Справа № 260/7089/24
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2025-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 січня 2025 року м. Ужгород№ 260/7089/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаврилка С.Є., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними та скасувати пунктів наказу, -

ВСТАНОВИВ:

13 листопада 2024 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернувся з позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), яким просить суд: "1. Визнати протиправним та скасувати пункти 3-5 наказу в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , полковника ОСОБА_2 від 20.08.2024 № 4637-АГ.".

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та (або) виклику учасників справи.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що проходив службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) на посаді начальника відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " у званні підполковник. Вказує, що оскаржуваним наказом № 4637-АГ, у відповідності до статті 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та в порядку статті 48 пункту "б" Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, позивачу оголошено дисциплінарне стягнення "догана" та у відповідності до вимог статті 6 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" притягнуто до повної матеріальної відповідальності в розмірі 42000 грн, за фактом не відпрацювання позивачем рапорту з клопотанням про позбавлення солдата ОСОБА_3 додаткової винагороди за січень 2023 року з огляду на притягнення останнього до адміністративної відповідальності за статтею 172-20 частиною 4 КУпАП та призвело до виплати йому додаткової винагороди та завдання збитку державі у розмірі 42000 грн. З даними пунктами вказаного наказу позивач не погодився, вважає, що такі є безпідставними та прийняті з порушеним вимог чинного законодавства.

В своєму відзиві на позов представник відповідача просив суд у позові відмовити повністю з наступних підстав. В ході проведення службового розслідування встановлено, що позивачем, як безпосереднім керівником солдата ОСОБА_4 , який був притягнутий до відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення, не був поданий в установленому порядку рапорт із клопотанням та зазначенням конкретних підстав щодо позбавлення додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", тобто ним не були виконані обов`язки, що передбачені вищевказаним наказом та посадовою інструкцією. Вказує, що вказаний наказ, зокрема його оскаржувані пункти прийняті на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, а позовні вимоги позивача не ґрунтуються на доказах та фактичних обставинах.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами докази, заслухавши сторони та їх представників, всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що ОСОБА_1 проходив службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) на посаді начальника відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " у званні підполковник. На даний час проходить службу в НОМЕР_4 прикордонному загоні на посаді Коменданта третьої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_4 прикордонного загону у званні полковник.

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21 червня 2024 року за № 3460-АГ "Про призначення службового розслідування", було призначено службове розслідування за фактом переплати додаткової винагороди, виплаченої солдату ОСОБА_5 за січень 2023 року у розмірі 42000 грн, право на отримання якої він втратив у зв`язку із притягненням до відповідальності (а.с. 45).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20 липня 2024 року № 4048-АГ "Про продовження терміну проведення службового розслідування", службове розслідування було продовжено до 19 серпня 2024 року (а.с. 46).

За результатом даного службового розслідування був складений відповідний висновок службового розслідування від 19 серпня 2024 року (а.с.а.с. 46-49).

Вказаним висновком, зокрема встановлено, що 15 січня 2023 року від заступника начальника відділення з персоналу відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_4 " лейтенанта ОСОБА_6 надійшла інформація про прибуття в підрозділ з дня відпочинку військовослужбовця солдата ОСОБА_4 з ознаками алкогольного сп`яніння. З метою підтвердження або спростування стану алкогольного сп`яніння даного військовослужбовця у супроводі лейтенанта ОСОБА_7 направлено до Виноградівської центральної районної лікарні для проведення медичного огляду. 15 січня 2023 року від лейтенанта ОСОБА_7 надійшла доповідь про те, що медичне освідчення проведено, за результатами якого стан алкогольного сп`яніння підтверджено 2,12 проміле. Відповідно до пункту 6 абзацу 3 глави 14 розділу ІІІ наказу Міністерства внутрішніх справ України № 558 від 25 червня 2018 року "Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України" підполковником ОСОБА_8 встановленим порядком було опрацьовано рапорт про позбавлення премії частково за січень 2023 року (№0.4/5274/23-Вн від 02.02.2023). Разом з тим рапорт щодо позбавлення солдата ОСОБА_3 додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від підполковника ОСОБА_9 (безпосереднього начальника солдата ОСОБА_3 ) не надходив, відповідно підстав для видання наказу про позбавлення додаткової винагороди у повному обсязі не було. Як наслідок солдату ОСОБА_10 відповідно до наказу начальника НОМЕР_5 прикордонного загону від 06 лютого 2023 року № 71-ОС "Про виплату додаткової винагороди за січень 2023 року" було виплачено додаткову винагороду у розмірі 42000 грн з них додаткова винагорода - 30000 грн, ПДФО 18% - 5400 грн, ЄСВ 22% 6600 грн), при наявності постанови Виноградівського районного суду Закарпатської області від 30 січня 2023 року у справі 299/337/23 про військове адміністративне правопорушення. Відповідно до пункту 11 підпункту 7 наказу АДПСУ від 09.12.2022 № 628 "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168" додаткова винагорода не виплачується військовослужбовцям які притягнуті до відповідальності за вчинення кримінального, військового адміністративного правопорушення, або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, в місяці, у якому рішення суду набрало законної сили. Відтак за результатами службового розслідування в діях ОСОБА_9 наявні підстави для притягнення до матеріальної відповідальності у розмірі 42000 грн.

20 серпня 2024 року в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 було прийнято наказ № 4637-АГ "Про результати проведення службового розслідування" (а.с.а.с. 50, 51).

Пунктами 3-5 оскаржуваного наказу, наказано фінансово-економічному відділу суму збитку, завданого державі у розмірі 42000 грн утримувати з грошового забезпечення начальника відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " підполковника ОСОБА_9 у розмірі 20 % від грошового забезпечення військовослужбовця до повного погашення суми збитку. Начальнику відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " підполковнику ОСОБА_11 за невиконання вимог підпункту 4 пункту 8 (начальник відділу відповідає за контроль за станом провадження у справах про адміністративні правопорушення та законністю прийнятих по ним правових рішень), підпункту 2 пункту 3 (начальник відділу зобов`язаний особисто виконувати вимоги чинного законодавства України і вимагати їх виконання від підпорядкованого особового складу) Посадової інструкції начальника відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (тип Б), затвердженої наказом НОМЕР_5 прикордонного загону від 22 липня 2022 року № 58-ОД "Про затвердження положень та посадових інструкцій", що виразилось у не відпрацюванні рапорту з клопотанням про позбавлення солдата ОСОБА_3 додаткової винагороди за січень 2023 року з огляду на притягнення його до адміністративної відповідальності за статті 172-20 частини 4 КУпАП та призвело до виплати йому додаткової винагороди та завдання збитку державі у розмірі 42000 грн у відповідності до статті 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та в порядку статті 48 пункту "б" вищезазначеного статуту, оголосити дисциплінарне стягнення "догана". У відповідності до вимог статті 6 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" начальника відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " підполковника ОСОБА_1 притягнуто до повної матеріальної відповідальності в розмірі 42000 грн.

З вказаними пунктами 3-5 оскаржуваного наказу, позивач не погоджується, у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 19 частини 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 пункту 6 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року № 2232-XII (далі по тексту Закон України № 2232-XII) військовий обов`язок не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні. У випадках, передбачених законом, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, можуть у добровільному порядку (за контрактом) проходити військову службу у Збройних Силах України.

Статтею 2 Закону України № 2232-XII встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 9 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі по тексту Статут № 548-XIV) військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 11 Статуту № 548-XIV, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Відповідно до статті 12 Статуту № 548-XIV про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень та порядок їх виконання врегульовано положеннями Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV (далі по тексту Статут № 551-XIV).

Статтею 5 Статуту № 551-XIV передбачено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків. Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни.

Стаття 6 Статуту №551-XIV встановлює право командира - видавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав.

У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

Вимогами статті 45 Статуту №551-XIV передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Положеннями статті 83 Статуту №551-XIV встановлено порядок накладення дисциплінарних стягнень, відповідно до яких на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно з вимогами статті 84 Статуту №551-XIV прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Стаття 85 Статуту №551-XIV визначає, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником).

Відповідно до вимог статті 86 частини 1 Статуту №551-XIV якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Згідно із статтею 86 частиною 2 Статуту №551-XIV під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

У відповідності до статті 48 Статуту №551-XIV, на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Підстави та процедуру проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Адміністрації Державної прикордонної служби України, регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, Морської охорони, навчальних закладів, науково-дослідних установ, органів забезпечення, підрозділів спеціального призначення Державної прикордонної служби України (далі - органи Держприкордонслужби), а також військовозобов`язаних під час проходження ними навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження ними підготовки та зборів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (підготовки, зборів), оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішень, а також повноваження посадових осіб під час проведення службового розслідування визначає Порядок проведення службового розслідування в Державній прикордонній службі України, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України 08 листопада 2021 року № 815 (далі Порядок № 815).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 815, підставою для призначення службового розслідування є: наявність інформації про невиконання або неналежне виконання військовослужбовцем своїх службових обов`язків; наявність інформації про порушення військової дисципліни або громадського порядку, вимог законодавства, наказів начальників (командирів), розпорядчих документів або виявлення ознак таких порушень; виявлення фактів завдання шкоди; припис Національного агентства з питань запобігання корупції або подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції; установлення фактів дискримінації за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак, а також сексуальних домагань; неправомірне застосування військовослужбовцем заходів фізичного впливу, спеціальних засобів, вогнепальної зброї, озброєння та бойової техніки.

Згідно із пунктом 7 Порядку № 815, службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність правопорушення або події, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування, його (її) обставини (час, місце) та наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або спричинили їх виникнення; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями (бездіяльністю) військовослужбовця; конкретні неправомірні дії або бездіяльність військовослужбовця, який учинив правопорушення; порушення вимог законодавства, організаційно-розпорядчих актів Адміністрації Держприкордонслужби, посадових інструкцій, які було допущено військовослужбовцем; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до вчиненого; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню; чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків; наявність шкоди та її розмір.

Як зазначалося вище, судом встановлено, що за результатом службового розслідування був складений відповідний висновок службового розслідування від 19 серпня 2024 року, яким, зокрема, встановлено, що ОСОБА_1 не відпрацював рапорт щодо позбавлення солдата ОСОБА_3 додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" з огляду на притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 172-20 частиною 4 КУпАП згідно постанови Виноградівського районного суду Закарпатської області від 30 січня 2023 року у справі № 299/337/23, яка набрала законної сили 10 лютого 2023 року. Враховуючи, що грошове забезпечення (щомісячні основні та додаткові види) виплачується в поточному місяці за минулий, солдату ОСОБА_10 відповідно до наказу начальника НОМЕР_5 прикордонного загону від 06 лютого 2023 року № 71-ОС "Про виплату додаткової винагороди за січень 2023 року" було виплачено додаткову винагороду у сумі 42000 грн.

Судом встановлено, що постановою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 30 січня 2023 року у справі № 299/337/23, яка набрала законної сили 10 лютого 2023 року було притягнено солдата ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за статтею 172-20 частиною 4 КУпАП (а.с.а.с. 14, 15).

Висновком службового розслідування від 19 серпня 2024 року встановлено, що відповідно до наказу від 06 лютого 2023 ро № 71-ОС солдату ОСОБА_10 було виплачено додаткову винагороду у сумі 42000 грн за січень 2023 року.

Таким чином, судом встановлено, що згідно висновку службового розслідування та оскаржуваного наказу, ОСОБА_1 допустив дисциплінарний проступок, який проявився саме у невідпрацюванні рапорту про позбавлення додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" солдата ОСОБА_3 у лютому 2023 року саме за січень 2023 року.

Із даного приводу, суд зауважує, що виплата додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", здійснюється відповідно до наказу АДПСУ від 09 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168" (далі по тексті Наказ № 628-АГ).

Відповідно до пункту 11 підпункту 7 Наказу № 628-АГ додаткова винагорода не виплачується військовослужбовцям, які притягнуті до відповідальності за вчинення кримінального, військового адміністративного правопорушення, або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, в місяці, у якому рішення суду набрало законної сили.

Згідно із пунктом 13 абзацом 2 Наказу № 628-АГ встановлено, що у разі якщо умови, передбачені пунктами 11 12 цього наказу, виявлено (або за результатами службового розслідування їх підтверджено) після виплати додаткової винагороди, передбаченої цим наказом, її позбавлення проводиться в наступному місяці після виявлення цих умов.

Таким чином, із вказаного виснується, що за наявності рішення суду щодо притягнення військовослужбовця до відповідальності, зокрема за вчинення адміністративного правопорушення, додаткова винагорода не виплачується, в місяці, у якому таке рішення суду набрало законної сили.

Оскільки, постанова Виноградівського районного суду Закарпатської області від 30 січня 2023 року у справі № 299/337/23, якою було притягнено солдата ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за статтею 172-20 частиною 4 КУпАП, набрала законної сили 10 лютого 2023 року, то додаткова винагорода останньому не підлягає виплаті, саме в лютому 2023 року.

Враховуючи, що постанова Виноградівського районного суду Закарпатської області від 30 січня 2023 року у справі № 299/337/23 набрала законної сили 10 лютого 2023 року, в силу положень пункту 11 підпункту 7 та пункту 13 абзацу 2 Наказу № 628-АГ, ОСОБА_1 не мав законних підстав позбавляти додаткової винагороди солдата ОСОБА_3 за січень 2023 року, як і не мав права не виплачувати у лютому 2023 додаткової винагороди, оскільки набрання законної сили постановою відбулось після виплати додаткової винагороди у лютому 2023 року.

Зміст положень Дисциплінарного статуту свідчить про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих і підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

Водночас підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні військовослужбовцем службової дисципліни.

Такими обставинами є лише фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діяннях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків і причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни.

Дисциплінарний проступок, в контексті дисциплінарної відповідальності, можливо охарактеризувати як протиправну дію чи бездіяльність службовця, що порушує встановлений порядок виконання своїх обов`язків, встановлені вимоги до військової дисципліни або громадського порядку.

Відтак, суд дійшов висновку, що в діях позивача відсутній дисциплінарний проступок.

Так, на підставі висновку службового розслідування, наказом від 20 серпня 2024 року № 4637-АГ "Про результати проведення службового розслідування", у відповідності до статті 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та в порядку статті 48 пункту "б" вищезазначеного статуту, позивачу оголошено дисциплінарне стягнення "догана" та у відповідності до вимог статті 6 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" притягнуто до повної матеріальної відповідальності в розмірі 42000 грн (а.с.а.с. 50, 51).

Закон України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" (далі по тексту - Закон України № 160-ІХ), визначає підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків.

Відповідно до статті 1 частини 1 пункту 4 Закону України № 160-ІХ, матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Згідно із статтею 3 частиною 1 Закону України № 160-ІХ, підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Відповідно до статті 3 частин 2, 3 Закону України № 160-ІХ, умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України.

Статтею 4 Закону України № 160-ІХ передбачено, що особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.

Згідно зі статтею 6 частиною 1 пунктом 1 Закону України № 160-ІХ, особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі: виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.

Аналогічні за змістом приписи містили і Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, яке втратило чинність із набуттям чинності Законом України № 160-ІХ.

Підставою для настання матеріальної відповідальності є вчинення військовослужбовцем дій, які умисно потягли за собою втрату військового майна, матеріальних цінностей, тощо.

Відповідачем до матеріалів справи не надано доказів, а судом не встановлено, що позивач умисно допустив протиправну поведінку, яка потягла за собою завдання шкоди (втрату) майну, не надано доказів наявності причинно наслідкового зв`язку між поведінкою позивача та завданою шкодою.

При цьому, судом встановлено відсутність в діях позивача протиправної поведінки особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням ним обов`язків військової служби або службових обов`язків.

У зв`язку з вищенаведеним суд не знайшов доказів завдання позивачем шкоди державі, яка передбачена Законом України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі".

У зв`язку із зазначеними вище обставинами вбачається, що наказ від 20 серпня 2024 року № 4637-АГ "Про результати проведення службового розслідування", в частині що стосується позивача, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (зокрема, від 09.12.1994, справа "Руїс Торіха проти Іспанії", заява № 18390/91; від 21.01.1999, справа "Гарсія Руїз проти Іспанії") - Суд нагадав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Ступінь суворості цієї вимоги може бути різною залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно з статті 77 частини 1 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на вищевказане, враховуючи обставини встановлені судом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними та скасувати пунктів наказу задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати пункти 3-5 наказу в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , полковника ОСОБА_2 від 20 серпня 2024 року № 4637-АГ "Про результати проведення службового розслідування".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяС.Є. Гаврилко