Справа № 420/18956/24
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2025-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №94 від 15.05.2024 року, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до стажу роботи позивача період роботи: з 01.03.1990 року по 03.05.1990 року, з 18.07.1995 року по 30.04.1999 року, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплачувати позивачу пенсію з моменту досягнення пенсійного віку, а саме з 03.05.2024 року довічно.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачам строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзиви.

Позов обґрунтований позивачем тим, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №94 від 15.05.2024 року відмовлено позивачу у призначені пенсії за віком та не зараховано період роботи з 01.03.1990 року по 03.05.1990 року, оскільки відсутня печатка в записі при звільненні з роботи та період роботи з 18.07.1995 року по 30.04.1999 року, оскільки в даті на прийняття на роботу наявне виправлення, не засвідчене підписом і печаткою відповідальної особи. Позивач, як особа, на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачі трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність/ неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, і, як наслідок, невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у призначені пенсії. Наведене, у тому числі, узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17. Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому, працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки. Слід зазначити, що не усі недоліки записів (заповнення) у трудовій книжці можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії.

З відзиву на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області вбачається, що відповідач позов не визнає, зазначає, що 08.05.2024 року позивач звернулась до органів Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яку за принципом екстериторіальності опрацьовано Головним управлінням. Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058 починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи да наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року. Запис про звільнення з 03.05.1990 року у трудовій книжці НОМЕР_1 здійснено з порушенням вимог Інструкції, а саме: запис про звільнення не завірено печаткою. У зв`язку із зазначеним, період роботи з 01.03.1990 по 03.05.1990 не може бути зарахований до страхового стажу за даними трудової книжки. Запис про прийняття з 18.07.1995 у трудовій книжці НОМЕР_1 здійснено з порушенням вимог Інструкції, а саме: в даті прийняття на роботу наявне виправлення, не засвідчене підписом і печаткою відповідальної особи. У зв`язку із зазначеним, період роботи з 18.07.1995 по 30.04.1999 не може бути зарахований до страхового стажу за даними трудової книжки. Відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Однак такі документи позивачем надано не було. Враховуючи наведене, Головним управлінням було встановлено, що згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж позивача складає 28 років 10 місяців 26 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058.

З відзиву на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області вбачається, що відповідач позов не визнає, зазначає, що позивач звернулася до Головного управління із заявою від 08.05.2024 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058. За принципом екстериторіальності зазначену заяву було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області. Відповідно до ст. 26 Закону №1058 для призначення пенсії за віком особам, які досягнули 60-річного віку, необхідно мати в наявності 31 рік страхового стажу. Проаналізувавши надані позивачем документи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області було встановлено, що загальний страховий стаж позивача становить 28 років 10 місяців 26 днів. При цьому, до страхового стажу позивача не було зараховано періоди роботи з 01.03.1990 року по 03.05.1990 року та з 18.07.1995 року по 30.04.1999 року згідно трудової книжки, оскільки записи про звільнення не засвідчені печаткою підприємства, що є порушенням порядку ведення трудових книжок. Враховуючи те, що стаж позивача є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону №1058, Головним управлінням Пенсійного фонду України.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення проти позову, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 (на момент звернення до пенсійного органу вік 60 років).

08 травня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Розглянувши звернення позивача за принципом «екстериторіальності» Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області прийнято рішення №94 від 15.05.2024 року «Про відмову у призначенні пенсії».

В рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №94 від 15.05.2024 року зазначено про те, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.03.1990 року по 03.05.1990 року, оскільки відсутня печатка в записі при звільненні з роботи та період роботи з 18.07.1995 року по 30.04.1999 року, оскільки в даті на прийняття на роботу наявне виправлення, не засвідчене підписом і печаткою відповідальної особи. Для зарахування до страхового стажу зазначених періодів роботи необхідно надати уточнюючі довідки з посиланням на первинні документи та довідки про реорганізацію.

Позивач не погодився із рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії та звернувся до суду із цим позовом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 56, ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок ведення трудових книжок, був урегульований «Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року № 162 та «Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58.

Згідно з п. 2.3 Інструкції № 162, всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення мають точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

У п. 2.4 Інструкції № 58, зокрема, зазначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

При цьому, обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.

Крім того, судом взято до уваги зміст положень Порядку № 637, відповідно до п. 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

При цьому, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 06.02.2018 у справі №677/277/17, провадження №К/9901/1298/17, від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, провадження № К/9901/2310/18.

Суд також зазначає, що на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку) за формальні недоліки оформлення записів трудової книжки, якщо недоліки допущені із вини адміністрації підприємства.

Крім того, Верховний Суд у іншій постанові від 21.02.2018 в справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

У постанові Верховного Суду від 21.02.2020 року по справі №686/3264/16-а №6 зазначено необхідність застосування саме записів у трудовій книжці, а надання довідок вимагається у разі відсутності в ній відповідних записів.

Таким чином уточнюючі довідки для підтвердження стажу необхідно надавати лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

З трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 у період з 01.03.1990 року по 03.05.1990 року працювала на посаді комірника у територіальному центрі Суворовського району та у період з 18.07.1995 року по 30.04.1999 року працювала на посаді лаборанта ХВО у виробничо-комерційній фірмі «Мечта».

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що при розрахунку стажу для призначення пенсії позивача пенсійним органом не зараховано трудову діяльність позивача у період роботи з 01.03.1990 року по 03.05.1990 року, оскільки відсутня печатка в записі при звільненні з роботи та період роботи з 18.07.1995 року по 30.04.1999 року, оскільки в даті на прийняття на роботу наявне виправлення, не засвідчене підписом і печаткою відповідальної особи.

Суд зазначає, що обов`язок щодо оформлення та ведення трудових книжок покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, які здійснюють заповнення трудової книжки, а не на працівника, тому наявність недоліків у заповненні трудової книжки не може бути підставою для неврахування до страхового стажу спірного періоду роботи позивача.

Верховний Суд у постановах від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) та від 04 вересня 2018 року у справі № 423/1881/17 (провадження № К/9901/22172/18) неодноразово висловлював позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Крім того, судом взято до уваги зміст положень Порядку № 637, відповідно до п. 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі №275/615/17 (К/9901/768/17).

Враховуючи вищевикладені обставини, для обчислення стажу роботи при призначенні пенсії позивачу має бути зараховані періоди його роботи з 01.03.1990 року по 03.05.1990 року та з 18.07.1995 року по 30.04.1999 року.

Таким чином рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №94 від 15.05.2024 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно висновків Верховного Суду у постанові Верховного Суду у справі №500/1216/23 від 08 лютого 2024 року дії зобов`язального характеру щодо призначення пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Враховуючи протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №25 від 22.05.2024 року, у суду є всі підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до стажу роботи позивача періоди роботи з 01.03.1990 року по 03.05.1990 року та з 18.07.1995 року по 30.04.1999 року та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 08.05.2024 року, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, відповідають вимогам законодавства та підлягають задоволенню в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №94 від 15.05.2024 року, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до стажу роботи позивача періоди роботи з 01.03.1990 року по 03.05.1990 року та з 18.07.1995 року по 30.04.1999 року та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 08.05.2024 року, з урахуванням висновків суду, а в іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83 а, м. Чернігів, 14005, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №94 від 15.05.2024 року, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до стажу роботи позивача період роботи: - з 01.03.1990 року по 03.05.1990 року, з 18.07.1995 року по 30.04.1999 року, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплачувати позивачу пенсію з моменту досягнення пенсійного віку, а саме з 03.05.2024 року довічно задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №94 від 15.05.2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи з 01.03.1990 року по 03.05.1990 року та з 18.07.1995 року по 30.04.1999 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 08.05.2024 року, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83 а, м. Чернігів, 14005, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Леонід СВИДА