Справа № 446/1937/24
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2025-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 рокуЛьвівСправа № 446/1937/24 пров. № А/857/33924/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Качмара В.Я., Кузьмича С.М.,

за участю секретаря судового засідання: Кулабухової М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 26 листопада 2024 року, головуючий суддя Костюк У.І., ухвалене о 15:06 год. у м. Кам`янка-Бузька, повний текст якого складено 06.12.2024 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю ) в Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Відділу державного нагляду (контролю ) в Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просив постанову Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті про накладення адміністративного стягнення №000310 від 17.05.2024 року - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що відповідачем порушено встановлену процедуру виклику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на розгляд справи щодо неї, а також порушив саму процедуру розгляду справи.

Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 26 листопада 2024 року адміністративний позов задоволено; скасовано постанову Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті про накладення адміністративного стягнення №000310 від 17.05.2024 року та справу надіслати на новий розгляд до компетентного органу.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, Державна служба України з безпеки на транспорті оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що 20.03.2024 року проводилася рейдова перевірка транспортних засобів, в тому числі і габаритно-ваговий контроль, під час якої перевіркою 20.03.2024 року транспортного засобу MAN номерний знак НОМЕР_1 , зафіксовано, що перевищення вагових обмежень на загальну масу транспортного засобу склало 37 тон, що перевищує нормативно визначені 25 тон передбачених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху (для трьохвісних автомобілів). Відповідно до частини четвертої статті 279-5 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі в автоматичному режимі, може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Позивач мав можливість бути присутнім на розгляді справи, оскільки повідомлення про розгляд справи були направлені в межах розумних строків. Неотримання позивачем вказаних викликів від відповідача може свідчити про недобросовісність позивача та намір штучного створення підстав для подальшого оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення. Окрім цього, позивач помилково вважає, що він не повинен нести відповідальність, оскільки статтею 132-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність у виді штрафу, що накладається на спеціального суб`єкта - уповноважену посадову особу вантажовідправника. Відтак, постанова про адміністративне правопорушення була застосовано до нього як до керівника юридичної особи ТзОВ «ЗІО-СПОРТ», про що і зазначено в постанові. Окрім того відзначає, що зважування транспортного засобу з вантажем 20.03.2024 року проводилось належною вимірювальною технікою, яка перебувала у робочому стані, визнана придатною до застосування що підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав подану апеляційну скаргу, вважає оскаржене рішення суду незаконним та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.

Представник позивача заперечив проти апеляційної скарги, вважає оскаржене рішення суду законним та обґрунтованим та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників апелянта та позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 20.03.2024 року транспортний засіб MAN днз НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 з м.Стрий до с.Ямниця на підставі товаро-транспортної накладної за № 1/2003-1 від 20.03.2023 року здійснював перевезення технічної солі.

20.03.2024 року посадовими особами Укртрансбезпеки здійснювалась рейдова перевірка (перевірка на дорозі) відповідно до направлення від 15.03.2024 року за № 000354 та габаритно-ваговий контроль транспортних засобів.

Відповідно до довідки про здійснення габаритно-вагового контролю від 20.03.2024 було зважено автомобіль (тягач) MAN TGS 33.430 днз НОМЕР_2 , за результатами якого встановлено навантаження на осі, тонн: 1)11,6, 2) 13,3, 3) 12,1, повна маса транспортного засобу 37,0.

На підставі чого, Укртрансбезпекою складено Акт за № 048838, яким встановлено перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів, зокрема перевищення загальної маси транспортного засобу на 48 % (37 т), при допустимих 25 т.

В подальшому, на адресу керівника ТзОВ «ЗІО-СПОРТ» (вантажоперевізник згідно ТТН) відповідачем направлено повідомлення про розгляду справи, який було призначено на 30.04.2024 року з 10:00 год. до 12:00 год. Вказане повідомлення відповідачем направлено за адресу 79041, м. Львів, вул. Городоцька, 225.

Це поштове відправлення вручено, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштопаного відправлення. .

Разом з тим на адресу керівника ТОВ «ЗІО-СПОРТ» (вантажоперевізник згідно ТТН) відповідачем повторно було направлено повідомлення про розгляду справи, який було призначено на 17.05.2024 року з 10:00 год. до 12:00 год. Вказане повідомлення відповідачем направлено за адресою 79041, м.Львів, вул.. Городоцька, 225, проте повернулося на адресу відправника 21.05.2024 року без вручення адресату.

Окрім цього на адресу керівника ТщОВ «ЗІО-СПОРТ» (вантажоперевізник згідно ТТН) відповідачем було направлено повідомлення про розгляду справи, який було призначено на 17.05.2024 року з 10:00 год. до 12:00 год. Вказане повідомлення відповідачем направлено за адресою: Львівська область, с. Ременів, вул. С.Куземського, 14/56, проте повернулося на адресу відправника 21.05.2024 року без вручення адресату.

За результатами розгляду справи, 17.05.2024 начальником відділу державного нагляду (контролю) Івано-Франківській області Гарасимко І.М. складено Постанову за №000310.

Вказаною постановою було встановлено, що 20.03.2024 року о 15:15 год. під час здійснення габаритно-вагового контролю на 87 км а/д Н-10 «Стрий-Мамалига» транспортного засобу MAN днз НОМЕР_2 , вантажовідправником ТзОВ «ЗІО-СПОРТ» до ТТН № 1/2003-1 від 20.03.2024 року внесено відомості про масу вантажу, що перевищує нормативно встановлений законодавством вагові параметри понад 30%, за відсутності оформленого дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

У зв`язку із цим, вказаною постановою ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 132-2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 51 000,00 грн.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що факт неповідомлення особи, яка притягується до відповідальності про час та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт є підставою для визнання постанови у такій справі неправомірною, та такою, що винесена з порушенням встановленої процедури.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими, виходячи з наступного.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Як встановлено ч. 1, 4 ст. 132-2 КУпАП внесення (зазначення) вантажовідправником відомостей про масу або габарити вантажу до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж, що не відповідають фактичним даним, які перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри від 5 відсотків до 10 відсотків включно, крім вантажовідправника, який одночасно є перевізником цього вантажу, а так само внесення (зазначення) вантажовідправником відомостей про масу або габарити вантажу до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж, що перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри від 5 відсотків до 10 відсотків включно, за відсутності оформленого дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні тягнуть за собою накладення штрафу на громадян, фізичних осіб - підприємців або уповноважених посадових осіб вантажовідправника в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дії, передбачені частиною першою цієї статті, у разі якщо фактичні дані вантажу або внесені (зазначені) відомості перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри понад 30 відсотків тягнуть за собою накладення штрафу на громадян, фізичних осіб - підприємців або уповноважених посадових осіб вантажовідправника в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Також, як встановлено підп. б ч. 1 пункту 22.5 Правил дорожнього руху України, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси вантажного трьохвісного автомобіля 25 т автомобільними дорогами державного значення.

Частиною 2 пункту 22.5 Правил дорожнього руху України, передбачено, що рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами

Пунктом 4 вказаних вище Правил встановлено, що допускається перевищення вагових параметрів на визначеними у п. 22.5 ПДР на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідно до довідки про здійснення габаритно-вагового контролю від 20.03.2024 року було зважено автомобіль (тягач) MAN TGS 33.430 днз НОМЕР_2 , за результатами якого встановлено навантаження на осі, тонн: 1) 11,6; 2) 13,3; 3) 12,1, повна маса транспортного засобу 37,0.

Укртрансбезпекою складено Акт за №048838, яким встановлено перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів, зокрема перевищення загальної маси транспортного засобу на 48 % (37 т.), при допустимих 25т.

Таким чином колегія суддів вважає, що в ході зважування встановлено перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, зокрема, перевищення загальної маси транспортного засобу 37 т, при до допустимих 25 т.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що статтею 279-5 КУпАП передбачено, що у разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника.

Статтею 132-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність у виді штрафу, що накладається на спеціального суб`єкта - уповноважену посадову особу вантажовідправника.

Частиною 1 ст. 14-3 КУпАП України встановлено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Як слідкує з матеріалів справи, за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань керівником ТзОВ «ЗІО-СПОРТ» є Маковський Р.Д.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів звертає увагу, що норми ст. 279-5 КУпАП України постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому, матеріалами справи підтверджується, що відповідачем вчинялись дії щодо належного повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема направлення повідомлень на юридичну адресу ТзОВ «ЗІО-СПОРТ» - 79041, м.Львів, вул.. Городоцька, 225, та місце реєстрації позивача - Львівська область, с. Ременів, вул. С.Куземського, 14/56.

Також колегія суддів вважає помилковими висновки суду попередньої інстанції щодо застосування до спірних правовідносин норми Порядку №1567, оскільки він визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт та застосування адміністративно-господарських штрафів.

Натомість, у спірних правовідносинах позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, що передбачена нормами КУпАП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Визначений цією правовою нормою обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Попри наведене, колегія суддів вважає за необхідне звернути на те, що виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність. Відтак, порушення такої процедури може бути підставою до скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення.

Аналогічний вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. По суті, ЄСПЛ у своїх рішеннях акцентує увагу на необхідності з`ясувати, «чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи) судовий розгляд у цілому на несправедливий». При цьому, як свідчить практика ЄСПЛ, навіть виявлення судом серйозних (чи вагомих), на його думку, порушень права на справедливий судовий розгляд, допущених національними судами, не завжди тягне загальну оцінку проведеного судового розгляду та ухваленого підсумкового рішення як несправедливого.

Інакше кажучи, за принципами, що сповідує ЄСПЛ, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

На думку апеляційного суду, напрацьовані ЄСПЛ положення щодо правові наслідки допущених судами порушень при розгляді справ та критерії його застосування можуть бути вжиті за аналогією й до аналізу оскаржуваного у цій справі адміністративного акту відповідача.

Зокрема, не може бути скасовано правильне по суті рішення та відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму. Рішення може бути скасоване лише для виправлення істотної помилки. Процесуальні норми є вторинними порівняно з матеріальними, оскільки призначення перших полягає в забезпеченні реалізації других. Тобто характер, зміст і призначення процесуальних норм підпорядковані вимогам матеріальних норм і тому зумовлені ними та є похідними від них.

Водночас під час розгляду цієї справи судом не встановлено порушень процедури , які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального і процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, через що судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити, рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 26 листопада 2024 року у справі №446/1937/24 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді В. Я. Качмар
С. М. Кузьмич

Повний текст постанови складено 09.01.2025 року.