Справа № 520/19126/24
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2025-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2025 р. №520/19126/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бідонько А.В., розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61022, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд:

1. Визнати рішення ГУ ПФУ в Харківській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) періоди роботи з 21 грудня 1992р. по 06 вересня 1994 року в Балаклійській ПМК- 33, з 18 вересня 1994 р. по 04 березня 1996 р. в АСТ «ТЕНК», з 04 березня 1996 р. по 30 березня 2001 р., в ЗАО «Санаторій «Єрино», з 14 травня 2001 року по 20 травня 2003 р., в ЗАО «Санаторій «Єрино», з 01 липня 2003 р. по 27 лютого 2015р., в ЗАО «Санаторій «Єрино», з 25 листопада 2015р. по 01.02.2016 року в ЗАО «Санаторій «Єрино», - протиправним.

2. Зобов?язати ГУ ПФУ в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) періоди роботи з 21 грудня 1992р. по 06 вересня 1994 року в Балаклійській ПМК- 33, з 18 вересня 1994 р. по 04 березня 1996 р. в АСЗТ «ТЕНК», з 04 березня 1996 р. по 30 березня 2001 р., в ЗАО «Санаторій «Єрино», з 14 травня 2001 року по 20 травня 2003 р., в ЗАО «Санаторій «Єрино», з 01 липня 2003 р. по 27 лютого 2015р., в ЗАО «Санаторій «Єрино», з 25 листопада 2015р. по 01.02.2016 року в ЗАО «Санаторій «Єрино» та провести перерахунок і виплату пенсії за віком з часу її призначення, тобто з 15 вересня 2023 року, з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у зарахіванні періодів роботи з 21 грудня 1992р. по 06 вересня 1994 року в Балаклійській ПМК- 33, з 18 вересня 1994 р. по 04 березня 1996 р. в АСЗТ «ТЕНК», з 04 березня 1996 р. по 30 березня 2001 р., в ЗАО «Санаторій «Єрино», з 14 травня 2001 року по 20 травня 2003 р., в ЗАО «Санаторій «Єрино», з 01 липня 2003 р. по 27 лютого 2015р., в ЗАО «Санаторій «Єрино», з 25 листопада 2015р. по 01.02.2016 року в ЗАО «Санаторій «Єрино», є протиправним та таким, що винесено з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику (повідомлення) сторін у судове засідання.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, подало до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , 15 вересня 2023 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування».

За принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області та Головним управлінням Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області та прийнято рішення № 47 від 22.09.2023 року про призначення пенсії за віком.

11 січня 2024 р. позивач звернувся з заявою до Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області в зв?язку з тим, що не було зараховано до страхового стажу періоди роботи з 21 грудня 1992р. по 06 вересня 1994 року в Балаклійській ПМК- 33, з 18 вересня 1994 р. по 04 березня 1996 р. в АСТ «ТЕНК», з 04 березня 1996 р. по 30 березня 2001 р., в ЗАО «Санаторій «Єрино», з 14 травня 2001 року по 20 травня 2003 р., в ЗАО «Санаторій «Єрино», з 01 липня 2003 р. по 27 лютого 2015р., в ЗАО «Санаторій «Єрино», з 25 листопада 2015р. по 01.02.2016 року в ЗАО «Санаторій «Єрино».

Листом №2449-1199/Ж-03/8-2000/24 від 24.01.2024 року Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області повідомило позивача, що до розрахунку страхового стажу згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_2 від 16.12.1992 року, не враховано період роботи з 21.12.1992 по 06.09.1994 в Балаклійській ПМК-33, в зв?язку з тим, що печатку підприємства якою завірено запис в трудовій книжці не можливо ідентифікувати. Згідно архівної довідки від 07.07.2014 року № 01-52/36 про підтвердження вищезазначеного періоду роботи, неможливо врахувати стаж, так як відсутні відомості про звільнення.

Також до розрахунку страхового стажу згідно записів вищезазначеної трудової книжки, не враховано періоди роботи, на території російської федерації з 18.09.1994 по 04.03.1996 рік, з 04.03.1996-30.03.2001 рік, з 14.05.2001 по 20.05.2003 рік, з 01.07.2003 по 27.02.2015 та 25.11.2015 по 01.02.2016 рік. Беручи до уваги те, що міждержавні відносини у сфері пенсійного забезпечення між Україною та російською федерацією регулювалися Угодою про гарантії прав громадян-учасниць СНД від 13 березня 1992 року, але з 01.01.2023 російською федерацією припинено участь в Угоді, тому на осіб, які працювали в росії після 1 січня 1992 року, не поширюються норми Угоди щодо врахування при призначенні пенсії стажу та заробітку в російській федерації. Таким чином відсутні підстави, щодо врахування до розрахунку страхового стажу та заробітної плати періоди роботи після 01.01.1992 року.

Не погоджуючись із відмовою відповідача, вважаючи рішення протиправним, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п.п. 23, 24 Порядку № 637, документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності). Для підтвердження стажу роботи приймаються лише ті відомості про період роботи, що внесені до довідки на підставі документів, або відповідно до вимог цього Порядку.

Щодо періодів роботи позивача з 21.12.1992 р. по 06.09.1994 року в Балаклійській ПМК- 33, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач надав відповідачу трудову книжку НОМЕР_2 від 16.12.1992 року, яка містить записи про періоди роботи, зокрема щодо спірного періоду з 21.12.1992 по 06.09.1994 в який позивач працював на посаді екскаваторника 5 розряду на 70-2621 в Балаклійській ПМК- 33 (а.с. 23).

Разом із тим, записи в трудовій книжці позивача управління визнало недостатніми для підтвердження трудового стажу.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне

У спірний період роботи позивача порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, положення якої діяли до 29.07.1993, а з 29.07.1993 - Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58.

Відповідно до п.2.2 Інструкції №162 до трудової книжки вносяться зокрема, відомості, про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (распорядження), а при звільненні - в день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження) п.2.3 Інструкції №162.

Відповідно до п.4.1 Інструкції №162 при звільненні робочого або службовця всі записи про роботу, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно до пунктів 1.1, 2.1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами.

За змістом пункту 2.2 Інструкції №58 до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відтак, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на роботодавця.

Працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, в зв`язку з чим недотримання правил ведення трудової книжки не може спричиняти жодних негативних наслідків для особи якій належить трудова книжка, та відповідно не може впливати на її особисті права.

Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист, в тому числі і щодо вирішення питання призначення пенсії за віком.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 19.12.2019 у справі №307/541/17 підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи, а не правильність записів у трудовій книжці.

Наявні у справі докази свідчать, що вказаний вище період роботи з 21.12.1992 р. по 06.09.1994 року підтверджено записами у трудовій книжці позивача, запис про звільнення позивача відповідно до наказу №320к від 06.09.94 засвідчений підписом та містить відбиток печатки.

Суд зазначає, що відбиток печатки, який не читається, погано читається, у тому числі через час його проставлення, не є підставою для застосування наведеної вище спеціальної процедури підтвердження страхового стажу. Вирішальним є наявність запису у трудовій книжці, якій фактично вчинено.

Суд з цього приводу вважає також за необхідне зазначити, що записи про цей період роботи позивача містять всі необхідні дані, виконані послідовно (дати вчинення записів про прийняття на роботу узгоджуються із датами записів при звільнення з попередніх місць роботи), не місять суперечливих відомостей про періоди роботи та переведення узгоджуються між собою; запис про звільнення завірений відбитком печатки.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що вказаний період роботи належним чином підтверджений відомостями трудової книжки, пенсійним органом не спростований.

Виявлені пенсійним органом недоліки в заповненні трудової книжки не є такими, що виключають можливість зарахування відповідного періоду роботи до страхового стажу позивача. При цьому відповідач не ставиться під сумнів достовірність записів, внесених до трудової книжки позивача, а вказує на окремий недолік під час заповнення трудової книжки.

Власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка звернулася за пенсією а отже, й не може впливати на її особисті права, а відтак недотримання роботодавцем усіх вимог при заповненні трудової книжки, не може бути беззаперечною підставою для відмови в призначенні пенсії, особи, яка звернулася за такою.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

Крім того, за висновками, викладеними Верховним Судом у постановах від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а, від 11.11.2020 у справі №677/831/17, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідних періодів роботи до страхового стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

За таких підстав суд дійшов висновку про безпідставне неврахування означеного періоду роботи позивача з 21.12.1992 р. по 06.09.1994 року в Балаклійській ПМК- 33 до його страхового стажу.

Щодо періодів роботи позивача з 18 вересня 1994 р. по 04 березня 1996 р. в АСТ «ТЕНК», з 04 березня 1996 р. по 30 березня 2001 р., в ЗАО «Санаторій «Єрино», з 14 травня 2001 року по 20 травня 2003 р., в ЗАО «Санаторій «Єрино», з 01 липня 2003 р. по 27 лютого 2015р., в ЗАО «Санаторій «Єрино», з 25 листопада 2015р. по 01.02.2016 року в ЗАО «Санаторій «Єрино», суд зазначає наступне.

Як вбачається з трудової книжки позивача, позивач працював, зокрема з 18 вересня 1994 р. по 04 березня 1996 р. на посаді екскаваторника 5 розряду в АСТ «ТЕНК», з 04 березня 1996 р. по 30 березня 2001 р. на посаді екскаваторника в ЗАО «Санаторій «Єрино», з 14 травня 2001 року по 20 травня 2003 р., на посаді екскаваторника в ЗАО «Санаторій «Єрино», з 01 липня 2003 р. по 27 лютого 2015р. на посаді слюсаря-ремонтувальника в ЗАО «Санаторій «Єрино», з 25 листопада 2015р. по 01.02.2016 року в ЗАО «Санаторій «Єрино» на посаді двірника.

При цьому, зі спірного рішення вбачається, що відповідач не зарахував позивачу до страхового стажу період роботи в російській федерації, оскільки Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, припинила свою дію з 19.06.2023 року.

Суд зазначає, що 13 березня 1992 року в місті москва підписано Азербайджаном, російською федерацією, Білоруссю, Таджикистаном, Вірменією, Туркменістаном, Казахстаном, Узбекистаном, Киргизстаном, Україною та Молдовою Угоду про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка базується на територіальному принципі.

Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі Угода від 13 березня 1992 року) визначено, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди від 13 березня 1992 року встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави-учасниць угод.

Згідно зі статтею 6 Угоди від 13 березня 1992 року призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди здійснюється за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільговій основі і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, отриманий на території будь-якої із цих країн, а також на територіях колишнього СССР за час до вступу в силу даної Угоди (пункти 1, 2 статті 6).

Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах-учасницях Угоди введена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії (пункт 3 статті 6 вказаної Угоди).

Статтею 7 Угоди від 14 січня 1993 року встановлено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

Статтею 11 цієї ж Угоди встановлено, що необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Відповідно до частини третьої статті 6 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15 квітня 1994 року, ратифікованої Законом України № 290/95-ВР від 11 липня 1995 року, працівники користуються правами і виконують обов`язки, встановлені трудовим законодавством сторони працевлаштування.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав N 01-1/2-07 від 26 березня 2008 року визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди від 13 березня 1992 року встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.

Отже, наведенні положення Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, гарантуючи захист прав громадян у сфері пенсійного забезпечення, стосуються призначення пенсії та передбачають, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються лише при призначенні пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі №676/6166/16-а, від 16 квітня 2020 року у справі №555/2250/16-а від 17 червня 2020 року у справі №646/1911/17, від 21 лютого 2020 року у справі № 291/99/17 та від 06 липня 2020 року у справі № 345/9/17.

Згідно з частиною першою статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. москві.

Внаслідок виходу з вказаної угоди України, Угода про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 припинила дію з 19.06.2023 щодо взаємовідносин України з іншими державами-учасницями вказаної угоди.

При цьому, ч.2 ст.13 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежності держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 визначено, що пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, які виникли у відповідності до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили у випадку виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Тобто, навіть у випадку виходу держави-учасниці із Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, пенсійні права громадян такої держави не втрачають своєї сили.

Суд зазначає, що не зарахований відповідачем до страхового стажу період роботи в російській феерації відноситься до періоду, коли приведені вище угоди були чинними для України, тому зазначені періоди мають бути зараховані до страхового стажу позивача.

З огляду на викладене, дії ГУ ПФУ в Харківській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 21 грудня 1992р. по 06 вересня 1994 року в Балаклійській ПМК- 33, з 18 вересня 1994 р. по 04 березня 1996 р. в АСТ «ТЕНК», з 04 березня 1996 р. по 30 березня 2001 р., в ЗАО «Санаторій «Єрино», з 14 травня 2001 року по 20 травня 2003 р., в ЗАО «Санаторій «Єрино», з 01 липня 2003 р. по 27 лютого 2015р., в ЗАО «Санаторій «Єрино», з 25 листопада 2015р. по 01.02.2016 року в ЗАО «Санаторій «Єрино» є протиправними.

Разом із тим, не підлягає задоволенню позовна вимога про визнання протиправними рішення ГУ ПФУ в Харківській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи, оскільки матеріалами справи не підтверджено, що саме рішенням ГУ ПФУ в Харківській області було відмовлено у зарахуванні спірних у цій справі періодів.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) періоди роботи з 21 грудня 1992р. по 06 вересня 1994 року в Балаклійській ПМК- 33, з 18 вересня 1994 р. по 04 березня 1996 р. в АСЗТ «ТЕНК», з 04 березня 1996 р. по 30 березня 2001 р., в ЗАО «Санаторій «Єрино», з 14 травня 2001 року по 20 травня 2003 р., в ЗАО «Санаторій «Єрино», з 01 липня 2003 р. по 27 лютого 2015р., в ЗАО «Санаторій «Єрино», з 25 листопада 2015р. по 01.02.2016 року в ЗАО «Санаторій «Єрино» та провести перерахунок і виплату пенсії за віком з часу її призначення, тобто з 15 вересня 2023 року, з урахуванням виплачених сум.

Приписами ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.19, 139, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61022, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 21 грудня 1992р. по 06 вересня 1994 року в Балаклійській ПМК- 33, з 18 вересня 1994 р. по 04 березня 1996 р. в АСТ «ТЕНК», з 04 березня 1996 р. по 30 березня 2001 р., в ЗАО «Санаторій «Єрино», з 14 травня 2001 року по 20 травня 2003 р., в ЗАО «Санаторій «Єрино», з 01 липня 2003 р. по 27 лютого 2015р., в ЗАО «Санаторій «Єрино», з 25 листопада 2015р. по 01.02.2016 року в ЗАО «Санаторій «Єрино».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) періоди роботи з 21 грудня 1992р. по 06 вересня 1994 року в Балаклійській ПМК- 33, з 18 вересня 1994 р. по 04 березня 1996 р. в АСЗТ «ТЕНК», з 04 березня 1996 р. по 30 березня 2001 р., в ЗАО «Санаторій «Єрино», з 14 травня 2001 року по 20 травня 2003 р., в ЗАО «Санаторій «Єрино», з 01 липня 2003 р. по 27 лютого 2015р., в ЗАО «Санаторій «Єрино», з 25 листопада 2015р. по 01.02.2016 року в ЗАО «Санаторій «Єрино» та провести перерахунок і виплату пенсії за віком з часу її призначення, тобто з 15 вересня 2023 року, з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд.5, Держпром, під.3, пов.2, м.Харків, 61022, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан на території України, у зв`язку з бойовими діями на території Харківської області повний текст рішення складено 09.01.2025 року.

Суддя Бідонько А.В.