Справа № 240/18430/24
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2025-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року м. Житомир справа № 240/18430/24

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Капинос О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:

Визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 11.09.2024 про відмову у перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нарахувати ОСОБА_1 з 03.09.2024 року пенсію згідно ч.5 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-УІІ за віком у розмірі, пропорційному кількості повних років на прокурорських посадах, із розрахунку 60 % місячної заробітної плати за відповідну вислугу років, передбачену ч. 1 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-УІІ.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області перевести ОСОБА_1 з 03.09.2024 року з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на підставі статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-УІІ.

В обґрунтування позову зазначає, що має право на перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-УІІ, оскільки стаж її роботи на прокурорських посадах становить понад 20 років, а ГУПФУ в Донецькій області протиправно відмовив у призначенні пенсії.

Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідачі надіслали відзив на позов, в якому просять у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що на день звернення за перерахунком пенсії Позивач працює на посаді прокурора та отримує по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058 від 09.07.2003. Стаж на посаді прокурор/ слідчий становить 12 років 1 місяць 27 днів, а на інших посадах на вислугу років прокурорам становить 8 років 9 місяців 25 днів. Враховуючи вищевикладене, рішення від 11.09.2024 №87 про відмову позивачу у перерахунку пенсії "перехід на інший вид пенсії" є правомірним та законним, оскільки на день звернення у позивача відсутній необхідний стаж-25 років.

У відповіді на відзив позивач просить позов задовольнити. Зазначає, що Згідно довідки про стаж роботи №07-438 вих.24 від 03.09.2024, яка видана Житомирською обласною прокуратурою, стаж роботи в органах прокуратури складає 22 роки 03 місяці 22 днів. Згідно витягу з електронної пенсійної справи, позивач має страховий стаж 37 років 8 місяців 27 днів. Тобто, вона має право на отримання пенсії за віком на підставі ч.5 ст.86 Закону України "Про прокуратуру", у зв"язку з досягненням 55 річного віку за умови відсутності стажу за вислугу років понад 25 років та наявності стажу безпосередньої роботи в органах прокуратури не менше 15 років і страхового стажу не менше 31 року.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області, як отримувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 23.06.2023.

03.09.2024 у віці 55 років позивач звернулась до Головного управління ПФУ в Житомирській області із заявою №658 про перехід на пенсію відповідно до ч.5 ст.86 Закону України "Про прокуратуру".

Звернення опрацьовано за принципом екстериторіальності спеціалістом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 "Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України", зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 № 339/35961.

За результатами опрацювання заяви від 03.09.2024 №658 винесено рішення про відмову у призначенні пенсії від 11.09.2024 №87, враховуючи наступне.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" № 248- УІІІ від 03.10.2017 норми статті 86 Закону України "Про прокуратуру" щодо пенсійного забезпечення діють до дня внесення змін до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно з частиною 1 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

На день звернення за перерахунком пенсії позивач працює на посаді прокурора та отримує по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058 від 09.07.2003. Стаж на посаді прокурор/ слідчий становить 12 років 1 місяць 27 днів, а на інших посадах на вислугу років прокурорам становить 8 років 9 місяців 25 днів. На підставі викладеного прийнято рішення про відмову в переході на пенсію за віком.

Позивач вважає таке рішення протиправним тому звернулася до суду.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Так, згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058) за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком;2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з ч. 1ст. 10 Закону №1058 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону №1058 переведення з одного виду пенсій на інший здійснюється з дня подачі заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсій на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Суд врахував, що станом на час звернення позивача із заявою про перехід на інший вид пенсії питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури України регулюються Законом України від 14.10.2014 №1697-VІІ "Про прокуратуру" (далі - Закон №1697-VІІ), який набрав чинності 15 липня 2015 року.

Частиною 1 статті 86 Закону №1697 передбачено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2020 року і пізніше 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Згідно з ч.2 ст.86 Закону №1697 пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Приписами ч.3 ст.86 Закону №1697 встановлено, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Частиною 6 статті 86 Закону №1697 визначено, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Згідно з ч. 11 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" прокурорам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їхнім вибором.

Скориставшись наданим право, позивач звернулася із заявою про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію відповідно до ч.5 ст.86 Закону України "Про прокуратуру".

Проте, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення , яким відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону №1697, оскільки відсутній необхідний стаж за вислугу років (25 років).

Стаж на посаді прокурор/ слідчий становить 12 років 1 місяць 27 днів, а на інших посадах на вислугу років прокурорам становить 8 років 9 місяців 25 днів. На підставі викладеного прийнято рішення про відмову в переході на пенсію за віком.

Суд не погоджується з таким рішенням, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру", працівникам, які не мають вислуги років (25 років), передбаченої частиною першою цієї статті, за наявності необхідного стажу роботи на посадах прокурорів (15 років), а також страхового стажу (тобто 31 рік більше), необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", після досягнення чоловіками 57 років, а жінками віку, що на п`ять років менше, ніж пенсійний вік, установлений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", (що складає 55 років) пенсія призначається у розмірі, пропорційному кількості повних років роботи на прокурорських посадах, із розрахунку 60 відсотків місячної заробітної плати за відповідну вислугу років, передбачену частиною першою цієї статті.

Згідно довідки про стаж роботи № 07-438 вих.24 від 03.09.2024, яка видана Житомирською обласною прокуратурою, стаж роботи позивача в органах прокуратури складає 22 роки 03 місяці 22 дні, згідно витягу (скріншоту) з електронної пенсійної справи, яка міститься на порталі електронних послуг ПФУ, позивач має страховий стаж 37 років 8 місяців 27 днів.

З викладеного слідує, що позивач має право на отримання пенсії на підставі ч. 5 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" у зв`язку з досягненням 55 років за умовах відсутності стажу за вислугу років понад 25 років та наявності стажу безпосередньої роботи в органах прокуратури не менше 15 років (22 роки 03 місяці 22 дні) і страхового стажу не менше 31 року (37 років 8 місяців 27 днів).

Що стосується посилань відповідача на стаж роботи на посаді слідчого прокуратури, як про це зазначено в рішенні ПФУ про відмову, як слідує з довідки про стаж роботи та записів у трудовій книжці позивача, вона ніколи не працювала слідчим прокуратури. Тому інформація, яка зазначена в рішенні ПФУ про відмову не відповідає дійсності.

Крім того, в рішенні ПФУ про відмову є посилання на п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" № 2148 від 03.10.2017, відповідно до якого норми ст.86 Закону України "Про прокуратуру" щодо пенсійного забезпечення діють до дня внесення змін до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ від 09.04.1992.

Дійсно відповідно до ст.1-2 вказаного Закону право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби):

а)особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу;

б)особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально- виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту, особи начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань;

в)особи із числа військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, органів державної безпеки і внутрішніх справ колишнього Союзу PCP, Національної гвардії України, Прикордонних військ України, військ цивільної оборони України;

г)особи начальницького і рядового складу державної пожежної охорони, особи начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України;

д)громадяни інших держав із числа військовослужбовців збройних сил та інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства цих держав, які постійно проживають в Україні, і відповідно до міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, їх пенсійне забезпечення здійснюється згідно із законодавством держави, на території якої вони проживають;

е)особи, зазначені у статтях 3 і 4 цього Закону;

є) особи із числа військовослужбовців строкової служби та члени сімей осіб з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, у передбачених цим Законом випадках;

ж)державні службовці та працівники навчальних, медичних закладів та науково-дослідних установ Міністерства внутрішніх справ України або поліції з числа колишніх працівників міліції, які станом на день опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ та мали календарну вислугу не менше п`яти років і продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ України або поліції (їх територіальних органах, закладах та установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах;

з)особи начальницького складу Національного антикорупційного бюро України.

Відповідно до ст. 2 вказаного Закону, військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.

Тобто в ст. 1-2 вказаного Закону зазначено вичерпний перелік осіб, до яких застосовуються вимоги вказаного Закону, при цьому останні зміни в цей перелік осіб внесені 18.07.2024, однак, зміни щодо працівників органів прокуратури в цей Закон не вносились, а тому на час подачі заяви діяли вимоги ст. 86 Закону України "Про прокуратуру щодо пенсійного забезпечення, як про це зазначено в п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" № 2148 від 03.10.2017.

Також суд зазначає, що для отримання пенсії відповідно до Закону України "Про прокуратуру" вимога про звільнення з посади прокурора не передбачена Законом України "Про прокуратуру".

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 11.09.2024 про відмову у переведенні позивача з пенсії по інвалідності на пенсію згідно ч.5 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-УІІ є протиправним.

Суд приходить до висновку про відсутність у відповідача підстав для прийняття спірного рішення, оскільки немає встановлених законом перешкод для призначення позивачу пенсії на підставі ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1 697-VII. Крім того, позивач має право на вибір виду пенсії відповідно до положень декількох законів.

Протилежне відповідачем не доведено, судом не встановлено.

З приводу часу поновлення прав позивача, то відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Враховуючи, зазначене переведення з пенсії по інвалідності, призначеної в порядку Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за відповідно до Закону України "Про прокуратуру", повинно здійснюватись саме з 03.09.2024 (з дати звернення позивача до ГУ ПФУ).

Стосовно визначення належного органу Пенсійного фонду, яким має здійснювати розгляд заяви позивача про призначення пенсії, суд зазначає наступне.

Порядок приймання оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Правління ПФУ 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Мінюсті України 27 грудня 2005 р.за № 1566/11846 (далі - Порядок).

Згідно із абз.13 п.4.2 Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до п.4.3 Порядку створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Пунктом 4.10 Порядку передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

В даному випадку органом призначення визначено за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

З матеріалів справи встановлено, що розгляд заяви та винесення рішення за заявою позивача здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до п.4.2 Порядку. Відтак, з огляду на неналежне виконання визначеним пенсійним органом його повноважень щодо розгляду заяви позивача, що потягло за собою порушення прав позивача, суд вважає наявними підстави покласти обов`язок щодо переведення позивача на інший вид пенсії саме на Головне управління Пенсійного фонду України вДонецькій області, як визначений суб`єкт призначення.

З огляду на це, вимоги до ГУПФУ в Житомирській області задоволенню не підлягають.

Крім того, до заяви позивач додав довідки про складові заробітної плати №21-232 та №21-233 від 03.09.2024, видані Житомирською обласною прокуратурою для обчислення пенсії.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов"язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перевести позивача на пенсію відповідно до ч.5 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" з врахуванням довідок про складові заробітної плати №21-232 та №21-233 від 03.09.2024, виданих Житомирською обласною прокуратурою та обчислити її розмір відповідно до статті ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VІІ, виходячи із розрахунку 60% від суми місячного заробітку.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно зі статтею 90 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, суд задовольняє позов частково.

У зв`язку з відсутністю документально підтверджених судових витрат питання про їх розподіл не вирішується.

Керуючись статтями 242-246, 295 КАСУ,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7,м. Житомир, Житомирська обл., Житомирський р-н,10003. РНОКПП/), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3,м. Слов`янськ, Донецька обл., Краматорський р-н,84122. РНОКПП/) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11.09.2024 про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію відповідно до ч.5 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру".

Зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перевести ОСОБА_1 на пенсію на підставі ч.5 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" з врахуванням довідок про складові заробітної плати №21-232 та №21-233 від 03.09.2024, виданих Житомирською обласною прокуратурою та обчислити її розмір відповідно до статті ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VІІ, виходячи із розрахунку 60% від суми місячного заробітку.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос

10.01.25