Справа № 160/21219/24
Суддя: Ремез Катерина Ігорівна
Дата ухвалення: 2025-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ремез К.І.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-
06.08.2024 засобами поштового зв`язку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області з вимогами про:
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що рішення пенсійного органу про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки він має достатній пільговий та страховий стаж для призначення пенсії за віком за Списком №1.
07.08.2024 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.
Роз`яснено відповідачу про необхідність подати до суду відзив на позов, а також всі письмові та електронні докази - у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, дотримуючись, вимог ст. 162 КАС України.
10.10.2024 за допомогою підсистеми «Електронний суд» Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подано відзив на позовну заяву з копією пенсійної справи позивача.
Ухвалою суду від 14.10.2024. суд залучив у якості відповідача 2 Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.
08.11.2024 за допомогою підсистеми «Електронний суд» Відповідачем 2 подано заяву про заміну неналежного відповідача, саме: Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на належних - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головне управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області.
15.11.2024 електронною поштою від позивача надійшла заява/клопотання про залучення у якості співвідповідачів - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головне управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області.
10.12.2024 за допомогою підсистеми «Електронний суд» Головним управлінням Пенсійного фонду в Івано-Франківській області подано відзив на позовну заяву.
11.12.2024 за допомогою підсистеми «Електронний суд» Головним управлінням Пенсійного фонду в Івано-Франківській області подано відзив на позовну заяву.
06.01.2025 за допомогою підсистеми «Електронний суд» Головне управління Пенсійного фонду у Київській області подано відзив на позовну заяву.
У відзивах на позовну заяву відповідачі просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі у зв`язку з тим, що у позивача відсутній пільговий стаж для призначення пенсії за Списком №1, в довідках № 2 від 23.01.2018 та № 23-КАІ від 21.11.2023 містяться розбіжності в періодах пільгового стажу тому провести перерахунок пенсії нема підстав.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не скористалося своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд розглядає справу за наявними матеріалами справи.
Суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 , 02.02.2024 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №1).
Заяву ОСОБА_1 за принципом екстериторіальності було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області.
Рішенням № 84 від 08.02.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області позивачці призначено пенсію з 02.02.2024, але зараховано до пільгового стажу періоди: з 01.01.1994 по 02.06.1998, з 27.03.2001 по 31.12.2001 та 01.10.2004 по 08.08.2008.

Згідно рішення № 84 від 08.02.2024 Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області пенсійний орган не зарахував до пільгового стажу за Списком №1: період роботи з 31.05.2006 по 08.08.2008 згідно довідки від 21.11.2023 №23-КАІ-55 виданої Публічним акціонерним товариством Криворізьким турбінним заводом "КОНСТАР" на підставі доданої атестації робочих місць та переліку атестованих професій (наказ №143 від 31.05.2006).

До пільгового стажу за Списком №1 не зараховано: періоди роботи з 01.01.1994 по 02.06.1998, з 27.03.2001 по 31.12.2001 оскільки не додані документи про проведені атестації робочих місць.

Позивачка не погодившись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області 04.07.2024 звернулась з заявкою про проведення перерахунку (додаткового врахування пільгового стажу).

Судом встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області було прийнято останнє рішення щодо відмови в призначенні пенсії №84 від 05.07.2024, пенсійним органом відмовлено в призначенні пенсії, оскільки запис 6 в трудовій книжці НОМЕР_2 оформлений з порушенням інструкції ведення трудових книжок дата зарахування на роботу з 01.01.1994, а наказ на переведення №47 від 28.08.1997, а також є розбіжності в періодах пільгового стажу в довідках №2 від 23.01.2018 та №23-КАІ від 21.11.2023.

Відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 та довідки Публічного акціонерного товариства «Криворізький турбінний завод «Констар» від 23.01.2018 №2, судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день на Криворізькому турбінному заводі «Восход», ВАТ «Криворізький турбінний завод «Констар»: з 01.01.1994 по 10.03.1994 - машиністом крана (кранівником), зайнятим на гарячих дільницях робіт цеху № 45 ливарно - заготівельного виробництва, що передбачено Списком № 1, розділ № XI, підрозділ 5, позиція 11І0400а-13790 згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10;

з 11.03.1994 по 15.01.2003 - машиністом крана (кранівником), зайнятим на гарячих дільницях робіт цеху № 45 ливарно - заготівельного виробництва, що передбачено Списком № 1, розділ № XI, пункт № 5 (а), позиція- Ш0400а-13790 згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від-11.03.1994 № 162;

з 16.01.2003 по 08.08.2008 - машиністом крана (кранівником), зайнятим на гарячих дільницях робіт цеху № 45 ковальського виробництва, що передбачено Списком № 1, розділ № XI, пункт № 5 (а), позиція 11.5а згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. № 36.

Підстава видачі: особиста картка, відомості про нарахування заробітної плати, книги наказів.

Професія підтверджена атестацією робочих місць :

- Наказ голови правління від 28.03.1995 р. № 219

- Лист головного державного експерта області за умовами праці від 25.10.2001 р. № 003/07-1-242;

- Наказ генерального директора від 01.08.2001 р. № 486;

- Наказ генерального директора від 31.05.2006 р. № 143.

Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є належність його професії, посади до пільгової, тобто до Списку №1 в даному випадку, та підтвердження шкідливих умов праці за результатами проведеної атестації робочого місця, а також наявність достатньої кількості пільгового стажу на таких роботах та досягнення відповідного віку, встановленого законом.

Суд зазначає, що протягом періодів роботи позивача, зазначених у вищенаведених довідках, чинними були Список № 1 та Список №2, затверджений постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.1994.

Відповідно до вказаного Списку №2 встановлено наступне:

1) 2010100а-19931; 2290100а-14554 слюсарі-монтажники; (Список №2)

2) 2300200а-19820 Електромонтери всіх найменувань (Список №2);

3) 2300200а-14601 Монтажники устаткування зв`язку, монтажники зв`язку по монтажу устаткування (Список №2);

4) 1010300а-19756 Електрогазозварювальники (Список №1).

Також матеріали пенсійної справи містять карту умови праці, що позивачка працювала машиністом крана (крановщик) літейнозаготовчого виробництва, яке по показникам відноситься до особо важким та особо шкідливим умовам праці та відноситься по умовам праці до Списку №1 (Розділ ІІІ Карта умови праці).

Позивачка 04.07.2024 звернулась з заявкою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для зарахування пільгового стажу за Списком №1 (періоди з 01.01.1994 по 02.06.1998, з 27.03.2001 по 31.12.2001, з 01.10.2004 по 30.05.2006

Однак, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області рішень не приймалось.

Матеріали пенсійної справи не містять будь-яких доказів щодо прийняття рішень Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головним управлінням Пенсійного фонду в Івано-Франківській області.

Не погоджуючись із бездіяльністю пенсійного органу щодо незарахування вказаних періодів до пільгового стажу, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що згідно приписів статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV (далі - Закон №1058- ІV).

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 29 років з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року.

З 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Частиною 1 статті 24 Закону №1058- ІV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону №1058- ІV).

Основним документом, що підтверджує пільговий стаж роботи працівника з огляду на положення статті 48 Кодексу законів про працю України, статті 62 Закону №1788-ХІІ та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, є трудова книжка.

Положеннями пункту 3 Порядку № 637, передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників та у такій довідці повинно бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться стосовно жінок, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами на підприємствах сільського господарства (в тому числі в колгоспах) про виконання встановлених норм обслуговування.

У спірний період роботи позивача діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства Юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.93 (далі Інструкція № 58).

За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58 (далі - Інструкція № 58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.93 р. за № 110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно до пункту 1 Інструкції № 58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 2.2. Інструкції № 58 визначено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», «молодший спеціаліст», «бакалавр», «спеціаліст» та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції № 58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до п. 2.6. Інструкції № 58, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Пунктом 2.14 Інструкції № 58 визначено, що якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Показники, зазначені у цих Списках обов`язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.

Згідно з п. 4.1 Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Зміст викладених норм свідчить про те, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.

Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб.

Таким чином, позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей, а тому, невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для відмови пенсійного органу у зарахуванні страхового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі № 677/277/17, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи.

Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Матеріалами справи, трудовою книжкою НОМЕР_2 та довідкою Публічного акціонерного товариства «Криворізький турбінний завод «Констар» від 23.01.2018 №2, судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день на Криворізькому турбінному заводі «Восход», ВАТ «Криворізький турбінний завод «Констар»:

з 01.01.1994 по 10.03.1994 - машиністом крана (кранівником), зайнятим на гарячих дільницях робіт цеху № 45 ливарно - заготівельного виробництва, що передбачено Списком № 1, розділ № XI, підрозділ 5, позиція 11І0400а-13790 згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10;

з 11.03.1994 по 15.01.2003 - машиністом крана (кранівником), зайнятим на гарячих дільницях робіт цеху № 45 ливарно - заготівельного виробництва, що передбачено Списком № 1, розділ № XI, пункт № 5 (а), позиція- Ш0400а-13790 згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від-11.03.1994 № 162;

з 16.01.2003 по 08.08.2008 - машиністом крана (кранівником), зайнятим на гарячих дільницях робіт цеху № 45 ковальського виробництва, що передбачено Списком № 1, розділ № XI, пункт № 5 (а), позиція 11.5а згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. № 36.

Отже, позивачем підтверджено спірний пільговий та страховий стаж.

Довідка Публічного акціонерного товариства «Криворізький турбінний завод «Констар» №23-КАІ-55 від 21.11.2023 не враховується судом, оскільки зазначені в ній періоди мають розбіжності з трудовою книжкою НОМЕР_2 , але страховий та пільговий стаж позивачки підтверджує довідка Публічного акціонерного товариства «Криворізький турбінний завод «Констар» від 23.01.2018 №2.

Щодо позовної вимоги зобов`язального характеру, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Згідно з п.п.3 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, яке затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за №40/26485, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Крім того, щодо дискреційних повноважень, Верховний Суд зазначав, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом подібних повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Наведені висновки викладені у постанові Верховного Суду, зокрема, від 11.04.2018 у справі № 806/2208/17.

При винесенні рішення судом враховується, що призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу і суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Разом з тим, відповідно до п.4 ч.2 ст.245 КАС України суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки відповідачем-5 було протиправно відмовлено позивачеві у призначенні пенсії за віком виключно через відсутність необхідного страхового та пільгового стажу, водночас, судом встановлено протиправність неврахування до страхового та пільгового стажу період з 01.01.1994 по 10.03.1994, з 11.03.1994 по 15.01.2003 та з 16.01.2003 по 08.08.2008, що зазначені пенсійним органом у рішенні про відмову в призначенні пенсії, а отже, він набув право на призначення пенсії за віком на підставі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд вважає, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень і єдиним варіантом поведінки пенсійного органу у даному випадку є саме призначення пенсії позивачу.

Позивач із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо перерахунку йому пенсії звернувся 04.07.2024. Відтак, позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до частин другої, третьої статті 42 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня звернення із заявою про призначення пенсії з 04.07.2024.

Судом встановлено, що в Довідці Публічного акціонерного товариства «Криворізький турбінний завод «Констар» від 23.01.2018 №2 позивача наявні записи щодо проведення атестації вказаного робочого місця та відповідність вказаної роботи Списку №1 та зазначено:

«…Професія підтверджена атестацією робочих місць :

- Наказ голови правління від 28.03.1995 р. № 219

- Лист головного державного експерта області за умовами праці від 25.10.2001 р. № 003/07-1-242;

- Наказ генерального директора від 01.08.2001 р. № 486;

- Наказ генерального директора від 31.05.2006 р. № 143…»

Також суд зазначає, що правильність ведення трудових книжок та обов`язок атестації робочих місць належить роботодавцю, а не на працівника підприємства.

Однак, матеріали пенсійної справи не містять відомостей щодо розгляду заяви позивачки.

Таким чином, та з урахуванням тієї обставини, що оскаржувані дії відповідача не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати позивачеві пільговий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах (Список №1), має право на перерахунок пенсії відповідно до частин другої, третьої статті 42 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати звернення - 04.07.2024 .

У контексті вимог статей 6, 8, 22, 46, 151-2 Конституції України, рішення Конституційного Суду України у справі № 1-р/2020 щодо порушень частини першої статті 8 Конституції України внаслідок підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи мають враховуватись всіма суб`єктами владних повноважень.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

За таких обставин та правового регулювання суд вважає, що відповідач не застосував більш сприятливий закон, який передбачає право позивача на обумовлену попередньою роботою пільгову пенсію, проте застосував закон, який позбавляє зазначеного права, отже діяв всупереч вимог верховенства права.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Частиною 2 ст. 2 КАС України, передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову.

Розподіл судових витрат здійснити у відповідності до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 14, 241-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094), Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, вул. 28 Армії, 6, м. Херсон, 73036), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, площа Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84121), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 18, м. Івано-Франківськ, 76018) та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (, вул. Саєнко, 10, м. Фастів, Київська область, 08500) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 84 від 05.07.2024, яке полягає у незарахуванні ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пільгового стажу за Списком № 1.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (, вул. Саєнко, 10, м. Фастів, Київська область, 08500) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) про перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, врахувавши до пільгового стажу періоди з 01.01.1994 по 10.03.1994, з 11.03.1994 по 15.01.2003 та з 16.01.2003 по 08.08.2008.

В іншій частині позовних вимог -відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (, вул. Саєнко, 10, м. Фастів, Київська область, 08500) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.І. Ремез