Справа № 160/676/25
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2025-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
13 січня 2025 р.Справа №160/676/25
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Калугіна Н.Є., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з розгляду питань щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період ( АДРЕСА_1 ), яка полягає у відмові щодо надання відстрочки від мобілізації громадянину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 );
- скасувати рішення Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з розгляду питань щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період ( АДРЕСА_1 ) щодо відмови у наданні відстрочки від мобілізації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на підставі п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію";
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ) прийняти рішення про надання відстрочки від мобілізації на особливий період громадянину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на підставі п.14 ч.1 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 (Код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) оформити довідку про надання відстрочки від призиву на військову службу під час мобілізації у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16 травня 2024 року на підставі п.14 ч.1 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію громадянину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).
Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій просить суд:
- вжити заходи забезпечення позову до відкриття провадження по справі шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , Код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) вчиняти дії щодо направлення на військово-лікарську комісію, призову на військову службу під час мобілізації, притягнення до адміністративної або кримінальної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) до моменту набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування поданої заяви зазначено, що позивач має рідного брата, який потребує постійного медичного нагляду, лікування та догляду з боку позивача. Хвороба ОСОБА_2 має хронічний характер і супроводжується серйозними ускладненнями, які значно обмежують його фізичну активність та здатність до самообслуговування. Позивачем було отримано повістку № р/0411, відповідно до якої йому належало прибути 14.11.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, оскільки ОСОБА_2 (брата позивача) в цей період часу було госпіталізовано до КНП «Міська клінічна лікарня № 6» ДМР з діагнозом уретральна нариця у тяжкому стані, позивач не мав змоги прибути у вказану дату. 13.11.2024 позивачем засобами поштового зв`язку направлено супровідний листа на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 та заяву про оформлення відстрочки від призову на військову службу із необхідним пакетом підтверджуючих документів на підставі п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Не отримавши відповіді, представник позивача звернулась із адвокатським запитом щодо розгляду заяви позивача про надання відстрочки, на який відповідачем листом від 10.12.2024 повідомлено про відмову позивачу у наданні відстрочки від призову на військову службу. Позивач наголосив, що відповідач, відмовляючи у наданні відстрочки від призову на військову службу, діяв неправомірно та у спосіб, що не встановлений законами, а також зазначив про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, оскільки якщо позивача буде призвано на військову службу під час мобілізації, в особливий період, він набуде нового юридичного статусу військовослужбовця, що унеможливить реалізацію права на відстрочку, а також унеможливить виконання рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача, оскільки надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації особі, яка вже є військовослужбовцем, с неможливим.
Вимоги до змісту та форми заяви про забезпечення позову визначені статтею 152 КАС України.
Заява про забезпечення позову відповідає вимогам ст. 152 КАС України.
Суд зазначає, що згідно ч. 1, 2 ст. 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.
Під час розгляду заяви про забезпечення позову судом не встановлено підстав для необхідності виклику особи, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, відтак заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.
Вирішуючи подану заяву, суд виходить з наступного.
Згідно ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно приписів ч. 1, 2 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд зазначає, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, певних заходів щодо охорони прав та свобод позивача, для створення можливості реального виконання позитивного (для позивача) рішення суду. Також суд вважає за необхідне відмітити, що приймаючи ухвалу про вжиття заходів по забезпеченню позову, суд повинен враховувати, що прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що не вжиття таких заходів може у майбутньому ускладнити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля для відновлення прав позивача.
Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
За своєю юридичною природою інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту.
Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.
При цьому, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними та адекватними заявленим позовним вимогам.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Тобто, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд наголошує, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.
Як вбачається з матеріалів справи та доданих до неї документів, заявнику вручено повістку №р/0411, відповідно до якої, ОСОБА_1 належало з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_1 14.11.2024.
Предметом спору є рішення комісії відповідача про відмову в наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Підставою для надання позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації позивач вказує пункт 14 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", оскільки він зайнятий постійним доглядом за своїм братом, який за висновком ЛКК потребує постійного догляду.
Пунктом 14 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані члени сім`ї другого ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи, зайняті постійним доглядом за нею (не більше одного та за умови відсутності членів сім`ї першого ступеня споріднення або якщо члени сім`ї першого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи). У разі відсутності членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення норма цього пункту поширюється на членів сім`ї третього ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи.
Таким чином, у разі підтвердження за результатами розгляду справи факту зайнятості позивача постійним доглядом за хворим братом, який за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, тобто у разі підтвердження права позивача на відстрочку, невжиття заходів забезпечення позову дійсно може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, адже за час розгляду справи відповідач здійснить дії щодо призову позивача на військового службу (видача наказу керівника РТЦК та командиром військової частини не більше семи днів), відповідно в нього зміниться правовий статус з військовозобов`язаного на військовослужбовця, на якого вже не поширюється норма пункту 14 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
З огляду на викладене, суд вважає, що заявником доведено умову застосування заходів забезпечення позову, а саме, доведено, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
З огляду на викладене, надавши оцінку доводам заявника, суд дійшов висновку про співмірність, адекватність та достатність способів вжиття заходів забезпечення позову із позовними вимогами, з якими заявник звернувся до суду, в частині заборони відповідачу вчиняти дії щодо призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.
Відповідно, в цій частині заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.
Натомість суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову в частині заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти дії щодо притягнення до адміністративної або кримінальної відповідальності ОСОБА_1 , з огляду на відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів вжиття відповідачем дій щодо притягнення позивача до адміністративної або кримінальної відповідальності, а також з огляду на їх неспівмірність з позовними вимогами, з якими заявник звернувся до суду, відтак, неможливо стверджувати, що такі дії вчиняються та, відповідно, можуть об`єктивно спричинити шкоду правам позивача до ухвалення рішення суду у цій справі.
Крім цього, не підлягає задоволенню заява про забезпечення позову в частині заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти дії щодо направлення позивача на військово-лікарську комісію, з огляду на те, що проходження військово-лікарської комісії не свідчить про вчинення ІНФОРМАЦІЯ_4 дій щодо призову на військову службу та не є співмірним способом вжиття заходів забезпечення позову із позовними вимогами, з якими заявник звернувся до суду.
Тому, враховуючи встановлені обставини, які підтверджуються доказами, що містяться в поданих матеріалах позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви та вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти дії щодо призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 до набрання законної сили рішенням суду у справі №160/676/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до ч. 5, 8 ст. 154 КАС України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Керуючись ст. 150, 151, 154, 156, 243, 248, 256 КАС України, суд,-
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову - задовольнити частково.
Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти дії щодо призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 до набрання законної сили рішенням суду у справі №160/676/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
У задоволенні іншої частини заяви про забезпечення позову - відмовити.
Вказана ухвала є виконавчим документом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 295, 297 КАС України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Н.Є. Калугіна