Справа № 373/2568/24
Суддя: Свояк Д. В.
Дата ухвалення: 2025-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 373/2568/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

під головуванням судді Свояка Д.В.,

за участі секретарки судових засідань Киришун Ю.В.,

розглянув справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського Відділу поліції №1 Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Заболотнього Анатолія Анатолійовича, Головного управління Національної поліції в Київській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

Позивачка звернулась до суду з вимогами: 1) скасувати постанову серії ЕНА №3414627 від 05.11.2024, винесену сержантом поліції ВП №1 Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області Заболотнім А.А., про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн та закрити справу; 2) визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Київській області щодо передачі постанови від 05.11.2024 серії ЕНА № 3414627 до Переяславського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на примусове виконання для стягнення штрафу у подвійному розмірі, оскільки такі дії вчиненні з порушенням ст. 307, 308 КУпАП; 3) зобов`язати Головне управління Національної поліції в Київській області негайно відкликати з Переяславського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) постанову від 05.11.2024 серії ЕНА № 3414627, передану на примусове виконання для стягнення з ОСОБА_1 штрафу у подвійному розмірі, як таку що подана передчасно, тобто без дотримання строків, встановлених КУпАП; 4) зупинити дію (стягнення) постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3414627 до винесення рішення у справі № 373/2568/24.

Позовна заява мотивована тим, що відповідачем було складено оскаржувану постанову через непристебнутий позивачкою пасок безпеки під час з`їзду на узбіччя. Однак, позивачка під час руху транспортного засобу, до зупинки її поліцейським була пристебнута паском безпеки, який зняла після зупинки, щоб дістати документи із заднього сидіння автомобіля. У зв`язку з цим вважає дії поліцейського неправомірними.

Представник ГУНП в Київській області у відзиві заперечив зазначені в позові обставини та зазначив, що твердження позивачки спростовуються відеозаписом з портативного відеореєстратора, де зафіксовано, що позивачка після зупинки транспортного засобу почала діставати із сумки, котра знаходилась на колінах пасажира, розміщеного на передньому сидінні автомобіля, мобільний телефон, при цьому не будучи пристебнутою паском безпеки. Документи позивачка надала після суперечки з поліцейським щодо причини зупинки транспортного засобу. При цьому, пасок безпеки був протягнутий за сидінням водія та замкнутий у відповідному кронштейні.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі:

Ухвалою суду від 19.11.2024 відкрито провадження у справі та залучено співвідповідачем ГУНП в Київській області.

21.11.2024 позивачка подала суду заву про розгляд справи за її відстуності.

24.11.2024 від ГУНП в Київській області надійшов відзив на позовну заяву з відеозаписом події з портативного відеореєстратора відповідача ОСОБА_2 .

26.11.2024 відповідач ОСОБА_2 подав заяву про відкладення судового засідання задля надання йому можливості подати докази.

03.12.2024 до суду надійшла заява позивачки про збільшення позовних вимог.

04.12.2024 відповідач ОСОБА_2 подав клопотання про розгляд справи за його відсутності та приєднання до матеріалів справи диску з доказами.

Учасники у судові засідання не з`являлися.

Досліджені судом докази та встановлені обставини:

Постановою ЕНА № 3414627 від 05.11.2024 позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП.

Час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення: 05.11.2024 12:13:38 Дорога Н08 Бориспіль Дніпро, 44 км. Водій керував транспортним засобом та не був притягнутий ременем пасивної безпеки, чим порушив п. 2.3 «в» ПДР Порушення правил користування ременями безпеки.

У п. 6 («Прийняте по справі рішення, вид адміністративного стягнення та сума штрафу») цієї постанови зазначено: «Штраф 510 грн. На підставі статті 307, ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати порушником штрафу протягом 15 днів з метою примусового виконання цієї постанови органом державної виконавчої служби стягнути подвійний розмір штрафу 1020 грн.»

Постановою від 27.11.2024 ВП №76652533 про відкриття виконавчого провадження відкрито виконавче провадження щодо виконання постанови № 3414627 від 05.11.2024 «про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штраф у розмірі 1020 грн.»

Судом досліджено оскаржувану постанову, а також відеозапис з нагрудної камери відповідача, який здійснювався при притягненні позивачки до адміністративної відповідальності.

При перегляді відеозаписів встановлено, що на блокпості працівниками поліції здійснювалися заходи з перевірки документів водіїв транспортних засобів, що рухалися автодорогою Н08. Транспортні засоби під`їжджають до блокпосту, де перебуває працівник поліції, зупиняються, водії опускають скло. Після того, як під`їхала до поліцейського автомашина під керуванням позивачки, поліцейський жезлом подає сигнал про зупинку. Автомашина зупиняється, опускається скло з боку водія та працівник поліції представляється й називає причину зупинки: перевірка документів на блокпості, та просить надати будь-який документ, що посвідчує особу. Водійка перепитує: «Я порушила якість правила?» Поліцейський відповідає, що ні та посилається на постанову КМУ, але водійка каже, що «Такого немає» та без дозволу поліцейського рушить з місця, проїхавши незначну відстань. Після цього працівник поліції висловлює вимогу до водійки вийти з машини, але вона відмовляється й дістає з сумки, що була з боку пасажиру, телефон. При цьому каже, що вона тут їздить кожного дня, дивується, через що її зупиняють, оскільки «на фронт її все одно не заберуть». Поліцейський повідомляє про здійснення відеозйомки, водійка відмовляється надавати документи та зазначає про те, що не бажає ознайомлюватися з законодавством, на яке посилається поліцейський, наголошує, що не порушувала правил.

Потім поліцейський вказує про необхідність їй з`їхати з проїжджої частини. Водійка демонструє, тримаючи у руці, документ. Поліцейський повторно висловлює вимогу з`їхати у бік та повідомляє про те, що стосовно водійки буде складено постанову через керування нею транспортним засобом будучи непристебнутою ременем безпеки. Водійка виконує цю вимогу та з`їжджає на узбіччя. Далі в ході спілкування з поліцейським, який вказує на те, що ременем безпеки «обмотана сидушка», водійка зазначає, що це задля того, щоб «не піщало». На вимогу водійки поліцейський пред`являє їй своє посвідчення. Працівник поліції питає, чи водійка буде розписуватися в постанові, на що водійка каже, що буде та буде її оскаржувати. У подальшому працівник поліції складає та вручає водійці оскаржувану постанову, роз`яснює права та наслідки несплати штрафу.

Застосовані норми права.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ч. 5 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 300 КУпАП передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 307 КУпАП передбачено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі відсутності самостійного заробітку в осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративне правопорушення, штраф стягується з батьків або осіб, які їх замінюють. Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України. У разі несплати штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.

Згідно зі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 5 цього Закону передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 «Початок примусового виконання рішення» цього Закону передбачає, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 цієї статті визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінка судом аргументів сторін, доказів.

З досліджених судом доказів вбачається, що позивачка під час руху транспортного засобу під її керуванням не була пристебнута ременем безпеки. Будь-яких підстав, як б давали їй право не бути пристебнутою ременем безпеки, судом не встановлено. Дослідженим відеозаписом спростовується твердження позивачки, що вона відстебнула ремінь безпеки перед зупинкою транспортного засобу під її керуванням поліцейським. Характер її поведінки у салоні автомобіля, її пояснення свідчать про те, що вона не тільки не виконала обов`язку, передбаченого п. 2.3 «в» ПДР, але зафіксувала ремінь безпеки таким чином, що унеможливлював його використання у спосіб, який передбачений задля досягнення його функціонального призначення - забезпечення пасивної безпеки водія. При цьому, фіксація позивачкою ременя безпеки на водійському сидінні в обхід водія не є користуванням цим ременем безпеки водієм.

З огляду на викладене є доведеними обставини порушення позивачкою приписів п. 2.3 «в» ПДР, а відтак й ч.5 ст. 121 КУпАП.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що питання стягнення подвійного розміру штрафу - 1020 грн міститься у п. 6 цієї постанови, який має назву «Прийняте по справі рішення, вид адміністративного стягнення та сума штрафу». При цьому, формулювання, застосовані у постанові вказують на те, що це саме рішення посадової особи органу влади, якою цю постанову ухвалено, працівника поліції, оскільки застосовується саме вказівка щодо дій органу державної виконавчої служби з метою примусового виконання постанови «стягнути подвійний розмір штрафу 1020 грн.»

При цьому, як вбачається з приписів ч. 5 ст. 121 КУпАП, за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами передбачено накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Системне тлумачення положень ст. 307, 308 КУпАП дає підстави для висновку, що добровільній сплаті підлягає лише штраф, визначений у постанові про притягнення особи до адміністративної відповідальності. При цьому, цій особі надається для цього 15 денний строк з дня вручення йому постанови, який у разі оскарження постанови, застосовується з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Отже, підстави для примусового виконання постанови про стягнення штрафу виникають лише після спливу цього строку.

Положення ст. 308 КУпАП щодо стягнення подвійного розміру штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, чітко вказують, що таке подвійне стягнення має відбуватися лише у порядку примусового виконання відповідної постанови, а не при її ухваленні.

Отже, формулювання, застосовані в оскаржувані постанові щодо стягнення з позивачки подвійного розміру штрафу не відповідають приписам закону та виходять за межі повноважень особи, яка ухвалила оскаржувану постанову.

З матеріалів справи вбачається, що позовну заяву подано до суду 14.11.2024, повістку про виклик в судове засідання та копію ухвали про відкриття провадження у справі від 19.11.2024 посадова особа ВП № 1 Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області для вручення відповідачу ОСОБА_2 отримала 19.11.2024, а представник ГУ НП в Київській області 20.11.2024. При цьому, оскаржувану постанову ВП № 1 Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області направлено для примусового виконання 20.11.2024 у порядку ст. 308 КУпАП для стягнення штрафу у «подвоєному» розмірі 1020 грн.

Отже, питання стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника у подвійному розмірі штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, мало вирішуватися лише після спливу 15 денного строку з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. При цьому, оскільки орган/посадова особа, яка ухвалила оскаржувану постанову, не є суб`єктом, який уповноважений здійснювати примусове виконання цієї постанови, рішення про застосування припису ч. 2 ст. 308 КУпАП не відноситься до їх повноважень.

При цьому, з вищенаведених приписів Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що примусове виконання рішення розпочинається з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Отже, системне тлумачення положень ст. 308 КУпАП та приписів Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави для висновку, що питання про стягнення подвійного розміру штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, відноситься до стадії примусового виконання такої постанови після відкриття виконавчого провадження виконавцем.

З огляду на вищенаведене вбачається, що зазначення в оскаржувані постанові рішення про стягнення з позивачки подвійного розміру штрафу не відповідає приписам законодавства та виходить за межі конституційної засади, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, оскільки посадові особи ГУ НП в Київській області були повідомлені про відкриття провадження у справі за позовом, яким оскаржено постанову про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності та накладено штраф, підстави для примусового виконання цієї постанови до залишення цієї скарги без задоволення були відсутні.

Також слід звернути увагу на те, що законом (ст. 307 КУпАП) передбачено трьох денний строк, після спливу строку на добровільну сплату штрафу, для надсилання правопорушником документу про сплату штрафу або його копії до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу. Тобто, направлення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності, якою накладено стягнення у виді штрафу, одразу після спливу 15 денного строку, визначеного для добровільної сплати штрафу, може бути безпідставним.

За обставин, що суд не знайшов підстав для задоволення першої позовної вимоги позивачки, але встановлені обставини, які свідчать про протиправність постанови у частині стягнення з позивачки подвійного розміру штрафу, визначеного у постанові, а також не сплив строк, визначений ст. 307 КУпАП для добровільної сплати штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, наявні підстави для зобов`язання ГУ НП в Київській області відкликати оскаржувану постанову з примусового виконання.

Позивачка сформулювала саме як позовну вимогу прохання зупинити дію (стягнення) постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3414627 до винесення рішення у справі № 373/2568/24.

При цьому, ця вимога не була оформлена у виді заяви про забезпечення позову.

Пунктом 10 ч. 2 ст. 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Зважаючи на те, що судом встановлені підстави для часткового задоволення позову, а подальше виконання оскаржуваної постанови у формі, яка здійснюється на даний час, може призвести до порушення прав позивачки щодо добровільної сплати штрафу у розмірі, визначеному у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, наявні підстави для зупинення дії (стягнення) постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3414627, до набрання рішенням у цій справі законної сили.

Позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Позивачкою заявлено 4 позовних вимоги немайнового характеру.

Керуючись ст. 2, 9, 139, 241-245, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 05.11.2024 серії ЕНА №3414627 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП у частині стягнення з ОСОБА_1 подвійного розміру штрафу - 1020 грн.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Київській області щодо передачі постанови від 05.11.2024 серії ЕНА № 3414627 для примусового виконання.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Київській області відкликати з примусового виконання постанову від 05.11.2024 серії ЕНА № 3414627.

Зупинити дію (стягнення) постанови від 05.11.2024 серії ЕНА № 3414627 до набрання рішенням у цій справі законної сили.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області за рахунок бюджетних призначень на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у сумі 4 844 грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів.

Повні найменування сторін та інших учасників справи:

ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Поліцейський ВП №1 Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області Заболотній Анатолій Анатолійович, місцезнаходження: вул. Магдебурзького права, 25а, 4, м.Переяслав, Бориспільський район, Київська область, 08400;

Головне управління Національної поліції в Київській області, , місцезнаходження: вул. Володимира, 15, м. Київ, 01601.

Суддя Д. В. Свояк