Справа № 420/17274/24
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2025-01-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо неприйняття у встановлений законом строк рішення за результатами розгляду поданого рапорту про звільнення з військової служби за сімейними обставинами, датований в грудні 2023 року на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», введений в дію Постановою ВР № 2233-XII від 25.03.92, із змінами, внесеними згідно із Законами № 3161-IX від 28.06.2023, в редакції від 21.07.2023, за частиною 5, пункт 3, підпункт г - через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи, зобов`язання уповноважену особу військової частини НОМЕР_1 розглянути рапорт про звільнення з військової служби за сімейними обставинами, датований в грудні 2023 на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», введений в дію Постановою ВР № 2233-XII від 25.03.92, із змінами, внесеними згідно із Законами №3161-IX від 28.06.2023, в редакції від 21.07.2023, за частиною 5, пункт 3, підпункт г - через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.

Позов обґрунтований позивачем тим, що в грудні 2023 року він подав рапорт на звільнення його з лав Державної прикордонної служби України згідно підпункту «г» пункту 3 частини 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з додатками до нього, відповідно даного рапорту, розгляд якого військовою частиною не проведено, відповіді за результатами розгляду поданого рапорту не надано та ОСОБА_1 не звільнено. На звернення адвоката про звільнення ОСОБА_1 надійшла відповідь від 08.05.2024 про те, що з метою реалізації права щодо звільнення з лав Державної прикордонної служби України в запас Збройних Сил України рекомендовано йому виконати рапорт (по команді), в якому зазначити назву ТЦК та СП, до якого необхідно направити особову справу та вказати бажання або відсутність бажання щодо проходження ВЛК. Позивач вказує, що він вже виконав в грудні 2023 року та подав рапорт про звільнення з нотаріально завіреними копіями додатків до нього, але даний рапорт не розглядався керівництвом військової частини весь цей час, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Відзив на позовну заяву відповідач до суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України).

В грудні 2023 року ОСОБА_1 подав начальнику мінометної застави прикордонної комендатури швидкого реагування майору ОСОБА_2 рапорт, в якому просив клопотати перед вищим командуванням про його звільнення з військової служби згідно пп. «г» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за сімейними обставинами, а саме у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за бабусею ОСОБА_3 , яка визнана особою з інвалідністю І групи.

По суті рапорту перед заступником начальника загону - комендантом прикордонної комендатури швидкого реагування підполковником ОСОБА_4 клопотав начальник мінометної застави прикордонної комендатури швидкого реагування майор ОСОБА_5 .

По суті рапорту перед начальником НОМЕР_2 прикордонного загону підполковником ОСОБА_6 клопотав заступник начальника загону - комендант прикордонної комендатури швидкого реагування підполковник ОСОБА_7 .

Як вказує позивач, відповіді на рапорт він не отримував.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо прийняття рішення за результатами розгляду поданого рапорту про звільнення з військової служби, позивач звернувся до суду.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який на підставі Указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжувався та станом на час розгляду справи триває.

Згідно з пп. «г» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (в редакції що діяла станом на час звернення позивача до відповідача з рапортом) контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби під час проведення мобілізації та дії воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_3 , вони проживають та зареєстровані за однією адресою - АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12ААГ №505036 від 18.09.2023 року є особою з інвалідністю І групи Б по зору та потребує постійного стороннього догляду.

Відповідно до п. 37 «Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України», затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 року №1115/2009, за наявності передбачених законодавством підстав військовослужбовець має право достроково припинити (розірвати) контракт, звернувшись з письмовим рапортом щодо цього в порядку підпорядкування до посадової особи, уповноваженої приймати рішення про його звільнення з військової служби. Цей рапорт з необхідними для прийняття рішення про звільнення військовослужбовця документами у двотижневий строк подається кадровим підрозділом уповноваженій на прийняття такого рішення посадовій особі. Дострокове припинення (розірвання) контракту з ініціативи військовослужбовця та його виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби здійснюється у місячний строк з моменту подання ним відповідного рапорту.

Згідно з положеннями п. 288, 290, 292 «Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України» у разі прийняття рішення про звільнення військовослужбовець подає по команді рапорт та в разі необхідності документи, які підтверджують підстави звільнення. У разі звільнення військовослужбовця з військової служби за рішенням командування за розпорядженням начальника органу Держприкордонслужби, в якому проходить службу військовослужбовець, кадровий підрозділ органу забезпечує підготовку подання про його звільнення. Форма та порядок подання про звільнення військовослужбовців з військової служби та перелік документів, які додаються до нього у випадках, передбачених абзацами першим і другим цього пункту, визначаються наказом Міністерства внутрішніх справ України.

Перед вирішенням питання про звільнення з військової служби військовослужбовці направляються для встановлення придатності до військової служби за станом здоров`я на медичний оглядвійськово-лікарською комісією, висновки якої враховуються для визначення підстав щодо звільнення. На медичний огляд військово-лікарською комісією не направляються військовослужбовці, яких звільняють з військової служби: у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади; у зв`язку з набранням законної сили судовим рішенням, яким військовослужбовця притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення та накладено стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, що пов`язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування; через службову невідповідність; у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; у зв`язку із застосуванням заборони, передбаченої частинами третьою та четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади»; у зв`язку із встановленням за результатами спеціальної перевірки відомостей, які не відповідають установленим законодавством вимогам для зайняття посади; у зв`язку з припиненням громадянства України; у зв`язку з набранням законної сили судовим рішенням про визнання активів військовослужбовця чи активів, набутих за його дорученням іншими особами або в інших передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках, необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави; у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років. На медичний огляд військово-лікарською комісією також не направляються військовослужбовці, які звільняються з військової служби, у разі, коли вони письмово відмовилися від проходження медичного огляду.

Наказ про звільнення військовослужбовця з військової служби видається відповідною посадовою особою. Перебування військовослужбовця у відпустці чи його тимчасова непрацездатність не є підставою для затримки видання такого наказу. Після надходження до органу Держприкордонслужби витягу з наказу начальника органу Держприкордонслужби вищого рівня або письмового повідомлення зазначеного органу про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу начальника органу Держприкордонслужби, в якому військовослужбовець проходить військову службу, про його звільнення військовослужбовець здає в установлені строки посаду, з ним проводиться розрахунок, військовослужбовець виключається із списків особового складу органу Держприкордонслужби і направляється на військовий облік до районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за обраним місцем проживання.

Аналіз наведених законодавчих норм свідчить про те, що розгляд рапорту про звільнення зі служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірку документів, що підтверджують наявність підстав для звільнення, уточнюються дані про проходження особою військової служби, документально підтверджуються періоди служби, проводиться розрахунок вислуги років військової служби.

Отже, позивачем дотримано законодавчо визначену процедуру подання рапорту та доданих до нього документів.

Суд зазначає, що отримання рапорту з доданими документами не звільняє відповідача, як суб`єкта до повноважень, до компетенції якого належить вирішення питання щодо можливості звільнення позивача з військової служби, від обов`язку прийняття рішення за наслідком розгляду рапорту про звільнення його з військової служби або мотивовану відмову в такому.

Таким чином, у даних правовідносинах суб`єкт владних повноважень не може утриматись від прийняття рішення, що входить до його виключної компетенції.

В свою чергу, відсутність належним чином оформленого наказу про звільнення позивача з військової служби чи відмову у його звільненні, свідчить про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

При прийнятті рішення суд враховує, що бездіяльність - це не вчинення у встановлений законом строк дії, яку суб`єкт владних повноважень повинен вчинити, та в даному випадку вказана бездіяльність стосується саме розгляду рапорту про звільнення з військової служби.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 , поданого в грудні 2023 року, про звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Оскільки відповідач не розглянув рапорт позивача про звільнення з військової служби та не прийняв будь-яке рішення, яке б породжувало для позивача юридичні наслідки, то суд в контексті спірних правовідносин повинен зобов`язати відповідача розглянути зазначений рапорт позивача, за результатом чого прийняти відповідне рішення.

Отже, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача в даному випаду є зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 , поданий в грудні 2023 року, про звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 6, 14, 90, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправною бездіяльності щодо неприйняття у встановлений законом строк рішення за результатами розгляду поданого рапорту про звільнення з військової служби за сімейними обставинами, датований в грудні 2023 року на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», введений в дію Постановою ВР № 2233-XII від 25.03.92, із змінами, внесеними згідно із Законами № 3161-IX від 28.06.2023, в редакції від 21.07.2023, за частиною 5, пункт 3, підпункт г - через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи, зобов`язання уповноважену особу військової частини НОМЕР_1 розглянути рапорт про звільнення з військової служби за сімейними обставинами, датований в грудні 2023 на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», введений в дію Постановою ВР № 2233-XII від 25.03.92, із змінами, внесеними згідно із Законами №3161-IX від 28.06.2023, в редакції від 21.07.2023, за частиною 5, пункт 3, підпункт г - через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 , поданого в грудні 2023 року, про звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 , поданий в грудні 2023 року, про звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Леонід СВИДА