Справа № 240/24981/24
Суддя: Леміщак Дмитро Михайлович
Дата ухвалення: 2025-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року м. Житомир справа № 240/24981/24

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Леміщак Д.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулось до суду з позовом до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області, у якому просить визнати протиправною постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сладь Т.П. від 09.12.2024 ВП № 72219798 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

В обґрунтування позову вказує, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18.11.2022 у справі № 240/5346/22 Головним управління Пенсійного фонду України в Житомирській області ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993, починаючи з 16.12.2021. На виконання рішення суду розмір пенсії з 16.12.2021 становить 13113,88 грн. Оскільки розмір пенсії за віком, обчислений відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» станом на 16.12.2021 є вищим (15814,02 грн), ніж розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, тому пенсія ОСОБА_1 виплачується в попередньому розмірі. Відсутність безпосередньої виплати з державного бюджету коштів пенсіонеру та відсутність обов`язку позивача здійснювати обчислення доплати до пенсії в залежності від зміни встановленого на 2024 рік на законодавчому рівні прожитковому мінімуму не свідчить про його очевидну винну бездіяльність як боржника. Позивач вважає, що належним виконав рішення суду, у зв`язку з чим підстави для винесення оскарженої постанови відсутні.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у судове засідання (у письмовому провадженні).

25.12.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву та копії матеріалів виконавчого провадження. Заперечуючи позовні вимоги, відповідач зазначає, що у виконавчому листі, виданому на виконання рішення суду у справі № 240/5346/22, чітко вказано порядок його виконання та спосіб, а саме зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993, починаючи з 16.12.2021, та здійснити відповідну виплату пенсії. З метою перевірки виконання рішення суду 01.11.2024 державним виконавцем на адресу ГУ ПФУ у Житомирській області направлено вимогу, якою зобов`язано боржника виконати рішення суду та надати підтверджуючи документи про його виконання. Боржником повідомлено, що на виконання даного рішення розмір пенсії з 16.12.2021 становить 13113.88 грн. Оскільки розмір пенсії за віком, обчислений відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» станом на 16.12.2021 вищий, а саме 15814.02 грн, ніж розмір пенсії, обчислений відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ. тому пенсія ОСОБА_1 виплачується в попередньому розмірі. При цьому, стягувачем надано розрахунок пенсії, з якого вбачається, що на даний момент вона отримує пенсію за віком у розмірі 4182,00 грн і доплату по ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 3200,00 грн. Тобто інформація, яка надана боржником, не відповідає дійсності, а рішення суду не виконується без поважних причин, тому 09.12.2024 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100 грн.

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні) з особливостями, визначеними статтями 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив таке.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18.11.2022 у справі № 240/5346/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у перерахунку ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993, починаючи з 16.12.2021 та здійснити відповідну виплату пенсії.

Виконавчі листи у справі № 240/5346/22 видано Житомирським окружним адміністративним судом 30.05.2023.

З матеріалів виконавчого провадження убачається, що ОСОБА_1 звернулась до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про примусове виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі № 240/5346/22.

11.07.2023 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень відкрито виконавче провадження № 72219798.

Пунктом 2 постанови про відкриття виконавчого провадження зазначено про необхідність боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом від 14.08.2023 повідомило Відділ примусового виконання рішень, що на виконання Житомирського окружного адміністративного суду від 18.11.2022 у справі № 240/5346/22 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 . На виконання рішення суду розмір пенсії з 16.12.2021 становить 13113.88 грн. Оскільки розмір пенсії за віком, обчислений відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» станом на 16.12.2021 вищий, а саме 15814,02 грн, ніж розмір пенсії, обчислений відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, тому пенсія ОСОБА_1 виплачується в попередньому розмірі.

26.09.2024 на адресу відділу надійшла заява ОСОБА_2 , з якої вбачається, що рішення суду боржником не виконано.

01.11.2024 державним виконавцем на адресу ГУ ПФУ у Житомирській області направлено вимогу, якою зобов`язано боржника виконати рішення суду та надати підтверджуючі документи про його виконання.

На вимогу державного виконавця від 01.11.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надало лист від 06.11.2024 № 0600-0305-8/139980 зі змістом, аналогічним тому, що міститься у листі від 14.08.2023.

04.12.2024 ОСОБА_1 повторно звернулася відділу із заявою, в якій зазначила про те, що жодного разу не отримувала пенсію відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ. До заяви долучено довідку про нарахування щомісячної пенсії в розрізі статей та довідку про доходи за період з 01.01.2024 по 30.11.2024.

09.12.2024 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сладь Т.П. винесено постанову про накладення на боржника - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області - штрафу в розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду в адміністративній справі № 240/5346/22 без поважних причин.

Пунктом 2 постанови про накладення штрафу зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попередити про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Позивач, вважаючи постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду протиправною та такою, що порушує його права, звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Спеціальним законом, що здійснює регулювання правовідносин, які склалися в процесі примусового виконання судових рішень та рішень інших органів, є Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон України "Про виконавче провадження", Закон № 1404-VIII).

Положеннями статті 3 Закону № 1404-VIII закріплено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до частини шостої статті 26 Закону № 1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Частина четверта статті 19 Закону № 1404-VIII передбачає, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно із статтею 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Отже, правовою підставою накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання останнім судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Поважними причинами невиконання боржником рішення можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення у встановлений виконавцем строк та повинні бути підтверджені належними доказами.

Вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен встановити дві обставини:

1) факт виконання чи невиконання рішення;

2) у випадку невиконання рішення встановити причини такого невиконання.

Отже, лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти штраф на боржника.

Відповідно до змісту положень частини 3 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, а частина 4 наголошує на тому, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

З наведених норм вбачається обов`язок виконавця встановити наявність чи відсутність поважних причин для невиконання судового рішення у встановлений в постанові про відкриття виконавчого провадження строк і лише після виявлення причин та їх поважності/неповажності приймати рішення щодо накладення на боржника штрафу за невиконання судового рішення.

Окрім того, з аналізу наведених вище норм законодавства вбачається, що відповідальність за невиконання судового рішення настає виключно за умови, що судове рішення не виконано без наявності поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто даючи оцінку тому, чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення, потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк, у цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону України "Про виконавче провадження".

Умовою для накладення на боржника у виконавчому провадженні штрафу є невиконання ним судового рішення без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження". Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.01.2020 у справі № 640/9234/19.

Як встановлено судом, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18.11.2022 у справі № 240/5346/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993, починаючи з 16.12.2021, та здійснити відповідну виплату пенсії.

З довідки № 08 3326 про доходи за період з 01.01.2024 по 30.11.2024 вбачається, що ОСОБА_1 у січні 2024 року отримала пенсію в розмірі 17273,60 грн, у лютому 2024 року 7073,60 грн, у березні-листопаді 2024 року 7382,00 грн.

Крім цього, з витягу підсистеми Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України (ІКІС) «Призначення та виплата пенсій на базі електронної пенсійної справи» (ППВП) вбачається, що 28.02.2024 на підставі рішення № 89 відбувся перерахунок пенсії ОСОБА_1 , відповідно до якого вона отримує пенсію на підставі Закону № 796-12, а не Закону № 3723-ХІІ.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позивач був зобов`язаний призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993, починаючи з 16.12.2021, та здійснити відповідну виплату пенсії, однак цього не зробив, що свідчить про невиконання рішення суду без поважних причин та правомірність постанови державного виконавця.

За змістом частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, Житомирська обл., Житомирський р-н, 10003, ) до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області (майдан Соборний, 1, м. Житомир, Житомирський р-н, Житомирська обл., 10014, ) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.М. Леміщак

Повний текст складено: 09 січня 2025 р.

09.01.25