Справа № 138/3151/24
Суддя: Швець Р. В.
Дата ухвалення: 2025-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" січня 2025 р. Справа138/3151/24

Провадження2-а/153/23/24-а

Ямпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Швеця Р.В.

за участю секретаря судового засідання Гуцол Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Ямпіль справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Заболотна Ганна Валеріївна до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Заболотна Г.В. звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення. Свої вимоги мотивує тим, що 18.10.2024 о 08 год. 53 хв. позивач їхав на транспортному засобі марки TOYOTA CAMRY державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Вінниця, по Немирівському шосе, 92, де був зупинений працівниками 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області рядовим поліції Зубко Дмитром Олеговичем, за те що він нібито перевищив швидкість руху в населеному пункті, а саме рухався зі швидкістю 84 км./год., чим порушив п. 12.4 ПДР та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у сумі 340 грн. З даною постановою позивач не погоджується, оскільки вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що порушує його права і не відповідає фактичним обставинам справи, з таких підстав. Позивач вказує, що дійсно 18.10.2024 він керував транспортним засобом, але не зазначеним в постанові, а транспортним засобом марки TOYOTA RAV4 державний номерний знак НОМЕР_2 належний йому. Коли працівник поліції почав виносити постанову відносно нього, ніби то за порушення правил дорожнього руху, позивачем було повідомлено, що даним транспортним засобом він не керував та просив надати докази порушення правил ПДР саме за участю транспортного засобу марки TOYOTA RAV4 державний номерний знак НОМЕР_2 . Однак, даного доказу йому не було надано і була винесена постанова відносно нього, в якій зазначений транспортний засіб, яким він не керував та не має в користуванні. Позивач вказує, що фіксування швидкості руху його транспортного засобу здійснювалося не в автоматичному режимі, так як інспектор патрульної поліції тримав вимірювальний засіб «TRUCAM» в руках (здійснювалося в ручному режимі), що не передбачено ніякими нормативно-правовими актами. Зазначив, що працівники патрульної поліції, під час виконання своїх службових обов`язків, повинні дотримуватися ЗУ «Про національну поліцію». Також позивач посилається на те, що інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщу на видному місці, що також було порушено, адже інформацію про ведення фіксування даного відрізку автодороги належним чином на видному місці встановлено не було. Тобто, з метою попередження, виявлення та фіксування адміністративного правопорушення законодавством встановлено лише одну норму ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію», яка передбачає застосування технічних приладів та технічних засобів адміністративного правопорушення. Вказав, що працівниками патрульної поліції забороняється ручна зйомка технічними засобами фіксування, а застосування ст.40 ЗУ «Про національну поліцію» є превентивним заходом для того, що допустити виникнення правопорушення. Позивач зазначає, що правопорушення було зафіксовано поліцейським на вимірювач швидкості «TRUCAM», є неправомірним, у зв`язку із виключення даного типу засобу вимірювальної техніки із Державного реєстру наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1362 від 02.11.2015. Вказав, що на його прохання надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, за допомогою якого проводилося вимірювання порушення встановленого обмеження швидкості руху йому було відмовлено. Інспектором патрульної поліції не вказано в оскаржуваній постанові ні сертифікату лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів, яким здійснювалося вимірювання швидкості, ні технічний паспорт на зазначений прилад. Таким чином, вимірювання швидкості руху автомобіля позивача було проведено за допомогою не сертифікованого технічного засобу, а тому накладення адміністративного стягнення є неправомірним, що грубо порушує його права та інтереси. На відрізку дороги, по якому він рухався на своєму автомобілі не було відмітки дорожнього знаку 5.70 «Фото-, відео фіксування порушень Правил дорожнього руху» та інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Даний дорожній знак на місці встановлення фото чи відео зйомки є обов`язком. Позивач наголосив на тому, що під час руху транспортного засобу в обов`язки водія не входить з`ясування законності встановлення чи не встановлення дорожніх знаків та відповідність їх нормам ДСТУ. Відповідно до п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдати матеріальних збитків. Позивач вказує, що постанова серії ЕНА №3287441 від 18.10.2024 була винесена без розгляду належним чином адміністративної справи та без пред`явлення на його прохання належних доказів, порушення ним норм КУпАП. Також позивач вказує на те, що йому інспектором поліції права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України роз`яснено не було. Позивач був позбавлений права на правову допомогу. Інспектором патрульної поліції не було вжито всіх заходів для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином. Тобто, підстав та фактичних мотивів для винесення відносно позивача постанови серії ЕНА №3287441 від 18.10.2024 про адміністративне правопорушення у інспектора патрульної поліції не було. Позивач вказав, що його безпідставно звинувачено у тому, чого він не скоював, на його прохання надати належні докази йому було відмовлено. Також позивач наголошує на те, що інспектор поліції може зупиняти транспортні засоби лише за підставі, передбачених ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», та зобов`язаний проінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статі. Інспектором була повідомлена причина зупинки: порушення правил ПДР п. 12, а саме ч. 3 ст. 122 КУпАП, за перевищення швидкості руху транспортного засобу, але на його прохання надати докази йому було відмовлено, у постанові серії ЕНА №3287441 від 18.10.2024 в графі «додатки до постанови» інспектором ні про які докази чи відеоматеріали, як докази не зазначено. Таким чином, доказом такого правопорушення ч. 3 ст. 122 КУпАП могли б бути відеоматеріали з бодікамер інспектора патрульної поліції. Тому у інспектора патрульної поліції були відсутні правові підстави для винесення постанови по справі про вчинення адміністративного правопорушення. Позивач вказав, що жодних доказів його вини у інспектора немає. Вважаючи свої права порушеними, позивач змушений звернутись до суду і просить винести рішення, яким адміністративний позов задовольнити. Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії 2 ЕНА №3287441 від 18.10.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

01.01.2025 за вх.№1/25 представником відповідача Департаменту патрульної поліції до суду надано відзив, в якому зазначено, що під час несення служби в населеному пункті позначено знаком 5.49 м. Вінниця Вінницької області по вул. Немирівське шосе, 92, 18.10.2024 екіпажем патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000804) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме водій транспортного засобу Тойота з номерним знаком НОМЕР_1 , який рухався зі швидкістю 85 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункту на 35 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України. Після чого, було подано сигнал про зупинку транспортного засобу на підставі ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію». Інспектор підійшов до водія, ким виявився ОСОБА_2 , пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст.. 32 ЗУ «Про національну поліцію» та пункту 2.4 ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача. Поліцейський Зубко Д.О. виніс постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП та наклав стягнення на правопорушника в розмірі 340 грн., відповідно до санкції статті. Зазначив, що у визначених законодавством випадках, допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена також шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду, що і зроблено позивачем, тобто, порушень прав позивача не виявлено. Також зазначено, що у відповідача не було підстав для умисного спотворення обставин події. Позивач подавши позов обґрунтував свою позицію, проте не надав жодного доказу на її підтвердження. Обставин викладені у позовній заяві є суб`єктивною думкою позивача та не спростовують факт вчинення позивачем правопорушення. Відповідно до фото та відео вбачається, що правопорушення здійснено саме в населеному пункті, оскільки зазначено широту та довготу, що дає можливість пересвідчитись, що дане місце є населеним пунктом. Зазначив, що використання лазерного вимірювача швидкості TruCam органами Національної поліції України, а саме працівниками управлінь патрульної поліції Департаменту патрульної поліції започатковано листом першого заступника начальника ДПП Білошицького О.Г. від 04.10.2018. Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав Сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UA-MI/1-2903-2012. Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції пройшли повірку. Відповідно до відомостей Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/29411, виданого ДП «Укрметртестстандарт», лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 №ТС000804 є придатним до застосування як у ручному так і в автоматичному режимах. Посилання позивача на те, що дії поліцейських були незаконними, оскільки вимірювання швидкості руху було здійснено приладом із функцією фото- та відео фіксації TruCam, який знаходився в руках працівника поліції і переміщався у просторі, а не був встановлений стаціонарно, що суперечить ст.. 19 Конституції України та ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію, спростовуються інформацією ДП «Укрметртестстандарт», тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Інспектор виносячи постанову, помилково не звернув увагу на державний номерний знак автомобіля на якому був позивач, а в постанові зазначив інший транспортний засіб на який йому пред`явив водій. Тому, помилково зазначений інспектором державний номерний знак не свідчить про відсутність події такого адміністративного правопорушення та не може бути самостійною підставою для звільнення від відповідальності за чинене адміністративне правопорушення. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 31.10.2024 адміністративний позов передано за підсудністю Ямпільському районному суду Вінницької області у зв`язку із непідсудністю справи Могилів-Подільському міськрайонному суду Вінницької області.

Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 29.11.2024 вказану справу залишено без руху.

Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 20.12.2024 відкрито провадження у справі, встановлено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання та повідомленням (викликом) сторін 09 січня 2025 року о 14 годині 00 хвилин.

Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 09.01.2025 замінено належного відповідача з Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на належного Департамент патрульної поліції.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Заболотна Г.В., в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач був належним чином повідомлений.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Судом на підставі частини четвертої статті 229 КАС у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши усі докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 18.10.2024 працівником 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області рядовим поліції Зубко Д.О., винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, серії ЕНА №3287441 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

З оскаржуваної постанови вбачається, що водій ОСОБА_1 рухаючись транспортним засобом зі швидкістю 84 км/год в населеному пункті, позначеним знаком 5.49 м. Вінниця по вул. Немирівське шосе, 92, 18.10.2024 о 08 год. 53 хв., перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 34 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно до ч. 1 т. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 8 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3, 5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частинами 2, 4 статті 258 КУпАП встановлено, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд, яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається. У випадках, передбачених ч.ч.1, 2 цієї статті, уповноваженими органами на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.

Отже, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП.

Згідно з ч.1 ст.276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Відповідно до оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.12.4 ПДР.

Згідно з п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до п.п."б" п.12.9 ПДР України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Згідно з п.3.29 Правил дорожнього руху, таким знаком є "Обмеження максимальної швидкості", згідно якого забороняється рух зі швидкістю, що перевищує зазначену на знакові.

Згідно із частиною 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

При цьому, Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення, перед складанням постанови та відібранням пояснень від правопорушника роз`яснити його права, надати можливість заявити та розглянути клопотання.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частина 1 ст.40 Закону України "Про національну поліцію" містить вимоги щодо встановлення виключно автоматичних фото і відео технічних пристроїв для забезпечення публічної безпеки та порядку.

Як встановлено з матеріалів справи, автомобіль TOYOTA RAV4 державний номерний знак НОМЕР_2 , 18.10.2024 рухався в населеному пункті зі швидкістю 84 км/год. (а.с.56).

Дана обставина вбачається з фото-, відео- доказів, зафіксованих лазерним вимірювачем швидкості TruCam LTI 20/20, який здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м. до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Тобто, фотознімок та відеозапис, здійснений сертифікованим приладом TruCam LTI 20/20, є отриманими у встановленому законом порядку доказами того, що позивач перевищив дозволену законом швидкість і, відповідно, вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Суд також зазначає, що лазерний вимірювач швидкості "TRUCAM LTI 20/20" відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів. Отже, даний прилад фіксує правопорушення в автоматичному режимі, навіть у випадку тримання посадовою особою (інспектором) його в руках.

Щодо застосування TruCam, то можливість використання виробу "TruCAM LTІ 20/20" виробництва Laser Technology Inc., США, підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку.

Лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Тобто, покази приладу TruCam LTI 20/20 оцінюються інспектором як доказ в розумінні ст. 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

В матеріалах справи наявний фотознімок, здійснений сертифікованим приладом TruCam LTІ 20/20 ТС000804, на якому зафіксовано, що автомобіль, яким керував позивач рухався зі швидкістю 84 км/год.

Також в матеріалах справи наявний відеозапис здійснений 18.10.2024 о 08 годині 56 хвилин за допомогою приладу TruCam LTІ 20/20 ТС000804 на якому зафіксовано транспортний засіб TOYOTA RAV4 державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався зі швидкістю 84 км/год., що в свою чергу підтверджує вину позивача у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Крім цього, відповідачем наданий відеозапис здійснений із нагрудного відеореєстратора інспектора на якому зафіксовано факт зупинки автомобіля TOYOTA RAV4 державний номерний знак НОМЕР_2 . На вказаному відеозаписі інспектор поліції ознайомив позивача із результатом вимірювання швидкості та повідомив, що відносно нього буде винесена постанова за ч.1 ст.122 КУпАП. З чим позивач фактично погодився, оскільки попросив працівника поліції надати термінал для оплати штрафу та запитав поліцейського чи сума штрафу складає 340 грн.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав стверджувати про те, що факт перевищення позивачем максимально допустимої швидкості руху у межах населеного пункту, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Помилкове зазначення інспектором в оскаржуваній постанові неправильних назви марки автомобіля та державного номерного знаку, не спростовує порушення позивачем правил дорожнього руху та є опискою.

Аналогічна правова позиція щодо неточносей відомостей в постанові про притягнення особи до адміністративного правопорушення, була висловлена Верховним Судом у постановах від 24 грудня 2019 року у справі №459/1801/17 та від 28 листопада 2018 року у справі №537/1214/17.

Слід також вказати, що перевищення швидкості руху, як й інші правопорушення, характеризується певним ступенем суспільної небезпеки, яка є категорією об`єктивною й існує незалежно від її оцінки кимось. Саме рівень суспільної небезпеки служить тією головною ознакою, за якою класифікуються певні протиправні діяння та визначається їх належність до кримінальних, адміністративних, дисциплінарних чи інших правопорушень, а також встановлюється міра відповідальності за їх вчинення.

Разом з цим, суд зазначає, що відповідачем було порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з п.4 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.

Відповідно до п.9 розділу ІІІ Інструкції №1395 розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Згідно з п.1, 5 розділу IV Інструкції №1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Суд звертає увагу, що при виявленні адміністративного правопорушення та притягненні особи до адміністративної відповідальності складання процесуального документа повинно відбуватись з дотриманням вимог порядку оформлення постанови, які передбачені нормами КУпАП та Законом України "Про Національну поліцію".

Суд, дослідивши відеозапис з місця вчинення адміністративного правопорушення, встановив, що після зупинки транспортного засобу позивачеві було роз`яснено суть правопорушення, ознайомлено з даними, які були зафіксовані на лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCам LTI 20/20 ТС000804.

При цьому, ОСОБА_3 не заперечував щодо зафіксованої на прилад TruCам ТС000804 швидкості руху його транспортного засобу, після чого інспектор виніс (роздрукував) оскаржувану постанову.

Також, як вбачається з відеозапису, позивачу в порушення вимог ст. 268 КУпАП на місці до початку розгляду справи не роз`яснено його процесуальних прав.

Відповідач не спростував, обставин щодо недотримання посадовою особою роз`яснення особам, які беруть участь у розгляді справи, їх прав і обов`язків, дотримання інших вимог Інструкції №1395 та КУпАП, що свідчить про протиправність прийнятої постанови.

Суд зауважує, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Таке провадження спрямоване, зокрема, на своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідач, як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності, у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.

В той же час, суд відхиляє доводи позивача щодо ненадання інспектором можливості реалізації права на юридичну допомогу.

З відеозапису доданого відповідачем до матеріалів справи вбачається, що позивач до початку і під час складання постанови про накладення адміністративного стягнення, не заявляв таких клопотань.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про недотримання посадовою особою відповідача процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, згідно з Інструкцією №1395 та КУпАП, у зв`язку з чим постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Разом з тим, досліджені матеріали адміністративної справи вказують на вчинення позивачем правопорушення.

Ці обставини не дають можливості, скасувавши постанову, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача.

Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

З цих підстав, виходячи із згаданих повноважень, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та скасування постанови з направленням справи на новий розгляд уповноваженим органом.

Новий розгляд справи сприятиме відновленню порушених прав позивача під час попереднього розгляду справи щодо нього. З іншого боку, відповідач матиме можливість усунути ті недоліки своїй попередніх дій, які згадувалися судом раніше.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи той факт, що судове рішення ухвалене на користь позивача та дотримуючись вимог ст.139 КАС України, суд вирішив стягнути на користь позивача витрати на сплату судового збору у розмірі 605,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Керуючись ст. ст.2, 5, 9, 72, 77, 122, 139, 242, 243, 244, 245, 246 КАС України і на підставі ст.ст. 122, 251, 252, 268, 280 КУпАП, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Заболотна Ганна Валеріївна до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕНА №3287441 від 18.10.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП направити Управлінню патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції на новий розгляд.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Р.В. Швець