Справа № 520/14434/24
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2025-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 р. Справа № 520/14434/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.08.2024, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., м. Харків, повний текст складено 09.08.24 у справі №520/14434/24

за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої особи ОСОБА_2

до Міністерства оборони України третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 ) в інтересах неповнолітньої особи ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2 ), звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення, оформлене протоколом від 19.12.2023 року № 24/в засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, про відмову в призначенні ОСОБА_1 частки одноразової грошової допомоги на доньку ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 частки одноразової грошової допомоги на доньку ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що смерть ОСОБА_3 (далі по тексту - ОСОБА_3 ), який є батьком ОСОБА_4 , настала ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок військових дій. ІНФОРМАЦІЯ_3 у позивача народилася донька ОСОБА_4 , яка має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно тимчасової довідки №29, виданої Управлінням соціального захисту населення Адміністрації Індустріального району Харківської міської ради. ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах своєї доньки звернулась до відповідача із заявою та документами про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю батька ОСОБА_3 , однак рішенням Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги №24/в від 19.12.2023 відмовлено у виплаті частини одноразової грошової допомоги на доньку. Вказане рішення ОСОБА_1 вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки право малолітньої доньки на частки одноразової грошової допомоги встановлено ст.16-1 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду року від 29.05.2024 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої особи ОСОБА_2 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. Розгляд і вирішення справи вирішено здійснювати одноособовим складом суду в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду року від 24.07.2024 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ІНФОРМАЦІЯ_1 до участі у справі №520/14434/24 за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої особи ОСОБА_2 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.08.2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої особи ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення, оформлене протоколом від 19.12.2023 року №24/в засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, про відмову в призначенні ОСОБА_1 частки одноразової грошової допомоги на доньку ОСОБА_2 .

Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву про призначення ОСОБА_1 частки одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» на доньку ОСОБА_2 , з урахуванням висновків суду у даній справі.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Міністерство оборони України, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2024 у справі №520/14434/24 за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої особи ОСОБА_2 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, в частині задоволення позову, скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважаючи, що воно прийняте з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконного судового рішення по суті. Зазначає, що вказані ним у скарзі обставини даної справи судом першої інстанції були проігноровані та не досліджені останнім, що свідчить про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, не застосовано норми матеріального права, які необхідно було застосовувати, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду з прийняттям нової постанови про задоволення заяви Міноборони про поворот виконання судового рішення. Посилається на те, що законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Зазначає, що відповідне положення міститься у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 року у справі №686/8440/16-ц. Зазначає, що, керуючись нормами матеріального права, комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, прийняла рішення, оформлене протоколом №24/в від 19.12.2023 про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги. Вважає рішення суду щодо визнання протиправним та скасування рішення комісії Міноборони необґрунтованим, безпідставним та таким, що не відповідає нормам матеріального права з питань соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей. Крім того, посилається на правові позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 17.04.2019 року у справі №456/1258/17. Зазначає, що Законом "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ, який встановлює право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, не визначено право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги зачатої, але ще не народженої дитини. Крім того, вказує, що одноразова грошова допомога, яка має виплачуватися членам сім`ї загиблого, не є коштами, які належали померлому (спадкодавцеві), а тому не входить до складу спадщини. Наводить доводи щодо неналежного з`ясування судом всіх обставин у справі. Посилається на правові позиції Європейського суду з прав людини у певних його рішеннях. Вважає, що судом першої інстанції проігноровані процесуальні правила розгляду адміністративних позовів, передбачені правовими нормами, які встановлені ст.2 КАС України - в частині дотримання судом принципів змагальності сторін (забезпечення можливості доведення перед судом переконливості доказів) та офіційного з`ясування всіх обставин справи.

Учасники справи не скористалися правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст.304 КАС України.

На підставі положень п.3 ч.1 ст.311 КАС України дана справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст.308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , перебувала у цивільному шлюбі з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживали сім`єю без реєстрації шлюбу.

04.05.2022, відповідно до доповіді по факту загибелі військовослужбовця військової служби за контрактом, о 16.10 від командира 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 надійшла доповідь про факт загибелі, внаслідок отримання чисельних осколкових поранень, несумісних з життям молодшого сержанта ОСОБА_3 .

Згідно з довідкою про смерть ОСОБА_3 , 1992 року народження помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (датою смерті зазначено дату прибуття тіла померлого до моргу).

08 травня 2022 року тіло військовослужбовця ОСОБА_3 було захоронено на «Алеї Слави» кладовища в АДРЕСА_1 , про що свідчить свідоцтво на поховання.

14 травня 2022 року ОСОБА_1 було отримано свідоцтво про смерть ОСОБА_3 серія НОМЕР_2 .

12 червня 2022 року відповідно до виписки про новонародженого ОСОБА_1 народила доньку.

19 липня 2022 року ОСОБА_1 було отримано свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_3 , дитину заявниця назвала ОСОБА_5 , а відомості про батька дівчинки було зазначено в порядку ч.1 ст.135 СК України.

Рішенням Валківського районного суду у справі №615/839/22 встановлено факт, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , був біологічним батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_1 , звернулась до РТЦК за місцем свого проживання, оформила пенсію по втраті годувальника на малолітню ОСОБА_4 та подала заяву на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №24/в від 19 грудня 2023 року, комісія, розглянувши подані документи, дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки ОСОБА_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 і на цю дату визначається право осіб на одержання одноразової грошової допомоги. ОСОБА_6 народилася після загибелі ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ). Відповідно до ст.25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Одноразова грошова допомога, яка має виплачуватися членам сім`ї загиблого, не є коштами, які належать померлому спадкодавцю, тому не входить до складу спадщини. Враховуючи положення статті 25 ЦК України, комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум вирішила відмовити ОСОБА_1 у призначенні частки одноразової грошової допомоги на доньку ОСОБА_2 .

Позивачка, вважаючи протиправним та таким, що підлягає скасуванню рішення про відмову в призначенні ОСОБА_1 частки одноразової грошової допомоги на доньку ОСОБА_2 , звернулася до суду першої інстанції з позовною заявою.

Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що рішення, оформлене протоколом від 19.12.2023 року №24/в засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, про відмову в призначенні ОСОБА_1 частки одноразової грошової допомоги на доньку ОСОБА_2 , є необґрунтованим, прийнятим без урахування усіх обставин, які мали значення для його прийняття, а також вимог законодавства, що регулює спірні відносини, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

В силу ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час смерті військовослужбовця ОСОБА_3 ) у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час на час прийняття оспорюваного рішення) передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Відповідно до приписів ч.3 ст.16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ч. ч. 1, 8, 9 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у випадках, передбачених пп.1-3 п.2 ст.16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений п.8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, на виконання Указів Президента України від 24.02.2022р. №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі по тексту - Постанова №168).

Пунктом 2 Постанови №168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у п.1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян рф або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору (абз.1 п.2 зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27.09.2022 року № 1066).

Абзацами 2 - 4 п.2 Постанови №168 передбачено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.

Сімейний кодекс України від 10 січня 2002 року №2947-III (далі по тексту - СК України) визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів (стаття 1 СК України).

Статтею 3 СК України визначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Права члена сім`ї має одинока особа.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною першою статті 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.

Відповідно до частин першої, другої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. У випадках, встановлених законом, охороняються інтереси зачатої, але ще не народженої дитини.

Надаючи правову оцінку оспорюваному рішенню відповідача, яким було відмовлено ОСОБА_1 у призначенні частки одноразової грошової допомоги на доньку ОСОБА_2 з мотивів того, що саме на дату загибелі ОСОБА_3 визначається право на одержання одноразової грошової допомоги, проте донька останнього народилася вже після його загибелі, крім того, одноразова грошова допомога, яка має виплачуватися членам сім`ї загиблого, не є коштами, які належали померлому (спадкодавцеві), тому не входить до складу спадщини, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 10.05.2024 року у справі №440/6725/23, яка в силу ч.5 ст.242 КАС України є обов`язковою для врахування у даній справі, суд касаційної інстанції зазначив, що за своєю природою одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця має компенсаторний характер, яка спрямована матеріально підтримати, наскільки це можливо, членів сім`ї (батьків, дітей, дружину) та утриманців загиблого військовослужбовця після втрати близької людини (годувальника), а тому виключення із кола осіб, які мають право на отримання допомоги, дитини військовослужбовця з підстав дати її народження не відповідає змісту і меті закону. Підхід Міністерства оборони України щодо відмови в призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до п.2 Постанови №168зачатій за життя загиблої (померлої) особи та народженій після її смерті є дискримінаційним.

У Преамбулі Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, зазначено, що дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що на сьогодні статус ненародженої дитини як суб`єкта цивільних правовідносин передбачено у спадкових правовідносинах. Такий підхід може бути використаний і у правовідносинах, пов`язаних із правом дитини, народженої після загибелі (смерті) особи, на отримання одноразової грошової допомоги.

Відповідно до ст.31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Згідно наявної в матеріалах довідки від 20.05.2024 р.№1507 ОСОБА_1 отримує пенсію в разі втрати годувальника, призначену ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Враховуючи наведене вище, доводи відповідача про те, що дитина загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 народилася після його смерті, а відтак ця дитина ( ОСОБА_2 ) не набула прав на отримання частки одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця (мотивуючи це, зокрема тим, що законодавством не визначено право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги зачатої, але ще не народженої дитини), колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки такий підхід до тлумачення законодавства не відповідатиме приписам Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а також основним принципам охорони дитинства, а саме, рівності прав і свобод дітей, які визначені нормативно-правовими актами, незалежно від народження, або будь-яких інших обставин, а також міжнародним зобов`язанням держави.

Таким чином, колегія суддів вважає правильними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що дитина загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , у розумінні вимог ст.16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" належить до кола осіб, які мають право на призначення одноразової грошової допомоги (її частки) у зв`язку із загибеллю військовослужбовця.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що одноразова грошова допомога повинна призначатись і виплачуватись в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги, тобто на день смерті ОСОБА_3 , а саме 05.05.2022, не спростовує наведених вище висновків суду щодо права ОСОБА_2 на призначення одноразової грошової допомоги (її частки в даному випадку) у зв`язку із загибеллю її батька.

Вирішуючи дану справу, колегія суддів враховує правовий висновок Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2021 року у справі №1840/2970/18 в якому суд касаційної інстанції зазначив, що одним із критеріїв оцінювання судами рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень є прийняття ними рішень обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Цей критерій відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

У рішенні ЄСПЛ від 20 січня 2012 року у справі "Рисовський проти України" підкреслено особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (пункт 70).

Відповідно до п. п. 1, 3 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

За наслідками апеляційного перегляду даної справи, колегія суддів вважає, що при прийнятті оспорюваного рішення відповідач у справі діяв необґрунтовано, без врахування всіх обставин справи, всупереч вимогам чинного законодавства.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідачем у справі, як суб`єктом владних повноважень, не було доведено (доказано) правомірності власного рішення, що є предметом оскарження у даній справі.

Відтак, з огляду на наведене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення, оформлене протоколом від 19.12.2023 року №24/в засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, про відмову в призначенні ОСОБА_1 частки одноразової грошової допомоги на доньку ОСОБА_2 , а також про зобов`язання Міністерство оборони України повторно розглянути заяву про призначення ОСОБА_1 частки одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» на доньку ОСОБА_2 , з урахуванням висновків суду у даній справі.

Наведені вище висновки суду узгоджуються із правовими висновками Верховного Суду, висловлені у вже згаданій вище справі №440/6725/23.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, а також не застосування останнім норм матеріального права, які необхідно було застосовувати, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду з прийняттям нової постанови про задоволення заяви Міноборони про поворот виконання судового рішення, то колегія суддів відхиляє такі доводи, як необґрунтовані та такі, що не узгоджуються із наведеними вище висновками суду.

З огляду на приписи ч.5 ст.242 КАС України, врахуванню у даній справі підлягають висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, на які посилається суд апеляційної інстанції вище та які є релевантними до спірних відносин у даній справі.

Стосовно посилання в апеляційній скарзі на правові висновки, що містяться у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 року у справі №686/8440/16-ц, а також в постанові Верховного Суду від 17.04.2019 року у справі №456/1258/17, то колегія суддів зазначає, що обставини у даній справі та у справах, що переглядалися Верховним Суду є відмінними, а відтак відсутні правові підстави для їх врахування судом згідно приписів ч.5 ст.242 КАС України.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норми процесуального права, а саме те, що судом першої інстанції проігноровані процесуальні правила розгляду адміністративних позовів, передбачені правовими нормами, які встановлені ст.2 КАС України - в частині дотримання судом принципів змагальності сторін (забезпечення можливості доведення перед судом переконливості доказів) та офіційного з`ясування всіх обставин справи колегія суддів відхиляє, оскільки вони не знайшли свого обґрунтованого підтвердження у ході апеляційного перегляду даної справи.

Колегія суддів враховує при прийнятті судового рішення у даній справі посилання скаржника на правові позиції Європейського суду з прав людини, викладені в його рішеннях у певних справах, проте зазначає, що дане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції їм не суперечить.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Окрім того, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи відповідача (Міністерства оборони України), викладені в його скарзі, не спростовують висновків суду у даній справі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Оскільки дана справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно вказане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України. Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.08.2024 у справі №520/14434/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді З.О. Кононенко В.А. Калиновський