Справа № 240/10338/24
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2025-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/10338/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Романченко Є.Ю.

Суддя-доповідач - Граб Л.С.

09 січня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Сторчака В. Ю. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житомирської митниці Державної митної служби України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом Іноземного підприємства "Євроголд Індестріз ЛТД" до Житомирської митниці Державної митної служби України про визнання протиправною та скасування картки відмови,

В С Т А Н О В И В :

Іноземне підприємство "Євроголд Індестріз ЛТД" звернулося до суду з позовом, в якому просить:

-визнати протиправною та скасувати картку відмови Житомирської митниці Державної митної служби України в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA101020/2024/006455 від 28.02.2024;

-визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA101000/2024/000049/1 від 28.02.2024.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24 травня 2024 року позов задоволено:

-визнано протиправним та скасовано рішення Житомирської митниці Державної митної служби України про коригування заявленої митної вартості товару №UA101000/2024/000049/1 від 28.02.2024;

-визнано протиправною та скасовано картку відмови Житомирської митниці Державної митної служби України у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101020/2024/006455 від 28.02.2024.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 квітня 2023 року між позивачем (Покупець) та Eurogold Service Zumbuhl&Co. (Швейцарія) (Продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт №80/23 про поставку товарів на умовах, визначених сторонами у Специфікаціях.

Відповідно до п. 4.2 Контракту, Вантажовідправником товару є Ningbo Joan Import &Export Co., Ltd., виробник товару зазначається у відповідній специфікації.

Сторонами зазначеного Контракту заздалегідь обумовлено його максимальну загальну суму 500 000 доларів США та умови поставки FOB порт відправлення, Китай.

Додатковою угодою №1 від 13.06.2023 сторони домовились про здійснення оплати за поставлений товар протягом 60 календарних днів з моменту доставки товару на склад Покупця, шляхом переказу грошей на розрахунковий рахунок Продавця.

Для закріплення домовленостей в усній формі, Сторони уклали специфікацію №8 від 15.12.2023 до Контракту, в якій встановили кількість необхідної партії товарів, ціну за кожну відповідну одиницю товарів з огляду на визначені в Контракті, умови поставки та уточнили виробника товару Union Source Co., Ltd. Китай.

У лютому 2024 року до ІП "Євроголд Індестріз ЛТД" надійшла замовлена партія товару, зокрема: посуд та кухонне приладдя дерев`яне, виготовлене з бамбуку, набір ножів для сиру, посуд столовий кухонний, плетені вироби з бамбуку тощо.

З метою декларування вказаного товару позивач подав до Житомирської митниці Державної митної служби митну декларацію №24UA57U2 від 27.02.2024 на товари:

Товар №1

Посуд і кухонне приладдя дерев`яне, виготовлене з бамбуку:

арт. лопатка 30*5,5*0,7см-240 шт,

арт. ложка 30*6*0,7см-2400 шт,

арт. набір ложок бамбукових 20*4*0,5см-2400 наборів,

арт. короб для зберігання бамбуковий 8*8*6 24 шт.

Виробник: UNION SOURCE CO., LTD, Китай, Торговельна марка: EUROGOLD;

Товар №2

Посуд і кухонне приладдя дерев`яне, виготовлене з бамбуку:

арт.710820019 набір обробних дошок 20*15 *1см- 1280 наборів. Виробник: UNION SOURCE CO.,LTD, Китай Торговельна марка: EUROGOLD;

Товар №3

Набір ножів для сиру: арт.710820019 набір обробних дошок 20*15*1 1280 наборів. Виробник: UNION SOURCE CO.,LTD, Китай Торговельна марка: EUROGOLD;

Товар №4

Посуд столовий та кухонний, прибори столові та кухонне приладдя, вироблене з пластмас:

арт. набір кухонного приладдя 5*3,3*0,5/1 см 4 шт 2400 набори, ящик

(кошик) плетений 34* 19,5*14см-320шт. Виробник: UNION SOURCE CO., LTD, Китай Торговельна марка: EUROGOLD;

Товар №5

Посуд і кухонне приладдя, дерев`яні:

арт. дошка для нарізання 40*30*2,0, матеріал акація-2100 шт.

Виробник: UNION SOURCE CO.,LTD, Китай Торговельна марка: EUROGOLD.

Заявлена митна вартість товарів №2 та №5 визначена за основним методом на рівні 3,179 $/кг та 3,20 $/кг.

Разом з митною декларацією подавалися такі документи:

- специфікація до контракту від 15.12.2023 №8;

- комерційний інвойс № UN23US06072-3 від 15.12.2023;

- коносамент № SZX231204505 від 25.12.2023;

- автотранспортна накладна (CMR) № 1177 від 21.02.2024;

- акт про проведення огляду №UN23US06072-3 від 26.02.2024;

- довідка про транспортні витрати № SIEV0011177 від 21.02.2024;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № UA00085047 від 21.02.2024;

- заявка на організацію перевезення № SIEV00111770 від 18.12.2023.

В ході митного оформлення сторонами проведена консультація, внаслідок якої декларанту запропоновано інформацію щодо вартості схожого товару до товару № 5 на підставі МД 23UA16U2 від 12.12.2023 на рівні 5,001 дол. США.

28.02.2024 Житомирською митницею Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA101020/2024/000049/1/2 та сформовано картку відмови №UA101020/2024/006455.

Не погоджуючись з вказаним рішенням та карткою відмови, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст.67 Конституції України закріплено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

За визначеннями, наведеними у пунктах 23 та 24 частини 1 статті 4 МК України митне оформлення-вконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль-сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

За змістом статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини 1 та 2 статті 51 МК України).

У частині 2 статті 52 МК України зазначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Частиною першою статті 53 МК України врегульовано, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4 якщо рахунок сплачено,-банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності-інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування,-страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 МК України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті забороняється (частина п`ята статті 53 МК України).

Частиною першою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 12.03.2019 у справі №820/8016/15 та від 26.11.2019 у справі №821/107/16.

Статтею 57 МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Частинами другою та третьою статті 58 МК України закріплено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

За приписами частин четвертої п`ятої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті-це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а, у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч.2 ст.55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Так, в обгрунтування вибору правомірності прийняття оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів та другорядного методу визначення митної вартості оцінюваних товарів митним органом зазначено, що подані документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та містять розбіжності, а саме:

-відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, продавець товару є засновником Позивача як покупця товару. Згідно із ч. 16 ст. 58 Митного кодексу України особи вважаються пов`язаними між собою у випадках, зазначених у статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, а саме коли особа прямо або опосередковано володіє, контролює або утримує 5 чи більше відсотків випущених акцій, що дають право голосу, або акцій обох з них. Таким чином, відповідач вважає, що позивач та продавець товару у даній зовнішньоекономічній операції відповідно до правил ч. 16 ст. 58 Митного кодексу України є пов`язаними між собою;

-додатково наданий декларантом лист імпортера від 07.12.2023 щодо відсутності взаємозалежності суперечить положенням статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, а тому не може бути прийнятий до уваги митним органом під час здійснення контролю митної вартості товару;

-додатково наданий прорахунок ціни на арт. від 15.11.2023 не може бути використаний митним органом в якості документа «розрахунок ціни (калькуляція)» та в якості належного та допустимого доказу арифметичного обґрунтування ціни продажу товару імпортеру у зв`язку із наступним: 1) документ складено імпортером, а не особою, яка формувала ціну продажу товару; 2) за допомогою відомостей, що містяться в документі неможливо арифметично перевірити кінцеву ціну продажу товару та її складові;

-всупереч вимог ч. 18 ст. 58 Митного кодексу України декларант не показав (не довів), що заявлена митна вартість товару № 5 є близькою до вартості однієї з нижчезазначених операцій, яка здійснювалася одночасно або майже одночасно з операцією з оцінюваними товарами: 1) вартості операції при продажу непов`язаним покупцям ідентичних або подібних (аналогічних) товарів для експорту в Україну; 2) митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної на основі віднімання вартості; 3) митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної на основі додавання вартості;

-відповідно до п. 1.4 Договору транспортного експедирування № Е-04/2019 від 15.05.2019 замовник, окрім витрат експедитора, що пов`язані із взаєморозрахунками з усіма учасниками транспортного процесу, оплати фрахту, послуг з перевезення, своєчасно і в повному обсязі сплачує експедитору вартість послуг транспортної експедиції (винагорода експедитора). Згідно із відомостями, що викладені у Довідці №SIEV0011177 від 21.02.2024, у суму 78412,56 грн (витрати понесені до кордону України) включена вартість плати експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування. Разом з тим, рахунок на оплату № UА00085047 від 21.02.2024, що відображає перелік фактично наданих послуг замовнику, свідчить про те, що в суму 78412,56 грн винагорода експедитора (плата експедитору) не включена. Додатково наданий під час консультації Акт здачі-приймання робіт № 2370 від 27.02.2024 року не усунув виявлені розбіжності щодо винагороди експедитора. За правилами ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України винагорода експедитора, як частина фактично понесених покупцем витрат на транспортування товару до митного кордону України, повинна включатися до митної вартості оцінюваних товарів. Таким чином, у поданих декларантом документах, що підтверджують витрати на транспортування відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а також подані документи містять розбіжності щодо включення та/або не включення в суму 78412,56 грн винагороди експедитора. Крім того, для підтвердження витрат на транспортування декларантом надана Заявка № SIEV0011177 від 18.12.2023, яка не може бути використана митним органом для підтвердження фактично понесених покупцем товарів витрат на їх транспортування, оскільки всупереч вимог п. 1.3 Договору транспортного експедирування № Е-04/2019 від 15.05.2019 не містить даних про способи транспортування та види транспорту, перевалки, умови фрахту, необхідність стафірування, а також спосіб доставки вантажу до місця призначення. Заявка, також містить дані про те, що замовник надає длжовідправником товару є Ningbo Joan Import &Export Co., Ltd., виробник товару зазначається у відповідній специфікації.

-відповідно до п. 2.5. Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, правильність перекладу документів, що надаються декларантом відповідно до статті 254 Митного кодексу України, засвідчується шляхом вчинення напису "Перекладено вірно", проставленням особистого підпису особи, яка здійснила переклад, та печатки підприємства, співробітник якого зробив переклад. У зв`язку із недотриманням вищевказаних вимог нормативного документа, наданий під час проведення консультації переклад митної декларації №15322294 від 21.12.2023 не може бути використаний митним органом для перевірки правильності визначення митної вартості. Крім того в копії митної декларації країни відправлення № 15322294 від 21.12.2023 зазначено відомості про бамбукові вироби, однак в складі оцінюваної партії товару наявні вироби з пластмас, а оцінюваний товар виготовлений з акації;

-відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України не подані такі додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації (в т. ч. для підтвердження витрат на транспортування); 2) висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. Відповідно до ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України не подані такі додаткові документи: - виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; - довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; - розрахунок ціни (калькуляцію).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

За змістом частини дванадцятої статті 58 Митного кодексу України той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Згідно з частинами тринадцятою - п`ятнадцятою статті 58 Митного кодексу України за наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів, митний орган повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце. У разі відсутності обґрунтувань з боку митного органу необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів. Декларант має право відповіді та доказу відсутності впливу взаємозв`язку продавця і покупця на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Для цілей цього Кодексу особи вважаються пов`язаними між собою у випадках, зазначених у статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року. Особи, одна з яких є одноосібним агентом, одноосібним дистриб`ютором чи одноосібним концесіонером іншої, як би це не називалося, вважаються пов`язаними для цілей цього Кодексу, якщо вони підпадають хоча б під один із критеріїв, визначених у статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (частини шістнадцята та сімнадцята статті 58 Митного кодексу України).

Згідно з пунктом четвертим статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, для визначення пов`язаності осіб до якої відсилають положення частини шістнадцятої статті 58 Митного кодексу України, особи вважаються пов`язаними між собою, тільки якщо:

a) вони є службовцями або директорами підприємств один в одного;

b) вони юридично визнані партнерами по бізнесу;

c) вони є роботодавцем і працівником;

d) будь-яка особа безпосередньо чи опосередковано володіє, контролює або утримує 5 чи більше відсотків випущених акцій, що дають право голосу, або акцій обох з них;

e) один з них безпосередньо або опосередковано контролює іншого;

f) обидва безпосередньо або опосередковано контролюються третьою особою;

g) разом вони безпосередньо або опосередковано контролюють третю особу;

h) вони є членами однієї й тієї самої сім`ї.

Особи, які пов`язані одна з одною в бізнесі таким чином, що одна з них є одноосібним агентом, одноосібним дистриб`ютором чи одноосібним концесіонером іншого, як би це не називалося, уважаються пов`язаними для цілей цієї Угоди, якщо вони підпадають під критерії пункту 4 (пункт 5 статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року).

Пов`язаність продавця та покупця (Позивача) в розумінні пунктів «e», «f» ч.4 статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року митний орган обґрунтовував тим, що

Як зазначає митний орган, в останнього є обгрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість оцінюваного товару №5.

Поряд з цим, як вказано в листі від 07.12.2023 року, Eurogold Service Zumbuhl&Co. володіє часткою статутного капіталу у розмірі 10% та не має вирішального впливу на рішення позивача.

Однак, той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

За наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у ч.12 ст.58 МК України, вплинули на ціну оцінюваних товарів, митний орган повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце (ч.13 ст.58 МК України).

Відповідно до ч.14 ст.58 МК України у разі відсутності обґрунтувань з боку митного органу необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у ч.18 ст.58 МК України, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Аналізуючи оскаржуване рішення, колегія суддів зауважує, що в обставинах прийняття рішення та джерел інформації, що використовувались митним органом для визначення митної вартості не встановлено, яким чином пов`язаність продавця та покупця вплинула на ціну оцінюваних товарів.

Також, судом першої інстанції обгрунтовано звернуто увагу на комерційний інвойс (Commercial invoice) від Ningbo Joan Import & Export Co., Ltd. No. UN23US06072-3 від 15/12/23, що підтверджує номенклатуру та вартість поставки партії товару від Ningbo Joan Import&Export Co., Ltd. No. для Eurogold Service Zumbuhl&Co., і додатково демонструє ціни безпосередньо у виробника в Китаї, які є нижчими за визначені сторонами у специфікації №8 до Контракту.

Цим Комерційним інвойсом підтверджується, що постачальник позивача (Eurogold Service Zumbuhl&Co.) придбав товари артикулу по ціні 27,18 CNY, або 2,18 доларів за 1 шт., які реалізував позивачу за 4,15 доларів за 1 шт, без врахування транспортних витрат.

Вищезазначене спростовує висновок відповідача про заниження позивачем митної вартості ввезених товарів.

В той же час, як з`ясовано з матеріалів справи, позивачем одночасно із митною декларацією було надано відповідачу:

1) декларація митної вартості № 24UA57U2;

2) зовнішньоекономічний договір-контракт №80/23 від 27.04.2023 та Специфікація №8 до Контракту від 15.12.2023;

3) комерційний інвойс UN23US06072-3 від 15.12.2023;

4) оскільки оплата з відтермінуванням платежу 60 днів, тому платіжні інструкції не подавались;

6) подані Контракт, коносамент № SZX231204505 від 25.12.2023, рахунок на оплату транспортних послуг №UA00085047 від 21.02.2024 та договір на перевезення від 15.05.2023 №Е-04/2019 з ТОВ «ДСВ ЛОГІСТИКА» тощо підтверджують, що транспортні витрати оплачуються за рахунок позивача, який самостійно за власний кошт організовує доставку та не оплачує ці витрати продавцю.

Ліцензія на імпорт товару не подавалась, бо імпорт товару не підлягає ліцензуванню. Страхування не здійснювалось, тому відповідні документи не подавались.

Зокрема, договірна ціна поставленої партії чітко вказана в Специфікації №8 від 15.12.2023 до Контракту від 27.04.2023 та Комерційному інвойсі UN23US06072-3 від 15.12.2023, а повна вартість перевезення зазначена експедитором у Довідці про вартість перевезення №SIEV0011177 від 21.02.2024.

Крім того, як підставно зазначено судом першої інстанції, факт відсутності розбіжностей та достатності даних для визнання митної вартості у документах позивача підтверджується самим спірним рішенням, оскільки відповідач за аналогічного пакету документів та відомостей визнав суперечливими відомості щодо Товару №2 і № 5, тобто для Товару №1, №3 та №4 вистачило наданих аналогічних документів для застосування основного методу визначення митної вартості.

Відтак ці ж самі документи слід вважати достатніми і для підтвердження числових значень складових митної вартості товару №2 і № 5.

Слід звернути увагу, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК України, узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою в постановах від 27.03.2020 (справа №540/2605/18) та від 06.05.2020 (справа №140/1713/19).

Разом з тим, посилання відповідача на неподання позивачем додатково витребуваних від нього документів є безпідставними, оскільки ненадання декларантом запитуваних митним органом документів (платіжних або інших бухгалтерських), за відсутності належного (об`єктивного) обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим (основним) методом за відсутності цих документів, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування відповідачем іншого методу визначення митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 17.07.2019 у справі № 809/872/17.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 27.11.2018 у справі №826/16046/16 зазначив, що саме лише посилання на митну декларацію, на підставі якої коригується митна вартість товару, не є достатнім для того, щоб вважати прийняте рішення обґрунтованим. Таке твердження ґрунтується на тому, що товари можуть мати суттєві відмінності різних показників та характеристик, що прямопропорційно впливає на ціноутворення даного товару.

При цьому, відповідно до висновків Верховного Суду (справи № 814/2659/16, № 804/7845/17 та №809/4367/15) наявність в базі даних ЄАІС ДФС інформації про те, що товар, який задекларовано та ввезено в Україну за іншою вартістю, ніж задекларовано позивачем, за відсутністю інших, визначених законом підстав, не може бути підставою для коригування митної вартості товару, ввезеного позивачем, оскільки з бази даних не вбачається умови договору, між ким він укладався, при цьому безліч обставин можуть впливати на ціну товару (його характеристика, виробник, умови і обсяги поставки, наявність знижок), адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономної волі і свободи договору.

Окрім іншого, відповідно до п.2.1. Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Однак, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару відповідачем не наведено порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що є порушенням ч.2 ст.55 МК України.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що відповідачем не надано та матеріали справи не містять належних та достатніх аргументів та доказів з приводу того, що подані позивачем документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості товару, чи є недостатніми для визначення митної вартості товару за основним методом (ціною договору).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Житомирської митниці Державної митної служби України залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Сторчак В. Ю. Матохнюк Д.Б.