Справа № 380/22762/24
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2025 рокусправа № 380/22762/24

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Крутько О.В., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у проведенні розрахунку підвищення пенсії та невиплаті ОСОБА_1 підвищення пенсії, як особі, що необгрунтовано зазнала політичних репресій, у розмірі, передбаченому пунктом г статті 77 Закону України Про пенсійне забезпечення, із розрахунку 25 відсотків мінімальної пенсії за віком;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок підвищення пенсії ОСОБА_1 у розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком, згідно з пунктом г статті 77 Закону Про пенсійні забезпечення з 04.07.2024р.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що є членом сім`ї, яку було примусово переселено і в подальшому реабілітовано згідно Закону України Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні. Позивачка звернулась до відповідача із заявою щодо перерахунку підвищення пенсії згідно пункту «г» Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII. Рішенням №64 від 15.08.2024 відповідач відмовив позивачці у перерахунку, мотивуючи тим, що вона не надала документи, що підтверджують факт необґрунтованого зазнання політичних репресій, а згодом реабілітованої. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Відповідач проти позову заперечив, подав відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що позивачка звернулася до головного управління із заявою про підвищення пенсії із розрахунку 25 відсотків від мінімальної пенсії за віком відповідно до пункту «г» ст. 77 Закону України від 05.11.2003 №1058-IV. За результатами розгляду заяви відповідачем прийто рішення про відмову у перерахунку пенсії від 15.08.2024 №64. Підставою відмови у проведенні перерахунку пенсії позивачки є те, що ст. 77 Закону №1788-ХІІ встановлено чіткий перелік осіб які мають право на надбавку до пенсійних виплат, а саме громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом реабілітовані. Позивачкою не надано документів, що підтверджують факт обґрунтованого зазнання політичних репресій, а згодом реабілітованої. Документом, який засвідчує, що особа визнана реабілітованим, є завірена в установленому порядку копія посвідчення реабілітованого. Для осіб, реабілітованих згідно зі статтею 3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні» приймаються довідки внутрішніх справ, видані на підставі наявних у них відповідних документів (постанови про вислання, особистих справ на виселення осіб тощо), а за відсутності таких документів довідки районних комісій з поновлення прав реабілітованих, видані на підставі встановленого факту переселення. Статтею 77 Закону №1788-ХІІ встановлено чіткий перелік осіб, які мають право на надбавку до пенсійних виплат, а саме громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії на 50 відсотків, а членам їх сімей, яких було примусово переселено на 25 відсотків мінімальної пенсії за віком. Відповідач зазначив, що ним правомірно прийнято рішення про відмову в проведені перерахунку пенсії, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач подала відповідь на відзив на позовну заяву, зазначила, що в розумінні Закону №962-ХІІ є дитиною репресованих батьків, реабілітованих в подальшому відповідно до чинного законодавства і потерпілою від репресій, оскільки народилась під час перебування репресованих батьків на засланні. Позивачка вказала, що її статус потерпілої від репресій підтверджений посвідченням №166/4-п від 04.12.2013, виданим Львівською обласною радою. Окрім цього, позивачка зазначила, що надала відповідачу всі передбачені законодавством документи для підтвердження свого статусу, як члена сім`ї репресованих і в подальшому реабілітованих, відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Позивачка просила задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 08.11.2024 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25.10.1955, ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 27.08.1978, ОСОБА_2 присвоєно прізвище « ОСОБА_1 ».

Управлінням внутрішніх справ виконавчого комітету Львівської обласної Ради народних депутатів видано архівну довідку вих.Б-9 4/4-І04 від 15.01,1991, в якій зазначено, що видана вона гр. ОСОБА_3 1914 р.н., про те що він дійсно перебував у спецпоселенні з 20.01.2948 року. На підставі Ухвали Судової колегії Верховного суду УРС від 17.06.1871 року гр. ОСОБА_3 реабілітований з правом повернення конфіскованого майна.

Згідно довідки Міністерства внутрішніх справ Читинської області №392, ОСОБА_4 згідно Постанови керівництва СРСР від 15.05.1956 року звільнена з спецпоселення.

Позивачці видано посвідчення №166/4-П від 04.12.2013, виданого Львівською обласною радою, згідно якого вона має право на пільги , передбачені рішеннями Львівської обласної ради та Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні».

04.07.2024 позивачка звернулась із заявою до відповідача, в якій просила здійснити перерахунок підвищення пенсії в розмірі 25 відсотків від мінімальної пенсії за віком відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України №1788-ХІІ.

Листом від 18.07.2024 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило, що позивачці необхідно звернутись із заявою встановленого зразка про перерахунок пенсії та оригіналами документів про визнання позивачки реабілітованою, органом Пенсійного фонду України буде прийнято рішення про перерахунок (відмову у перерахунку) пенсії.

09.08.2024 позивачка звернулася із заявою про призначення/перерахунку пенсії, в якій просила здійснити перерахунок пенсії за віком згідно пункту «г» статті 77 Закону України Про пенсійне забезпечення» №1799-ХІІ: підвищення пенсії в розмірі 25 відсотків від мінімальної пенсії за віком члену сім`ї репресованих осіб, які були реабілітовані.

Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 15.08.2024 №64 відмовлено у перерахунку пенсії. Рішення мотивова тим, що ОСОБА_1 не надала документи, що підтверджують факт необґрунтованого зазнання політичних репресій, а згодом реабілітованої.

Не погодившись з такою відмовою відповідача, позивачка звернулась з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які набули правового статусу реабілітованих, основи їх соціального захисту та гарантії їх соціальної захищеності шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки визначені та закріплені в Законі України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні" від 17.04.1991 №962-XII (далі - Закон №962-XII), дія якого поширюється на осіб, необґрунтовано засуджених судами України або репресованих на території республіки іншими державними органами в будь-якій формі, включаючи позбавлення життя або волі, переселення в примусовому порядку, вислання і заслання за межі республіки, позбавлення громадянства, примусове поміщення до лікувальних закладів, позбавлення чи обмеження інших громадянських прав або свобод з мотивів політичного, соціального, класового, національного і релігійного характеру.

Статтею 1 Закону №962-XII (в редакції, чинній на час реабілітації позивача) встановлено, що реабілітованими є, зокрема, особи, які з політичних мотивів були необґрунтовано засуджені судами або піддані репресіям позасудовими органами, в тому числі "двійками", "трійками", особливими нарадами і в будь-якому іншому позасудовому порядку, за вчинення на території України діянь, кваліфікованих як контрреволюційні злочини за кримінальним законодавством України до набрання чинності Законом СРСР "Про кримінальну відповідальність за державні злочини" від 25 грудня 1958 року, за винятком осіб, зазначених у статті 2 цього Закону.

Дія цієї статті поширюється на осіб, громадян України, які постійно проживали в Україні і яких з різних причин було переміщено за межі колишнього Радянського Союзу, необґрунтовано засуджено військовими трибуналами, Верховним Судом Союзу РСР чи піддано репресіям позасудовими органами.

Статтями 3, 4 Закону №962-XII, у редакції до 05.05.2018, постановлено реабілітувати всіх громадян, засланих і висланих з постійного місця проживання та позбавлених майна за рішенням органів державної влади і управління з політичних, соціальних, національних, релігійних та інших мотивів під приводом боротьби з куркульством, противниками колективізації, так званими бандпособниками та їх сім`ями. Поновити реабілітованих в усіх громадських правах, у тому числі в праві проживання в населених пунктах і місцевостях, в яких вони постійно проживали до репресій, поширивши це право на членів їх сімей.

Згідно із частиною першою статті 6 Закону №962-XII, у вказаній редакції, реабілітованим громадянам відповідно до статті 1 цього Закону час тримання під вартою, відбування покарання в місцях позбавлення волі, заслання або перебування на примусовому лікуванні зараховується у потрійному розмірі в стаж роботи для призначення трудових пенсій.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедури реабілітації жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років" №2325-VIII від 13.03.2018 внесено ряд суттєвих змін до Закону №962-ХІІ, а також викладено в новій редакції, зокрема, назву закону "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", преамбулу та статей 1, 3, 6 Закону №962-ХІІ.

Зазначений перелік надав значно ширшого тлумачення поняттю репресованих осіб та осіб, які потерпіли від репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років, та розширив коло осіб, до яких можуть бути застосовано пільги, передбачені Законом №962-ХІІ.

Із порівняльного аналізу редакцій статті 6 вказаного Закону слідує, що частина перша статті 6 Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років" із змінами внесеними Законом №2325-VIII передбачає надання пільг всім реабілітованим відповідно до цього Закону громадянам, без диференціації залежно від підстави, за якою особу було реабілітовано, як це було передбачено в редакції Закону, яка діяла до 05.05.2018.

Відповідно до статті 6 Закону №962-XII, реабілітованим, які мають право на передбачені цим Законом пільги, видається посвідчення єдиного зразка, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Видача цього посвідчення проводиться за місцем проживання виконавчими комітетами відповідних місцевих Рад народних депутатів.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачка має право на пільги і компенсації, встановлені Законом №962-XII.

Відповідно до пункту "г" частини 1 статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 01.11.1991 року №1788-XII, призначені пенсії підвищуються репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, призначені пенсії - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Пунктом 6 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV визначено, що до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених цим Законом, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом №1788-ХІІ. Зазначені надбавки та підвищення встановлюються в розмірах, що фактично виплачувалися на день набрання чинності цим Законом з наступною індексацією відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Виплата їх здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Водночас, нормами підпункту 2 пункту 4 Постанови №654 установлено, що з 1 вересня 2008 року громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії, підвищення проводиться в розмірі 54,4 гривні, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - 43,52 гривні.

Стаття 8 Конституції України гарантує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані та членам їх сімей, яких було примусово переселено, слід керуватися нормами Закону №1788-ХІІ, який має вищу юридичну силу, а не підпункту 2 пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" №654 від 16.07.2008, зважаючи на те, що остання звужує розмір сум, що підлягають виплаті реабілітованим громадянам та суперечить наведеним нормам Закону.

Аналогічні правові висновки у подібних правовідносинах викладені Верховним Судом у постановах від 09.04.2020 у справі №446/1525/16-а, від 04.03.2020 у справі №446/1566/16-а, від 16.01.2020 у справі №446/1535/16-а, від 24.10.2019 у справі №446/1526/16-а, від 02.10.2019 у справі №446/1542/16-а.

Судом встановлено, що Управлінням внутрішніх справ виконавчого комітету Львівської обласної Ради народних депутатів видано архівну довідку вих.Б-9 4/4-І04 від 15.01,1991, в якій зазначено, що видана вона гр. ОСОБА_3 1914 р.н., про те що він дійсно перебував у спецпоселенні з 20.01.2948 року. На підставі Ухвали Судової колегії Верховного суду УРС від 17.06.1871 року гр. ОСОБА_3 реабілітований з правом повернення конфіскованого майна.

Згідно довідки Міністерства внутрішніх справ Читинської області №392, ОСОБА_4 згідно Постанови керівництва СРСР від 15.05.1956 року звільнена з спецпоселення.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 27.08.1978, ОСОБА_2 присвоєно прізвище « ОСОБА_1 ».

Позивачці видано посвідчення №166/4-П від 04.12.2013, згідно якого вона має право на пільги, передбачені рішенням Львівської обласної ради та Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні».

Отже, позивачка є членом сім`ї репресованих осіб, яких було реабілітовано, що надає їй право на підвищення призначеної пенсії відповідно до вимог пункту "г" частини першої статті 77 Закону №1788-XII. Наявність такого права гарантується статтею 46 Конституції України.

Позивачка відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України №654 від 16.07.2008 отримує підвищення до пенсії в сумі 43,52 грн, що підтверджується листом відповідача.

Оскільки з 05.05.2018 Законом №962-ХІІ розширено коло осіб, до яких можуть бути застосовано пільги, право на перерахунок підвищення до пенсії у позивача виникло з 05.05.2018.

Відтак, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 є протиправним, а тому право позивачки на перерахунок підвищення пенсії в розмірі 25 відсотків від мінімальної пенсії за віком підлягає відновленню шляхом зобов`язання відповідача здійснити відповідний перерахунок пенсії позивачки.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивачки, а визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 15.08.2024 №64 про відмову у перерахунку пенсії та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити нарахування і виплату позивачці підвищення пенсії в розмірі 25% від мінімальної пенсії за віком згідно пункту "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення", як члену сім`ї репресованих осіб, яких у подальшому було реабілітовано, починаючи з 04.07.2024.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивачку звільнено від сплати судового збору відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 Закону України Про судовий збір і такий фактично не сплачувався, відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судового збору.

Керуючись ст.ст. 72,77,94, 241 -246, 262, 295 КАС України , суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 15.08.2024 №64 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 підвищення пенсії в розмірі 25% від мінімальної пенсії за віком згідно пункту "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення", як члену сім`ї репресованих осіб, яких у подальшому було реабілітовано, починаючи з 04.07.2024.

Судовий збір стягненню не підлягає.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. У випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяКрутько Олена Василівна