Справа № 480/1229/23
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2025-01-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у зміні способу і порядку виконання судового рішення
07 січня 2025 року Справа № 480/1229/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді - Осіпової О.О., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми заяву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зміну способу і порядку виконання рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23.01.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Сумській області, щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 року.

Зобов`язано Територіальне управління Служби судової охорони у Сумській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", в розмірі 30000,00 грн. на місяць за період з 24.02.2022 до 20.01.2023 включно, пропорційно часу проходження служби з розрахунку на місяць.

У задоволенні інших вимог відмовлено.

18.03.2024 Сумським окружним адміністративним судом по даній справі видано виконавчий лист.

26.12.2024 від Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла заява про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

В обґрунтування наявності підстав для задоволення вказаної заяви про зміну способу та порядку виконання рішення заявник зазначив, що рішення суду боржником виконане частково, а саме в частині зобов`язання виконання перерахунку, в іншій частині зобов`язання рішення суду не виконане і виконання цього рішення не може бути проведено без участі боржника. Поряд з цим, як вказав заявник, для повного та фактичного виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду, необхідно встановити або змінити порядок та спосіб виконання рішення суду.

Ухвалою суду від 27.12.2024 заяву про зміну способу і порядку виконання рішення у справі №480/1229/23 призначено до розгляду на 07.01.2024 р. о 13:30 год.

Сторони та заявник по справі повідомлялися належним чином, але у судове засідання не з`ялилися.

Дослідивши заяву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зміну способу і порядку виконання рішення у цій справі, суд зазначає.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України Про виконавче провадження за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Частиною 3 статті 378 КАС України передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Під зміною способу і порядку виконання судового рішення розуміється застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю його виконання раніше визначеним способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не повинна змінювати (зачіпати) суть самого судового рішення.

Вирішуючи питання про зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен враховувати, що під зміною способу і порядку розуміється дія або сукупність дій, якими певним чином досягається кінцевий результат, та що підставою для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення є обставини, що роблять виконання рішення неможливим.

Відтак, зміною способу та порядку виконання судового рішення є прийняття судом нових заходів з метою реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. При цьому, суд може змінити порядок і спосіб виконання судового рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Відтак, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23.01.2024 р. зобов`язано Територіальне управління Служби судової охорони у Сумській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", в розмірі 30000,00 грн. на місяць за період з 24.02.2022 до 20.01.2023 включно, пропорційно часу проходження служби з розрахунку на місяць.

При цьому, відповідач листом від 11.07.2024 повідомив головного державного виконавця віділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що загальна сума, яка належить позивачу на виконання рішення суду у справі №480/1229/23, складає 318260,37 грн.

Також зазначив, що пунктом 3 частини 3 статті 148 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності Служби судової охорони здійснює Державна судова адміністрація України.

Пунктами 3 і 4 частини 5 статті 22 Бюджетного кодексу України визначено, що Державна судова адміністрація України як головний розпорядник бюджетних коштів отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у Законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет); приймає рішення щодо делегування повноважень на виконання бюджетної програми розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня та/або одержувачами бюджетних коштів, розподіляє та доводить до них у встановленому порядку обсяг и бюджетних асигнувань, а також затверджує кошториси розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів), якщо інше не передбачено законодавством.

Згідно зі статтею 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо іншого не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Вимога фізичних і юридичних осіб щодо відшкодування збитків та/або школи за зобов`язаннями, взятими розпорядниками бюджетних коштів без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державній бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), стягуються з осіб, винних у взятті таких зобов`язань, у судовому порядку.

Також зауважив, що Управління не мало коштів на своєчасне та у повному обсязі виконання рішення суду, тому неодноразово зверталося до Голови Служби судової охорони із листом щодо збільшення кошторисних призначень за КЕКВ 2800. Однак, на момент відкриття виконавчого провадження це питання вирішено не було.

Просить врахувати інформацію, зазначену у даному листі, та не розцінювати неможливість виконати рішення суду у справі №480/1229/23 з поважних причин як неправомірну бездіяльніть відповідача.

Суд зазначає, що частиною 1, 2 ст.23 Бюджетного кодексу України встановлено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно із положеннями п. 20, 29 ст.116 Бюджетного кодексу України порушенням бюджетного законодавства визнається порушення учасником бюджетного процесу встановлених цим Кодексом чи іншим бюджетним законодавством норм щодо складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету та звітування про його виконання, а саме: взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України; здійснення видатків бюджету чи надання кредитів з бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням всупереч цьому Кодексу чи закону про Державний бюджет України.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим та належних доказів, які би підтверджували наявність визначених вказаною нормою обставин, заявником не надано.

Спосіб та порядок виконання судового рішення є заходами його реалізації. Тому суд зазначає, що в порядку застосування ст.378 КАС України суд не уповноважений приймати додаткове рішення за вимогами, що не були заявлені предметом спору. При цьому, зміна встановленого судом у рішенні, що набрало законної сили, зобов`язання боржнику здійснити виплату додаткової винагороди на стягнення конкретної суми коштів полягає у зміні предмету вирішеного спору, у тому числі виходу за межі заявлених позовних вимог, що порушуватиме встановлений порядок відновлення порушеного права позивача.

Поряд з цим, суд враховує, що рішення суду є обов`язковим до виконання, однак у межах цієї справи вбачається, що рішення суду перебуває на стадії його виконання у порядку, визначеному діючим законодавством, а зміна способу та порядку виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду шляхом стягнення може призвести до нецільового використання бюджетних коштів.

Однак, суд зазначає, що під час прийняття рішення у цій справі суд не досліджував питання та не визначав розмір виплати додаткової винагороди, а тому задоволення заяви у такий спосіб не узгоджується з приписами статті 378 КАС України.

Як вбачається з досліджених доказів щодо виплати нарахованих позивачу коштів, відповідач не відмовляється від виконання рішення суду, а зазначає, що виплата заборгованості буде виплачена у разі їх надходження до Територіального управління Служби судової охорони у Сумській області на погашення заборгованості за рішеннями суду.

Однак, такі обставини не вказують на неможливість виконання судового рішення у цій справі саме через спосіб захисту, застосований судом при його ухваленні, та не надають достатніх правових підстав для застосування процесуального інституту встановлення порядку і способу виконання судового рішення, регламентованого статтею 378 КАС України.

Оскільки зміна на підставі статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов`язання суб`єктів владних повноважень здійснити виплату на стягнення такої виплати є незаконною. Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року у справах №№ 21-394а14, 21-475а14, та в постанові Верховного Суду від 10 липня 2018 року у справі № 755/7078/16-а.

Вказані висновки також узгоджуються з висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 30.01.2018 у справі 281/1820/14-а ( К/9901/1034/17), в якій Суд відмітив, що зміна способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права, а тому зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов`язання відповідача здійснити виплату одразу усієї недоплаченої суми щомісячної винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у сумі 318260,37 грн., є незаконною.

Отже, у контексті спірних правовідносин, обставини, якими обґрунтовується необхідність зміни способу і порядку виконання судового рішення, не можуть бути підставами для такої зміни, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не може бути змінений на стадії виконання судового рішення і поза межами судового розгляду позову по суті.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що заява Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зміну способу і порядку виконання рішення суду є такою, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 248, 256, 295, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зміну способу і порядку виконання рішення у справі № 480/1229/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії- відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.О. Осіпова