Справа № 320/61510/24
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2025-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

09 січня 2025 року м. Київ № 320/61510/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Колеснікова І.С., ознайомившись із матеріалами адміністративної справи

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства соціальної політики України

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Міністерства соціальної політики України, в якому просить суд:

- визнати незаконними, неконституційними та протиправними дії та бездіяльність Мінсоцполітики України за всіма фактами порушень прав ОСОБА_1 , вимог Закону та Конституції України, наведеними в позові та зобов`язати вчинити перерахунки та здійснити виплати на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю:

- розрахувати щорічну допомогу на оздоровлення як п`ятикратну мінімальну зарплату для 2022, 2023, 2024 років за прикладом, наведеним в факті порушень 1.1, та виплатити мені невиплачене в сумі 104 250 (сто чотири тисячі двісті п`ятдесят) грн, далі продовжувати платити щорічно п`ятикратну мінімальну зарплату для кожного року на оздоровлення в майбутньому до кінця життя ОСОБА_1 постійно, (на жаль ця компенсація неповна, часткова);

- визначити з державних інформаційних джерел середню вартість санаторно-курортної путівки з практики оплати такої для «громадян від влади» та використати цю вартість для компенсації вартості путівки для «громадянина чорнобильця» за 2022, 2023, 2024 роки, згідно з редакцією Закону «Закон 28.02.1991» з відповідними розрахунками та виплатами надалі в майбутньому до кінця життя постійно. Або використайте та виплатіть вартість, вказану в доказах за фактом 1.2, що становить мінімум 11000 (одинадцять тисяч) грн за кожен рік, що за три роки 2022, 2023, 2024 роки склало 33000 (тридцять три тисячі) грн. (на жаль і ця компенсація неповна);

- із статті 20 п.11 Закону терміново видалити фразу «у межах середніх норм споживання, передбачених законом», щоб з січня 2025 року пільга, визначена цією статтею була відновлена до рівня 50% від вартості спожитих комунальних послуг цієї статті та діяла надалі в реально законному розмірі ще й після закінчення мого життя без штучних обмежень;

- згідно статті 21. п. 6) Закону забезпечити компенсацію замість невідомо звідки взятої вартості 294 грн 25 процентів вартості (реальної, а не іграшкової) продуктів харчування за фізіологічними нормами, встановлюваними Міністерством охорони здоров`я України та продовжувати нараховувати і виплачувати її надалі в реально законному розмірі. Як мінімум ця компенсація має дорівнювати прожитковому мінімуму, що дорівнює 2 361 грн = 25% вартості продуктів харчування за фізіологічної норми;

- нарахувати та виплатити моральні втрати за весь період неотримання виплат за правом, брехні та дій з систематичного знищення прав та довіри до влад і законів в сумі 100 000 грн (сто тисяч грн);

- також прийняти рішення з вимогою, пропозицією про притягнення до фінансової та кримінальної відповідальності за злочинні порушення прав чорнобильців пенсіонерів, вимог Конституції України та Закону і Рішень КСУ всіх, хто був у владах та причетний до прийняття неконституційних неправових змін, їх дії загрожують національній безпеці України. Якби не систематичні порушення владами вимог Конституції та Законів України економіка України б розвивалась.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від суддями від 23.12.2024 дану справу передано на розгляд судді Колесніковій І.С. Фактично матеріали даної адміністративної справи передано канцелярією суду 31.12.2024.

З урахуванням перебування судді у відпустці з 30.12.2024 до 08.01.2025 включно, судом розглянуто матеріали адміністративної справи у перший робочий день після відпустки.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши позовну, суд доходить висновку про наявність підстав для її повернення, з огляду на таке.

Частиною першою статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Крім того, об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Відтак, порушенням правила об`єднання вимог, є об`єднання неоднорідних вимог, тобто таких, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують ці обставини, зокрема, факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного права позивача та об`єктивного обов`язку відповідача.

У силу вимог частини першої статті 21 Кодексу, позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

У позовній заяві позивачем об`єднано позовні вимоги щодо дій, бездіяльності Міністерства соціальної політики, внесення змін до нормативно парових актів, виплати компенсацій.

Відтак, суд зазначає, що вказані правовідносини між позивачем та відповідачем не пов`язані між собою підставою виникнення або поданими доказами, не є основними та похідними позовними вимогами, оскільки склались за різних обставин, за різного правового регулювання та на підставі різних дій суб`єкта владних повноважень.

Також, суд зауважує, що різними є і періоди виникнення спірних правовідносин.

Суд наголошує, що оскарження нормативно правових актів здійснюється в порядку загального провадження, дії/бездіяльність щодо компенсації виплат здійснюються в порядку спрощеного позовного провадження.

Отже в основу спірних правовідносин покладено різні підстави їх виникнення, та різні докази, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги.

При цьому, суд зазначає, що лише виникнення спірних правовідносин між тими самими суб`єктами не є достатньою підставою для об`єднання не пов`язаних між собою вимог в одне провадження.

Фактично, звернувшись до суду з таким позовом, позивач має намір одночасно врегулювати усі наявні у нього спірні правовідносини з відповідачем, незважаючи на те, що підстави їх виникнення є різними та не пов`язаними між собою, а також не враховуючи, що таке об`єднання непов`язаних між собою вимог ускладнить розгляд справи.

З урахуванням встановлених обставин, суд доходить висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги мають різні підстави їх виникнення, які не пов`язані між собою та обґрунтовуються різними доказами, що, у свою чергу, не відповідає правилам об`єднання позовних вимог, які викладені у статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України.

Передбачене статтею 169 КАС України право суду на повернення позовної заяви у випадку порушення правил об`єднання позовних вимог є законодавчо закріпленим процесуальним обмеженням, встановленим державою з метою регулювання процедурних питань з метою їх упорядкування, дотримання процесуальної економії та недопущення завантаження процесу ускладненими позовними заяви, вимоги яких мають розглядатися в окремих провадженнях.

Суд зауважує, що повернення позовної заяви позивачеві свідчить не про допущення судом надмірного формалізму, а про вчинення дій, направлених на упорядкування процесуальних правовідносин, тобто є необхідним (позитивним) формалізмом, який сприяє належному здійсненню правосуддя. При цьому, така процесуальна дія не є порушенням права позивача на доступ до суду в розумінні норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, оскільки не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду у належному (встановленому законом) порядку.

Правовий висновок щодо необхідності повернення позовних заяв у випадку порушення правил об`єднання позовних вимог викладено Верховним Судом у постановах від 05.03.2019 у справі №917/1377/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 80470812), від 27.02.2019 у справі №922/2225/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 80308662), від 14.08.2018 у справі №910/3569/188 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 75896052).

Відтак, суд доходить висновку про наявність підстав для повернення позову.

Керуючись статтями 21, 169, 171, 172, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України - повернути позивачеві.

2. Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали суду надіслати (вручити, надати) учасникам справи (їх представникам), зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Колеснікова І.С.