Справа № 620/16468/24
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2025-01-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Соломко І.І. перевіривши матеріали позовної заяви і додані до неї документи у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Територіального управління ДСА України у Чернігівській області та просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ т. в. о. начальника територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області від 22.01.2024 № 06-о «Про встановлення надбавки за вислугу років ОСОБА_1 » в частині встановлення з 01 січня 2024 року начальнику Територіального управління надбавки за вислугу років на державній службі в розмірі 30 відсотків посадового окладу державного службовця;
- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області з 01 січня 2024 року здійснити перерахунок та виплачувати надбавку за вислугу років на державній службі, начальникові Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області ОСОБА_1 відповідно до статті 52 Закону України «Про державну службу», а саме на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу;
- визнати протиправним та скасувати наказ т. в. о. начальника ТУ ДСА України у Чернігівській області від 16.02.2024 № 18-о в частині виплати начальникові Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області ОСОБА_1 грошової допомоги до щорічної основної відпустки в розмірі суми посадового окладу, надбавки за вислугу років та надбавки за ранг державного службовця станом на останній день місяця, що передує першому дню такої відпустки.
- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу надану до щорічної основної відпустки в розмірі середньомісячної заробітної плати відповідно до статті 57 Закону України «Про державну службу», а також різницю сум оплати відпускних за відпустки, що були використані протягом 2024 року з урахуванням надбавки за вислугу років у розмірі 50 відсотків до посадового окладу.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із цим позовом та доказів поважності причин його пропуску, засвідчених належним чином.
31.12.2024, на виконання ухвали суду, позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якої зазначено, що спірний наказ від 22.01.2024 № 06-о не скасований і діє по сьогоднішній день, а тому відповідний строк порушення його права вимірюється усім часом його чинності. Також просив врахувати, що з 24.02.2022 оголошено воєнний стан на всій території України та були часті оголошення повітряних тривог. Відтак вважає, що ці обставини є непереборними та не залежали безпосередньо від дій позивача, що перешкоджало своєчасному зверненню до суду.
Визначаючись щодо наявності підстав для поновлення строку звернення до суду, суд виходить із наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України).
Позивач є начальником територіального управління Державної судової адміністрації у Чернігівській області, що підтверджується копією наказу від 11.03.2014 № 122/к, тобто є особою, яка проходить публічну службу.
Предметом спору є накази ТУ ДСА у Чернігівській області, які прийняті під час проходження позивачем публічної служби.
Суд зауважує, що саме із дати винесення спірних наказів ( від 22.01.2024 № 06-ос, від 16.02.2024 № 18-о) позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, оскільки саме із цією подією, пов`язується питання щодо встановлення надбавки за вислугу років та за відсутності спору виникло б право на встановлення надбавки за вислугу років і, відповідно, виплати цієї надбавки, грошової допомоги до щорічної відпустки, надбавки за ранг державного службовця.
Позивач, з моменту видачі спірних наказів був обізнаний про вказані обставини.
Разом з тим, до суду з даним позовом позивач звернувся лише 13.12.2024, тобто майже через 9 місяців після їх видачі.
Таким чином, позовна заява подана з пропуском строку звернення до суду, встановленого ч.5 ст. 122 КАС України.
У свою чергу суд зазначає, що ст. 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (п.п.6, 7 ч.5 ст.44 КАС України).
Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до суду.
Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні позовної заяви, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.
Підстави пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання позовної заяви.
Загальний підхід до оцінки поважності причин пропуску строків повинен передбачати не просто посилання на воєнний стан, а доведення перешкоди для своєчасного здійснення процесуальних прав.
Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.
Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.
Оцінюючи наведені позивачем причини пропуску строку звернення до адміністративного суду, суд враховує, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 121 КАС України суд поновлює процесуальний строк, якщо визнає причини його пропуску поважними.
Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску. Водночас поважність таких причин повинен доводити саме заявник (див. постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10.09.2020 у справі № 806/2321/16).
Суд одразу звертає увагу на істотність пропуску позивачем строку звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів у справах цієї категорії.
Так, враховуючи дату видачі спірних наказів та дату його звернення до суду з цим позовом, позивач пропустив відповідний строк, що у свою чергу покладає на позивача обов`язок навести переконливі доводи на підтвердження поважності причин такого суттєвого пропуску строку звернення до суду та довести, що ці причини, окремо або ж у своїй сукупності, дійсно об`єктивно перешкодили йому своєчасно звернутися до суду з позовом протягом усього строку.
Втім, наведені позивачем причин пропуску строку звернення до суду, на переконання суду, не можуть визнаватися такими, що об`єктивно та незалежно від волі позивача завадили йому вчасно звернутися до суду з позовом про оскарження наказів, виданих у період проходження публічної служби.
Посилання позивача на те, що спірний наказ від 22.01.2024 № 06-о не скасований і діє по сьогоднішній день, а тому відповідний строк порушення його права вимірюється усім часом його чинності, суд відхиляє з огляду на таке.
Пунктом 19 ч. 1 ст.4 КАС України визначено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Строк звернення до суду про оскарження індивідуальних актів під час проходження служби встановлений ч. 5 ст. 122 КАС України, та може бути поновлений лише з поважних причин. ,
Водночас п. 18 ч. 1 ст. 4 КАС України наведено поняття нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.
У свою чергу ч. 3 ст. 264 КАС України передбачено, що нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності.
Отже, в розумінні наведених норм, лише нормативно-правові акти можуть оскаржені протягом всього строку їх чинності, проте оскарження актів індивідуальної дії відбувається у строк, встановлений у даному випадку ч. 5 ст. 122 КАС України.
Виходячи із системного аналізу норм Кодексу адміністративного судочинства України, можна дійти висновку, що державою встановлені доступні, чіткі та передбачувані процесуальні правила (обмеження), при умові дотримання яких особа може реалізувати право на судовий захист.
Таких правил під час звернення до суду з цим позовом не дотримано. Позивач істотно пропустив строк звернення до суду з цим позовом та не навів поважних причин, які б унеможливили його звернення до суду в межах встановленого законом строку, а обставини, на які посилається позивач, не свідчать про існування об`єктивних перешкод у реалізації ним свого права на судовий захист в межах такого строку.
Відповідно до п. 9 ч.4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 123 КАС України передбачено, зокрема, якщо підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані судом неповажними, суд повертає позовну заяву.
З огляду на викладене і враховуючи те, що позивач подав позов після закінчення строку, встановленого законом, та не навів поважних причин його пропуску та не надав доказів на їх підтвердження, позовну заяву належить повернути на підставі п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України.
Відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Відтак факт повернення цього позову жодним чином не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду в загальному порядку, у тому числі шляхом окремого пред`явлення позовних вимог, зокрема щодо оскарження нормативно-правового акту на підставі якого видані спірні накази та який, відповідно, може бути оскаржений протягом всього строку його чинності.

Керуючись ст.123, 169, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити, визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду.
Позовну заяву разом з усіма доданими до неї матеріалами - повернути позивачу.
Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена в порядку, встановленому ст.ст. 294-297 КАС України.

Суддя І.І.Соломко