Справа № 440/13461/24
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2025-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/13461/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/13461/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

09.11.2024 адвокат Юрченко Аліна Валентинівна, здійснюючи представництво інтересів ОСОБА_1 , направила до Полтавського окружного адміністративного суду позов, що заявлений до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (надалі - ГУПФ в м. Києві), в якому просить суд визнати протиправними дії ГУПФ в місті Києві щодо призначення позивачу пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки (3764,40 грн), зобов`язавши ГУПФ в місті Києві призначити/перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2021-2023 роки (13559,41 грн), що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, з виплатою різниці між фактично отриманою та призначеною пенсією, починаючи з 04.10.2024.

В якості підстави для звернення до суду заявниця вказує на протиправну, як на її думку, поведінку відповідача, який замість того, щоб призначити позивачу пенсію за віком, протиправно здійснив переведення на таку пенсію, що в результаті призвело до позбавлення позивача права на призначення пенсії за віком, яка має бути більшою за розміром, оскільки під час її розрахунку мають застосовуватися показники середньої заробітної плати по Україні за 2021-2023 роки.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 15.11.2024 позовну заяву було залишено без руху.

Після усунення недоліків, ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ГУПФ в Полтавській області.

У своїх поясненнях представник третьої особи зазначив, що позивач перебуває на обліку в ГУПФ в Полтавській області, де одержує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. З 18.09.2000 позивачу була призначена пенсія по інвалідності. З 27.09.2011 за заявою позивача про перехід на інший вид пенсії прийнято рішення про перехід на пенсію за вислугу років. 15.10.2024 позивач звернулася до ГУПФ в Полтавській області із заявою за призначенням / перерахунком пенсії, в якій просила перерахувати пенсію, вид перерахунку: перехід на інший вид пенсії за віком. Ця заява розглянута за принципом екстериторіальності ГУПФ в м. Києві, який прийняв рішення про перерахунок пенсії, у зв`язку з чим з 05.10.2024 її переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 №2148-VIII позивач набула право на перерахунок пенсії з 01.10.2017, оскільки пенсія за вислугу років призначена відповідно до Закону №1058-IV. З 01.10.2017 позивачу пенсію за вислугу років було перераховано відповідно до середнього показника за 2014, 2015, 2016 роки, внаслідок чого її розмір збільшився до 3764,40 грн. Враховуючи те, що право на призначення пенсії було використано ОСОБА_1 у 2017 році, то для застосування при переведенні на пенсію за віком показника середньої заробітної плати в Україні за 2021-2023 роки, який враховується при призначенні пенсій у 2024 році, відсутні підстави, оскільки це суперечить вимогам статті 45 Закону №1058-IV (а.с. 53-56).

Правом на подачу відзиву на позов ГУПФ в м. Києві не скористався.

Розгляд справи здійснюється судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУПФ в Полтавській області.

Відповідно до протоколу №1258 від 30.11.2000 ОСОБА_1 з 18.09.2000 призначено пенсію по інвалідності згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення" (а.с. 63).

З 27.09.2011 за заявою позивача розпорядженням 132186 від 10.11.2011 призначено пенсію за вислугу років як працівнику освіти згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення", обчислену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (зворот а.с. 64).

Позивач 15.10.2024 звернулася до ГУПФ в Полтавській області із заявою, в якій просила перевести ї на інший вид пенсії, а саме - з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с. 60-61).

За принципом екстериторіальності заяву розглянуто ГУПФ в м. Києві, прийнято рішення про перерахунок пенсії, у зв`язку з чим з 05.10.2024 її переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с. 19-22).

З розрахунку пенсії позивач дізналася, що відповідачем було використано показник середньої заробітної плати за 2014-2016 роки, замість таких показників за 2021-2023 роки, тобто тих, що передують року призначення пенсії за віком.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо призначення пенсії за віком внаслідок застосування невірного показника, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Положенням статті 1 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (надалі - Закон №1788-XII) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 Закону №1788-XII визначені види державних пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно зі ст. 34 Закону №1788-XII, пенсії призначаються на весь час інвалідності, встановленої органами медико-соціальної експертизи.

Відповідно до статті 51 Закону №1788-ХІІ, пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

З 01.01.2004 набув чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон №1058-IV), який був прийнятий на зміну деяких положень Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Оскільки і Закон №1058-IV, і Закон №1788-ХІІ регулюють одні й ті ж правовідносини, то пріоритет у застосуванні, за загальним правилом, мають норми Закону №1058-IV, як спеціального акта права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону №1788-ХІІ підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання приписами Закону №1058-IV.

Частиною 1 статті 9 Закону №1058-ІV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 згідно із Законом №1788-ХІІ з 18.09.2000 призначено пенсію по інвалідності відповідно до протоколу №1258 від 30.11.2000 (а.с. 63).

У подальшому, за заявою позивача від 27.09.2011, їй було призначено пенсію за вислугу років як працівнику освіти відповідно до Закону №1788-ХІІ.

Згідно з пунктом 16 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-ІV (у редакції чинній на момент призначення позивачу пенсії за вислугу років), до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з пунктом "е" статті 55 Закону №1788-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії), право на пенсію на пільгових умовах мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Законом України №2148-VIII від 03.10.2017, який набрав чинності 11.10.2017, абзац другий пункту 16 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058-ІV викладено в такій редакції: "Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії".

Статтею 40 Закону №1058-ІV регламентовано порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії.

Так, за приписами частини 2 статті 40 Закону №1058-IV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить на користь висновку про те, що частина третя статті 45 Закону №1058-ІV регламентує порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший, визначаючи, що показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Відповідна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 31.01.2019 у справі № 639/2751/17, у постанові Верховного Суду від 23.10.2020 у справі № 528/196/17.

У випадку призначення особі пенсії за Законом, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV.

Подібний правовий підхід викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 876/5312/17.

Суд бере до уваги обставини того, що позивачу розпорядженням 132186 від 10.11.2011 було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж Закон №1058-IV.

При цьому пенсію за вислугу років позивачу призначено до внесення змін до Закону №1058-IV згідно із Законом України № 2148-VIII від 03.10.2017, який визначив, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії".

До звернення із заявою від 15.10.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV позивач не користувалася жодним з видів пенсії, передбачених Законом №1058-IV.

Тож звертаючись до відповідача із заявою від 15.10.2024 про призначення пенсії відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої зарплати (доходу) в Україні за три останні календарні роки, що передують року звернення позивача із заявою про призначення пенсії, позивач вперше використала своє право на призначення пенсії згідно з даним законом.

У цьому разі при призначенні пенсії вперше за Законом №1058-IV для розрахунку пенсії має враховуватися показник середньої заробітної плати за три останні календарні роки, що передують року призначення пенсії вперше за цим Законом.

Тому в цьому випадку відповідач мав призначити позивачу пенсію, виходячи із середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки, оскільки показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення вперше пенсії за Законом №1058-IV.

Частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії (відповідно до ст. 9 Закону), призначеної саме за Законом №1058-IV, на інший.

Таким чином показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, а саме - таким, яким він був на час призначення пенсії згідно із Законом №1058-IV.

Водночас положення частини третьої статті 45 Закону №1058-IV щодо переведення з пенсії, призначеної за іншим законом, зокрема за Законом №1788-ХІІ, на пенсію за Законом №1058-IV, не можуть застосовуватися при призначенні пенсії за віком вперше відповідно до Закону №1058-IV.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що відповідач безпідставно не застосував при призначенні пенсії за віком позивача згідно із Законом №1058-IV середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки, тобто враховуючи показник середньої заробітної плати, який має враховуватися за три останні календарні роки, що передують року призначення пенсії за Законом №1058-IV.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії ГУПФ в м. Києві щодо застосування при призначенні пенсії за віком позивачу з 05.10.2024 показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки та зобов`язати відповідача перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2021-2023 роки, починаючи з 05.10.2024.

Тож позов слід задовольнити у спосіб, визначений судом.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1211,20 грн підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Вирішуючи питання стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7381,00 грн, суд виходить з такого.

Згідно зі ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Суд зауважує, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження розміру понесених витрат на оплату правничої допомоги від адвоката Юрченко А.В. надані: договір №92/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024 (а.с. 23); акт №92/24 приймання-передачі правничих послуг від 08.11.2024 (а.с. 24), розрахунок витрат на правничу допомогу (а.с. 25), квитанції АТ КБ "Приватбанк" (а.с. 26).

Дослідивши надані позивачем документи, суд враховує, що справа не характеризується наявністю виключної правової проблеми, не стосується встановлення значного обсягу фактичних обставин справи, що потребувало б подання великої кількості письмових доказів та вжиття дій щодо їх збирання.

Оцінивши обставини цієї справи та надані позивачем докази у їх сукупності, суд, враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності і пропорційності судових витрат, дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу в цій справі до 1000,00 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 у справі №440/13461/24 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо застосування при призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 з 05.10.2024 показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2021-2023 роки, починаючи з 05.10.2024.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві судові витрати, що пов`язані зі сплатою судового збору, у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп та обґрунтовану частину витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) грн 00 коп.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (; вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053).

Третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (; вул. Гоголя, 34, м. Полтава, 36000).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду впродовж тридцяти днів з моменту його підписання.

Суддя Є.Б. Супрун