Справа № 440/13218/24
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2025-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/13218/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головка А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

05 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо неприйняття рішення за заявою про нарахування та виплати грошового забезпечення її чоловіка військовослужбовця ОСОБА_2 , яка подана нею 22.05.2024; зобов`язання нарахувати та виплатити грошове забезпечення та додаткову винагороду військовослужбовця ОСОБА_2 відповідно до постанови КМУ від 30.11.2016 №884 за період перебування у статусі зниклого безвісті з 17.05.2024 по 04.07.2024.

Позовні вимоги обґрунтувала посиланням на те, що відповідачем не розглянута її заява про виплату грошового забезпечення як члену сім`ї безвісти зниклого військовослужбовця та не прийнято жодного рішення.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, витребувано докази.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до пункту 10 частини шостої статті 12 та частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що 25.12.2015 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 .

У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась дитина ОСОБА_4 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 ).

28.03.2022 ОСОБА_2 призваний на військову службу під час мобілізації, а 17.05.2024 пропав безвісти, що підтверджується сповіщенням ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.05.2024 № 3807.

ОСОБА_1 через ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулася до військової частини НОМЕР_1 із заявою від 22.05.2024 про виплату грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_2 за період перебування у статусі зниклого безвісті.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо не розгляду заяви від 22.05.2024, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (Закон № 2011-XII), за військовослужбовцями, зокрема, захопленими в полон, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За п.3 розділу ХХХ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженим Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260, визначено, що грошове забезпечення військовослужбовцям, зокрема, захопленим у полон (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно) виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884, військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець.

Згідно з пунктами 4, 5, 7 Порядку № 884 передбачено, що виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

До заяви додаються:

копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування);

довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті);

копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності);

копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності);

копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, - копія сторінки паспорта з такою відміткою).

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі:

подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку;

подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку;

подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку;

з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.

Виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Встановлені у цій справі обставини свідчать, що позивачка є дружиною та законним представником малолітньої дитини військовослужбовця, а отже належить до осіб, яким здійснюється виплата грошового забезпечення відповідно до Порядку № 884.

Також встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до військової частини НОМЕР_1 із заявою від 22.05.2024 про виплату усіх належних зниклого безвісти ОСОБА_2 коштів.

Проте, відповідач не розглянув протягом 15 днів подані документи та не прийняв рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення.

Вказана бездіяльність є порушенням пункту 5 Порядку № 884.

Отже, наявні підстави визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у неприйнятті рішення за зверненням ОСОБА_1 від 22.05.2024.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити грошове забезпечення зниклого безвісті військовослужбовця ОСОБА_2 , суд зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту пункту 5 Порядку № 884 прийняттю рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, передує з`ясування наявності, чи відсутності усіх підстав для відмови у виплаті, за наслідками чого приймається відповідне рішення

Проте, як зазначалось, у спірних правовідносинах рішення відповідачем не прийнято та не перевірено, зокрема, фактів подання в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 Порядку; подання заяви з дотриманням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку.

Отже, встановлених у цій справі обставин не достатньо для висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача прийняти рішення про виплату грошового забезпечення зниклого безвісті військовослужбовця ОСОБА_2 та нараховувати і виплачувати грошове забезпечення.

Відтак, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язати відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.05.2024 про виплату грошового забезпечення з прийняттям відповідного рішення по суті.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 про виплату грошового забезпечення від 22.05.2024.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату грошового забезпечення від 22.05.2024 у встановленому порядку та за наслідками розгляду прийняти рішення по суті.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Б. Головко