Справа № 475/1446/24
Суддя: Кащак А. Я.
Дата ухвалення: 2025-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/1446/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09.01.2025смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області, у складі:

головуючого судді: Кащак А.Я.,

за участю секретаря

судового засідання: Куш О.П.,

представника позивача: Літвінова І.С. (в режимі ВКЗ)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Доманівка в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області, третя особа: інспектор поліції 1 взводу 8 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Московченко Володимир Володимирович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Доманівського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до Управління патрульної поліції в Одеській області, третя особа: інспектор поліції 1 взводу 8 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Московченко Володимир Володимирович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 27.11.2024 року інспектором поліції, винесено постанову серії EНА № 3555574 про накладення адміністративного стягнення, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП і накладено на нього адміністративні стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Згідно норм ДСТУ 3649:2010, не дозволяється змінювати розташування зовнішніх світлових приладів, їх демонтувати, встановлювати додаткові зовнішні світлові прилади та змінювати режим їх роботи, якщо це не передбачено конструкцією або документами щодо погодження переобладнання КТЗ. Проте, водій керував транспортним засобам з кількістю ПЗС, які відповідають вимогам конструкції транспортного засобу, що також підтверджено наявним технічним оглядом автомобіля DAF XF 460 FT, державний номер НОМЕР_1 в протоколі перевірки технічного стану транспортного засобу № 01769-00538-24 від 23.09.2024р.

Водночас відповідно до п. 1.3.1 Наказу Міністерства інфраструктури України №710 від 26.11.2012 року "Про затвердження Вимог до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методів такої перевірки" для ідентифікації транспортного засобу, визначення вимог і методів зокрема застосовують національний стандарт ДСТУ 3649:2010. На КТЗ, випуску після 2014 року, можуть бути встановлені вогні маневрування. На автомобілях вогні маневрування повинні мати можливість вмикатися при ввімкнених фарах ближнього або дальнього світла. Для інших ПЗС застосовують вимоги відповідні до року розробляння КТЗ серій поправок до Правил ООН №48, Правил ООН №53, Правил ООН №74. Кількість, колір та наявність ПЗС на КТЗ визначають відповідно до таблиці 6 (Для категорії N3 - Фара дальнього світла - 2 або 4 або 6: Фара ближнього світла -2).

Вважає, що оскільки відповідно протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, автомобіль DAF XF 460 FT, державний номерний знак НОМЕР_1 є технічно справним, з фотографічного зображення транспортного засобу відповідно до протоколу також можна встановити, що на транспортному засобі не встановлено переобладнання. Також зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення, не конкретизовано, які саме зовнішні світлові прилади і яким саме вимогам конструкції транспортного засобу вони не відповідають, не зазначено жодного доказу на підтвердження того, що кількість тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не передбачені конструкцією транспортного засобу. Таким чином, додаткові обладнання, які встановлені на даному транспортному засобі передбачені його технічними характеристиками, та являються заводськими, тобто додатково їх ніхто не встановлював.

Проте, керування позивачем транспортного засобу, який би мав явні порушення щодо переобладнання ПЗС, або інші докази щодо порушення технічних заводських облаштувань освітлення з якими відповідно до встановлених правил експлуатація такого транспортного засобу забороняється відповідачем не встановлено, належного порушення не зафіксовано з чітким визначенням щодо такого правопорушення, експлуатація була дозволена відповідачем для подальшого переміщення, тому вважає, що у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення за 1 ст. 121 КУпАП.

Оскільки позивач також здійснив огляд технічного стану транспортного засобу на відсутність можливих технічних недоліків, заявленого у постанові технічного стану ПЗС не виявлено. Також позивачу не було роз`яснено його права згідно до положень ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Відповідачем не обґрунтовано доказами того, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, позивачу було роз`яснено його права та надано можливість скористатись правовою допомогою. Такими діями інспектор порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є самостійною підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

З врахуванням вищенаведеного, позивач вважає оскаржувану постанову не вмотивованою та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку із відсутністю в його діях ознак складу адміністративного правопорушення, а тому просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Доманівського районного суду Миколаївської області від 11.12.2024р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку, визначеному для розгляду окремої категорії термінових адміністративних справ, з урахуванням вимог параграфу 2 глави 11 КАС України.

02.01.2025р. судом зареєстровано відзив на позовну заяву подану представником Управління патрульної поліції в Одеській області департаменту патрульної поліції, із змісту якого вбачається, що позов не визнає та заперечує щодо його задоволення, оскільки позивачем не було надано належних, допустимих, а в їх сукупності достатніх доказів, які б спростували факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП. Також до відзиву додано диск відеозапису з портативного відео реєстратора поліцейського №474163, на якому зафіксовано вказаний транспортний засіб з додатково встановленими приладами зовнішніми світловими.

Позивач ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи до суду не з`явився.

Представник позивача адвокат Літвінова І.С. попередньо подавши суду заяву про розгляд справи, взяла участь в засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Позов підтримує, просить суд його задоволити з мотивів викладених у позові та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії EНА №3555574 від 27.11.2024р. та додатково заначила, що даний транспортний засіб був придбаний з додатково встановленими ПЗС та вважає, що таке переобладнання не суперечить національним стандартам конструкції транспортного засобу.

Представник відповідача управління патрульної поліції в Одеській області департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явилася, у поданих суду поясненнях, просить суд розгляд справи провести у відсутності представника ГУНП в Одеській області.

В судове засідання третя особа інспектор поліції 1 взводу 8 роти 2 батальйону УПП в Одеській області Московченко В.В. не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Згідно ст.268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності-кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Судом встановлено, що 27.11.2024 року о 09 год. 44 хв., інспектором поліції 1 взводу 8 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Московченко Володимиром Володимировичем винесена постанова серії EНА № 3555574 про накладення адміністративного стягнення по справі, про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої за ч. 1 ст. 121 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 27.11.2024р. о 09 год. 35 хв. на дорозі Новомиколаївська (Старокиївське шосе) 23 км, керуючи автомобілем DAF XF 460 FT , державний номерний знак НОМЕР_1 (власник ОСОБА_2 ) у якого було встановлено додаткові прилади зовнішні світлові, що не відповідають вимогам ДСТУ 3649:2010 та запис про вказані прилади зовнішнього світла не вказані в реєстраційний документ. Таким чином водій порушив вимог п.31.1 Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КУпАП.

Як вбачається із позовної заяви, позивач ОСОБА_1 категорично заперечив обставини викладені у вищевказаній постанові.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 222 КУпАП встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, зокрема, і за частиною 1 статті 121 КУпАП.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 2.3 рішення Конституційного суду України N 5-рп/2015 від 26,05.2015 "у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення", законодавство передбачає випадки коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення виноситься постанова (ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП), в такому разі притягнення особи до адміністративної відповідальності фактично відбувається у скороченому провадженні.

У відповідності до ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у випадку якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Відтак, згідно п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.3 ПДР передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний зокрема: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Згідно з п. 31.1 ПДР, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

В свою чергу, вищевказані пункти є бланкетними нормами, та відсилають до вимог п. 6.1.5 ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання».

Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28 грудня 2010 року № 630 затверджений національний стандарт України з набранням чинності з 1 липня 2011 р. ДСТУ 3649:2010 Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання (далі - ДСТУ 3649:2010).

У розділі 6 ДСТУ 3649.2010 закріплені вимоги щодо безпечності технічного стану колісних транспортних засобів, зокрема, вимоги до зовнішніх світлових приладів Відповідно до п. 6.1.1 Розділу 6 ДСТУ 3649:2010, не дозволено змінювати розташування зовнішніх світлових приладів, їх демонтувати, встановлювати додаткові зовнішні світлові прилади, а також змінювати режим роботи їх.

Відповідно до п. 6.1.5 Розділу 6 ДСТУ 3649:2010, дозволено встановлювати 2 передні протитуманні фари. Протитуманні фари повинні розміщуватися на висоті не менше 250 мм від поверхні дороги (але не вище фар ближнього світла) симетрично до поздовжньої осі транспортного засобу і не далі 400 мм від зовнішнього габариту за шириною.

Відповідно до п. 6.1.5 ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання», кількість, колір та наявність приладів зовнішніх світлових (далі - ПЗС) на колісних транспортних засобах (далі - КТЗ) визначають відповідно до таблиці 1.

З аналізу таблиці № 1, щодо фар дальнього світла встановлено, що у відповідності до ДСТУ 3649:2010 на транспортних засобах дозволяється встановлювати 2 або 4 фари дальнього світла, та лише 2 передні протитуманні фари, при цьому згідно п. 6.1.1 ДСТУ 3649:2010 - не дозволено змінювати розташування ПЗС, їх демонтувати, встановлювати додаткові ПЗС, а також змінювати режим роботи ПЗС, якщо це не передбачено конструкцією або документами щодо погодження переобладнання КТЗ.

Однак, 27.11.2024 на місці зупинки транспортного засобу позивача, поліцейським було виявлено саме 4 додаткових зовнішніх світлових приладів дальнього світла, що були встановлені зверху кабіни, та 2 основні фари ближнього та дальнього світла знизу - що не відповідає вимогам ДСТУ 3649:2010. Через неправильне розташування і кількість зовнішніх світлових приладів, їх некоректне налаштування, що не відповідає вимогам ДСТУ, відбувається засліплення водіями вантажних автомобілів інших учасників дорожнього руху що рухаються у зустрічному напрямку їм назустріч, досить часто трапляються ДТП з потерпілими (та загиблими) на дорогах та трасах де відсутнє достатнє освітлення проїзної частини. Таким чином, вказані обставини створюють велику небезпеку для учасників дорожнього руху, та призводять до трагічних наслідків.

Поліцейський на місці зупинки, здійснюючи контроль за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі, виявив невідповідність транспортного засобу позивача вимогам ДСТУ 3649:2010, за допомогою методів контролю, визначених п. 7.1.1 ДСТУ 3649:2010, де зазначене наступне: відповідність вимогам п.п. 6.1.1 - 6.1.5, 6.1.6.1 - 6.1.6.3, 6.1.7.1 - 6.1.7.3, 6.1.7.5, 6.1.7.6 перевіряють візуально.

Відповідно до п. 3 Розділу 8 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС від 07 листопада 2015 року № 1395, контроль за відповідністю технічного стану транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю, здійснюється поліцейським шляхом візуального (органолептичного) огляду елементів систем та механізмів такого транспортного засобу.

Частиною 1 ст. 121 КУпАП передбачено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак, поліцейським правильно було кваліфіковано дії позивача за ч. 1 ст. 121 КУпАП, що полягали у експлуатації транспортного засобу DAF XF 460 FT, номерний знак НОМЕР_2 , який був обладнаний з порушенням відповідних стандартів (а саме не відповідав вимогам ДСТУ 3649:2010).

Суд також не бере до уваги посилання позивача про те що транспортний засіб має пройдений обов`язковий технічний контроль та працівник поліції не мав права його проводити, з огляду на наступне:

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року № 137, якою затверджено «Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів», встановлено порядок проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів, який застосовується лише при здійсненні виконавцями такого контролю.

В даному випадку обов`язковий технічний контроль не здійснювався, поліцейський в межах наданих йому повноважень, за допомогою методів контролю виявив на вулично - дорожній мережі, неправомірну експлуатацію транспортного засобу позивача, що не відповідав вимогам ДСТУ 3649:2010, та проведено позачерговий технічний огляд транспортного засобу. Норми та положення «Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів» затвердженого постановою КМУ від 30.01.2012 № 137 та Положення «Вимог до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методи такої перевірки» затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 26 листопада 2012 року № 710, в даному випадку не застосовуються. Вказані вимоги не мають відношення до здійснення поліцейським його повноважень у сфері контролю безпеки дорожнього руху, та не є спеціальним нормативно-правовим актом що стосується діяльності саме поліцейського, який керувався вимогами ДСТ УКРАЇНИ 3649:2010.

Також згідно абз. 8 п. 1 Розділу 5 «Вимог до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методи такої перевірки» затверджених наказом Міністерства інфраструктури України 26 листопада 2012 року № 710 (далі - Вимоги), вказано: на автомобілях, випуску після 2022 року, можуть бути встановлені допоміжні вогні дальнього світла класу RA.

Тобто, дані Вимоги допускають, що на колісних транспортних засобах можуть бути встановлені допоміжні вогні дальнього світла класу RA, але тільки на автомобілях випуску після 2022 року.

Згідно витягу з бази даних Інформаційного порталу Національної поліції (витяг додається), транспортний засіб позивача марки DAF XF 460 FT, номерний знак НОМЕР_2 є вантажним транспортним засобом, тип кузова - сідловий тягач, рік випуску - 2015 рік. Відтак, враховуючи дані Вимоги для транспортного засобу позивача встановлювати приладів зовнішніх освітлювальних дальнього світла не дозволено, оскільки транспортний засіб позивача виготовлений до 2022 року випуску.

Окрім того, не знайшло свого підтвердження та спростовується матеріалами справи твердження позивача про порушення його права на захист при розгляді справи про адмінправопорушеня.

Законом встановлений спеціальний порядок притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 121 КУпАП, який полягає у тому, що протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова виноситься на місці вчинення правопорушення. У такому випадку не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП.

Згідно висновку Конституційного Суду України, який викладений у рішенні від 26.05.2015 за № 5-рп/2015, скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

У вказаному рішенні міститься висновок про те, що положення, зокрема ч. 1 ст. 268 КУпАП, є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності

На час розгляду конституційного подання і прийняття вказаного рішення, Кодексом України про адміністративні правопорушення не було передбачено застосування скороченого провадження у справах про адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», що набув чинності з 08.08.2015, були внесені зміни до ст. 258 КУпАП у частині визначення випадків, у яких протокол про адміністративне правопорушення не складається, а накладання адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосередньо на місці його вчинення.

Отже, право користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права гарантується при розгляді справи за правилами розділу IV КУпАП, який у даному випадку не здійснювався.

Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Санкція ч. 1 ст. 121 КпАП України не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосудця, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення.

При цьому користуватися правовою допомогою є правом особи, стосовно якої розглядається справа про адміністративне правопорушення. Позивачу забезпечено можливість на власний розсуд скористатися правовою допомогою адвоката або іншого фахівця в галузі права, зокрема, за допомогою засобів телефонного зв`язку. Як вбачається із відеозапису долученого відповідачем, позивач скористався правовою допомогою за допомогою засобів телефонного зв`язку, про що повідомив поліцейського під час розгляду справи, «...дивіться, я тільки що проконсультувався з адвокатом...» (час відеозапису: 00:35:00).

Таким чином, позивачу було забезпечено можливість реалізації прав, визначених ст. 268 КУпАП, при розгляді справи.

Суд також критично відноситься до посилання позивача щодо можливих виправлень в постанові серії EНА № 3555574 від 27.11.2024 року, оскільки такі не зна шли свого підтвердження в ході розгляду даної справи.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ

Відповідно до ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

За змістом ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2ст. 77 КАС України).

Таким чином, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Аналогічна правовапозиція викладенаВерховим Судому постановівід 14.03.2018р.у справі№ 760/2846/17,номер рішенняв ЄДРСР№72790884.

Позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує позовні вимоги, а також доказів на спростування факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

З огляду на викладене, враховуючи наявні у справі докази, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена відносно позивача уповноваженою посадовою особою та відповідає вимогам закону, а відтак позовні вимоги є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 72, 77, 143, 241-246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до до Управління патрульної поліції в Одеській області, третя особа: інспектор поліції 1 взводу 8 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Московченко Володимир Володимирович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Представник позивача - адвокат Літвінова Інна Сергіївна, юридична адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Управління патрульної поліції в Одеській області, адреса місця знаходження: вул. Академіка Корольова,5 м. Одеса, ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: інспектор поліції 1-го взводу 8 роти 2 батальйону Управляння патрульної поліції в Одеській області Московченко Володимир Володимирович, адреса місця служби: вул. Академіка Корольова, 5, м. Одеса, ;

Повний текст рішення складений 10.01.2025 року.

Головуючий суддя А.Я. Кащак