Справа № 160/34290/24
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 січня 2025 рокуСправа № 160/34290/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Єфанова Ольга Володимирівна, перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, -

УСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , треті особи військова частина НОМЕР_2 , Міністерство оборони України, Міністерство у справах ветеранів України в якій позивач просить:

визнати протиправним та скасувати акт індивідуальної дії доповідь № 609 «Про подію, що сталася у в/ч НОМЕР_1 - самовільне нез`явлення з лікувального закладу» від 01.08.2023 року;

визнати протиправним та скасувати акт індивідуальної дії - наказ командира в/ч НОМЕР_1 №211 від 31.07.2023 р.;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати мені за період з 01.08.2023 р. по 26,12.2024 р. суми грошового забезпечення (грошове відшкодування за отримане під час бойових дій поранення; посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення, підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія, одноразові додаткові види грошового забезпечення, компенсація за невикористані відпуски, компенсації за продовольче, речове та інше забезпечення військовослужбовців), що передбачені «Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затверджені наказом Міноборони України від 07.06.2018 № 260, та здійснити зазначені виплати у повному обсязі.

Ухвалою суду від 31.12.2024 року позовну заяву залишено без руху для надання заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважності підстав його пропуску та надання відповідних доказів.

Позивач надав заяву про усунення недоліків в якій зазначив, що про порушення своїх прав дізнався:

про доповідь № 609 «Про подію, що сталася у в/ч НОМЕР_1 - самовільне нез`явлення з лікувального закладу» від 01.08.2023 р. стало відомо 18.11.2024 року від працівника ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в той день у складі чергового наряду перевіряв військово-облікові документи та зробив відповідний запит у в/ч НОМЕР_1 ;

про наказ № 211 від 31.07.2023 р. достовірно стало відомо із відповіді в/ч НОМЕР_2 №9138 від 20.09.2024 року.

Як вже зазначено в ухвалі від 31.12.2024 року, сам позивач в позовній заяві зазначає, що починаючи з серпня 2023 року він в розташуванні військової частини НОМЕР_1 не перебував, працював в таксі, вантажником, адвокатом.

При цьому, згідно відпускного квитка від 15.07.2024 року, позивач зобов`язаний повернутись до військової частини НОМЕР_1 14.08.2023 року.

Будь-яких документів про своє звільнення з військової служби позивач не надав.

Таким чином, суддя критично ставиться до посилань позивача, що його своєчасно не повідомили про доповідь № 609 «Про подію, що сталася у в/ч НОМЕР_1 - самовільне нез`явлення з лікувального закладу» від 01.08.2023 року та наказ командира в/ч НОМЕР_1 №211 від 31.07.2023 р.

Отже, позивачем прийнято рішення не з`являтися до місця несення служби та відповідно мати можливість дізнатися про прийняті відносно нього рішення.

Також, слід зазначити, що специфіка проходження військової служби передбачає доведення наказу та інших рішень до військовослужбовця особисто.

Так, позивач в заяві від 06.01.2025 року зазначає, що пропущення строку звернення до суду відбулось з вини відповідача, оскільки не повідомив про прийняті відносно позивача рішення.

Слід зазначити, що позивач зазначає про те, що є адвокатом.

Згідно Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту.

Так, позивач маючи юридичну освіту, повинен усвідомлювати, що залишення військової частини буде мати юридичні наслідки.

З позовної заяви та заяви від 06.01.2025 не вбачається, що позивач починаючи з вересня 2023 року звертався до відповідача для встановлення обставин відносно позивача звільнення зі служби, проведення службового розслідування, застосування дисциплінарного стягнення та інше.

Тому, посилання позивача на недостатню правову обізнаність суддею не приймаються.

Також, позивач зазначив, що в нього як військовослужбовця є кілька обставин, які можуть перешкоджати вчасно звернутися до суду.

Проте, слід повторно зазначити, що позивач з вересня 2023 року не займався діяльністю, яка пов`язана з несенням військової служби працював в таксі, адвокатом.

Як зазначив Верховний Суд в ухвалі від 04 березня 2021 року у справі №240/12017/19:

Колегія суддів звертає увагу на те, що таке обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом «Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt», згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує, а не тим, хто спить.

Суд звертає увагу, що аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Згідно частини 1 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 5 статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Питання щодо протиправності Доповіді №609 від 01.08.2023 року та наказу командира в/ч НОМЕР_1 №211 від 31.07.2023 року, а також щодо усунення наслідків застосування вказаних документів як то нарахування певних грошових коштів стосується проходження публічної служби, а відтак позов повинен був пред`явлений до суду у місячний строк.

Таким чином, позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами (Постанова Верховного Суду від 17.07.2018 року у справі №521/21851/16-а).

При вирішенні процесуального питання щодо дотримання строків звернення до суду суд також враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, у справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії" Суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У Справі "Пономарьов проти України" Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Також прецедентна практика Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Круз проти Польщі" виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи невизнання судом поважними підстави пропуску строку звернення позивача з даним позовом до адміністративного суду, позовна заява підлягає поверненню.

У відповідності до п.9 ч.4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Оскільки із позовом позивач звернувся до суду поза межами встановленого ч.5 статті 122 КАС України, зазначені в клопотанні про поновлення строку звернення до суду із позовом підстави для поновлення строку звернення визнані неповажними та необґрунтованими, суд вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачу.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.4 ст.169, ст.248 КАС України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , треті особи військова частина НОМЕР_2 , Міністерство оборони України, Міністерство у справах ветеранів України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.8 ст.169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Згідно ч.2 ст.256 КАС України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.293, ст.295 КАС України.

Суддя О.В. Єфанова