами КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: зокрема, закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що адміністративна справа, стосовно скоєння адміністративного правопорушення ОСОБА_1 підлягає закриттю з огляду на те, що минув двомісячний термін з дня вчинення правопорушення.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Не передбачено повернення судових витрат здійснених суб`єктом владних повноважень, крім пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.

Аналізуючи вищевказані обставини справи та законодавство, що регулює спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 242, 286, 315, 316 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24.10.2024 року в справі №204/9268/24 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова