Справа № 380/16724/24
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2025-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/16724/24 пров. № А/857/26378/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року (ухвалене головуючим суддею Кондратюком Ю.С. в м. Львів) у справі № 380/16724/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідачів в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у перерахунку пенсії № 32 від 21.06.2024;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.06.2024 про перерахунок (обчислення) його пенсії за віком та її виплату (із урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати за періоди роботи у російській федерації з 03.07.2006 по 02.03.2017 на підставі довідки про заробітну плату № 395 від 02.03.2017, виданої ТОВ «Ямалмеханізація», та з 12.07.2017 по 30.06.2019 на підставі довідки про заробітну плату № 271 від 12.07.2019, виданої ТОВ «Новоуренгойська Бурова Компанія», починаючи з моменту призначення пенсії за віком, а саме з 02.06.2019, з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 13.06.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про перерахунок його пенсії за віком та її виплату з урахуванням заробітної плати за періоди роботи у російській федерації з 03.07.2006 по 02.03.2017 на підставі довідки про заробітну плату № 395 від 02.03.2017, виданої ТОВ «Ямалмеханізація», та з 12.07.2017 по 30.06.2019 на підставі довідки про заробітну плату № 271 від 12.07.2019, виданої ТОВ «Новоуренгойська Бурова Компанія». Проте, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийняло рішення про відмову у перерахунку пенсії № 32 від 21.06.2024. Вважає вказану відмову протиправною, тому, просить позов задовольнити повністю.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03.10.2024 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №32 від 21.06.2024 про відмову у перерахунку пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.06.2024 про перерахунок (обчислення) його пенсії за віком та її виплату з урахуванням заробітної плати за періоди роботи у російській федерації з 03.07.2006 по 02.03.2017 на підставі довідки про заробітну плату № 395 від 02.03.2017, виданої ТОВ «Ямалмеханізація», та з 12.07.2017 по 30.06.2019 на підставі довідки про заробітну плату № 271 від 12.07.2019, виданої ТОВ «Новоуренгойська Бурова Компанія», з урахуванням висновків суду. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходи з того, що доводи відповідачів щодо неможливості зарахування періодів заробітної плати відповідно до довідок про заробітну плату від 02.03.2017, виданої ООО «Ямалмеханизация» № 395 та від 12.07.2019, виданої ООО «Новоуренгойская буровая компания» № 271 з огляду на припинення участі з 01.01.2023 російської федерації в Угоді від 13.03.1992 «Про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» суд вважає необґрунтованими, оскільки у період роботи позивача вказана Угода була чинною та передбачала право на пенсію громадянам держав - учасниць Угоди з врахуванням заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, набутого на території будь-якої з цих держав. При цьому суд зазначає, що за наявності чинних, у період роботи позивача, положень Угоди, що передбачали відповідне право, позивач не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні періодів заробітної плати відповідно до вищезазначених довідок.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, Головне управління пенсійного фонду України в Запорізькій області, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просять рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Позивач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що 13.06.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про перерахунок його пенсії за віком та її виплату з урахуванням заробітної плати за періоди роботи у російській федерації з 03.07.2006 по 02.03.2017 на підставі довідки про заробітну плату № 395 від 02.03.2017, виданої ТОВ «Ямалмеханізація», та з 12.07.2017 по 30.06.2019 на підставі довідки про заробітну плату № 271 від 12.07.2019, виданої ТОВ «Новоуренгойська Бурова Компанія».

За результатами розгляду за принципом екстериторіальності заяви та наданих позивачем документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийнято рішення від №32 від 21.06.2024 про відмову у перерахунку пенсії.

Рішення вмотивоване тим, що з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді від 13.03.1992 «Про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення». Пенсії громадянам України, які проживали/працювали на території російської федерації призначаються на умовах, визначених Законом України від 09.07.2003 № 1058- IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Для зарахування періодів заробітної плати відповідно до довідок про заробітну плату від 02.03.2017, виданої ООО «Ямалмеханизация» (рос. мова) № 395 та від 12.07.2019, виданої ООО «Новоуренгойская буровая компания» № 271 (рос. мова) на території російської федерації відсутні законні підстави.

Вважаючи рішення пенсійного органу протиправними, позивач звернувся до суду з позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-ІV).

Спірні правовідносини врегульовані Законом №1058-IV, яким визначено принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг.

Відповідно до ст. 1 Закону №1058-IV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною 4 ст. 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Як вбачається з матеріалів справи, періоди роботи з 03.07.2006 по 02.03.2017 позивачу не зараховані з підстав припинення участі російської федерації в Угоді про гарантії прав громадян-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Питання пенсійного забезпечення громадян України, які працювали на території російської федерації, регулювалися Угодою про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, відповідно до якої пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць Угоди здійснюється за нормами законодавства держави, на території якої вони проживають. Ця угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди (стаття 5 Угоди). Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які враховуються до трудового стажу.

Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13.03.1992, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають. Вказана Угода підписана Україною та російською федерацією та відповідно, була обов`язкова для застосування в спірний період державними органами вказаних держав.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно абз. 2, 3 ст. 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди враховується при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалася трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Також слід врахувати численну та усталену практику Верховного Суду (постанови від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі №480/12392/16-а, від 31.10.2019 у справі №226/1994/17), який при розгляді аналогічних спорів неодноразово вказував на те, що відповідно до ст. 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи. Обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника. Внаслідок невиконання підприємством обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним засадам у сфері соціального захисту. Тому особа не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, на якому вона працює.

Отже, наведені положення вказаних міжнародних договорів передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що хоч російська федерація припинила участь російської федерації в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 однак у спірні періоди роботи позивача вказана Угода була чинною та передбачала право на пенсію громадянам держав - учасниць Угоди з врахуванням трудового стажу, набутого на території будь-якої з цих держав.

Отже, як підтверджено записами в трудовій книжці, які наявні в матеріалах справи, що саме в ці періоди з 03.07.2006 по 02.03.2017 та 12.07.2017 по 13.06.2019 позивач був працевлаштований та із заробітку були сплачені відповідні внески.

Таким чином, відповідачем неправомірно відмовлено у зарахуванні періодів заробітної плати відповідно до довідок про заробітну плату від 02.03.2017, виданої ООО «Ямалмеханизация» № 395 та від 12.07.2019, виданої ООО «Новоуренгойская буровая компания» № 271 з огляду на припинення участі з 01.01.2023 російської федерації в Угоді від 13.03.1992 «Про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», оскільки у період роботи позивача вказана Угода була чинною та передбачала право на пенсію громадянам держав - учасниць Угоди з врахуванням заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, набутого на території будь-якої з цих держав.

Колегія суддів, оцінюючи спірне рішення ГУПФ України в Запорізькій області №32 від 21.06.2024 про відмову у перерахунку пенсії не відповідає визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям та порушує право позивача на перерахунок пенсії, тому таке рішення потрібно визнати протиправним, задовольнивши першу позовну вимогу.

Враховуючи практику Верховного Суду, викладену у постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23, дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, тобто ГУПФ України в Запорізькій області.

Отже, у задоволенні позовних вимог до ГУПФ України у Львівській області позивачу необхідно відмовити, оскільки останній не здійснював опрацювання пенсійної справи позивача та не приймав жодних рішень.

Враховуючи наведені обставини, друга позовна вимога є похідною від першої та підлягає до задоволення шляхом зобов`язання ГУПФ України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.06.2024 про перерахунок (обчислення) його пенсії за віком та її виплату з урахуванням заробітної плати за періоди роботи у російській федерації з 03.07.2006 по 02.03.2017 на підставі довідки про заробітну плату № 395 від 02.03.2017, виданої ТОВ «Ямалмеханізація», та з 12.07.2017 по 30.06.2019 на підставі довідки про заробітну плату № 271 від 12.07.2019, виданої ТОВ «Новоуренгойська Бурова Компанія», з урахуванням висновків суду.

Таким чином, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року у справі № 380/16724/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар