Справа № 460/12701/24
Суддя: К.М. Недашківська
Дата ухвалення: 2025-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 січня 2025 року м. Рівне №460/12701/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді К.М.Недашківської, розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов Військової частини НОМЕР_1 (далі позивач) до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення коштів за предмети речового майна особистого користування, строки носіння яких не закінчилися, у розмірі 7152,19 грн.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач зазначає, що у період з 12.09.2022 по 11.09.2024 відповідач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . На момент виключення зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення згідно Довідки від 29.08.2024 №18, за відповідачем залишилася заборгованість за предмети речового майна особистого користування, строки яких не закінчилися, у розмірі 7152,19 грн. Відповідачу запропоновано протягом 10 календарних днів перерахувати заборгованість у сумі 7152,19 грн у добровільному порядку відповідно до претензії, проте таких дій відповідач не вчинив. Вказане свідчить про наявність підстав для стягнення суми відшкодування у судовому порядку. Просив задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою суду від 01.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі 07.11.2024, проте відзиву на позовну заяву не подав.

За правилами частини п`ятої статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

За відсутності у процесуальному законі вказівки (прямої чи опосередкованої) на необхідність розгляду справи (з огляду на її категорію) тільки за правилами загального позовного провадження, суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження (відповідно до частини другої статті 257 КАС).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та з`ясувавши всі обставини, які мають правове значення для вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 27.06.2024 у справі №154/1484/24, який набрав законної сили 30.07.2024, ухвалено:

« ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст.75,76 КК України ОСОБА_1 звільнити від відбування покарання призначеного за цим вироком з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку - 2 (два) роки, не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи» (а.с. 24).

Наказом Командира Військової частини НОМЕР_1 від 03.09.2024 №1420 «Про призначення службового розслідування за фактом завдання майнової шкоди державі солдатом ОСОБА_1 » постановлено провести службове розслідування за фактом завдання майнової шкоди державі солдатом ОСОБА_1 у розмірі 7152 грн 19 коп (а.с. 15).

Відповідно до Акта службового розслідування від 05.09.2024 запропоновано, зокрема, за вчинення протиправних дій внаслідок неналежного виконання посадових обов`язків притягнути солдата ОСОБА_1 до обмеженої матеріальної відповідальності на суму нестачі у розмірі 7152,19 грн (ас. 16).

Наказом Командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2024 №1436 постановлено: службове розслідування вважати завершеним; на підставі частини першої статті 5 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», за вчинення протиправних дій внаслідок неналежного виконання посадових обов`язків притягнути солдата ОСОБА_1 до обмеженої матеріальної відповідальності у розмірі 7152,19 грн (а.с. 9).

Наказом Командира Військової частини НОМЕР_1 від 11.09.2024 №262 постановлено: солдата за призовом по мобілізації ОСОБА_1 , якому призупинена військова служба, звільненого наказом від 29.08.2024 №370-РС з військової служби, з 11.09.2024 виключити із списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення і направити для зарахування на військових облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 20).

Відповідно до Довідки про взаємозалік грошових коштів за речове майно солдату ОСОБА_1 №18 за 29.08.2024 вартість речового майна становить 7152,19 грн (а.с. 21).

Військовою частиною НОМЕР_1 сформована Претензія від 17.09.2024 №9316, де зазначено, що у період з 12.09.2022 по 11.09.2024 відповідач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 ; за період проходження військової служби відповідач перебував на забезпеченні державою речовим майном; на момент виключення зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення згідно Довідки від 29.08.2024 №18, за відповідачем залишилася заборгованість за предмети речового майна особистого користування, строки яких не закінчилися, у розмірі 7152,19 грн; відповідачу запропоновано протягом 10 календарних днів перерахувати заборгованість у сумі 7152,19 грн у добровільному порядку (а.с. 22).

Претензія від 17.09.2024 №9316 надіслана відповідачу засобами поштового зв`язку (а.с. 23).

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах, визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі Статут).

За приписами статті 9 Статуту, військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Відповідно до статті 11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Статтею 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Стаття 26 Статуту визначає, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі Закон №2011-XII), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, та військовослужбовці одержують грошове та речове забезпечення за рахунок держави.

В свою чергу, правовий режим майна, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, і повноваження органів військового управління та посадових осіб щодо управління цим майном, визначає Закон України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» від 21.09.1999 №1075-XIV (далі Закон №1075-XIV).

Відповідно до статті 1 Закону №1075-XIV, військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку, а також акції, частки у статутному капіталі юридичних осіб (далі - корпоративні права) тощо.

Частиною 1 статті 4 Закону №1075-XIV визначено, що військові частини ведуть облік закріпленого за ними майна у кількісних, якісних, обліково-номерних та вартісних показниках і враховують по відповідних службах - продовольчій, речовій, квартирно-експлуатаційній, пально-мастильних матеріалів тощо.

Продовольче, речове та інше забезпечення військовослужбовців регламентоване статтею 9-1 Закону №2011-XII.

Так, відповідно до частини першої статті 9-1 Закону №2011-XII, речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Розділу І Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 № 232, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.05.2016 за № 768/28898 (далі Інструкція) визначено, що основним завданням речового забезпечення є задоволення потреб військовослужбовців Збройних Сил України в обмундируванні, взутті, натільній і теплій білизні, теплих і постільних речах, спорядженні, спеціальному одязі, спеціальному одязі та спорядженні для виконання спеціальних завдань, предметах індивідуального захисту, тканинах, нагрудних та нарукавних знаках і знаках розрізнення, санітарно-господарському майні, спортивному інвентарі та лазне-пральному обслуговуванні, що сприяють успішному веденню військами (силами) бойових дій та виконанню інших завдань, як у мирний час, так і в особливий період.

Абзацом 8 пункту 4 Розділу III Інструкції визначено, що у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.

У даному випадку, відповідача звільнено з військової служби та виключено з особового складу частини з 11.09.2024 відповідно до підпункту «в» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з набранням законної сили обвинувального вироку суду, яким призначено покарання у вигляді позбавлення волі).

Як зазначалося вище, відповідно до Довідки про взаємозалік грошових коштів за речове майно солдату ОСОБА_1 №18 за 29.08.2024 вартість речового майна становить 7152,19 грн.

З огляду на те, що відповідач добровільно не сплатив заборгованість за отримане речове майно, строки носіння якого не закінчилися, на виконання Претензії від 17.09.2024 №9316, тому вартість виданих відповідачу предметів речового майна підлягає стягненню з відповідача.

Доказів добровільної сплати суми заборгованості відповідачем до суду не подано.

Враховуючи установлені судом обставини та наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог.

Питання щодо розподілу судових витрат у порядку статті 139 КАС України не підлягає вирішенню.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) про стягнення коштів задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 в рахунок відшкодування вартості речового майна суму у розмірі 7152 грн 19 коп, обчислену пропорційно часу, який залишився до кінця строку носіння.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 10 січня 2025 року

Суддя К.М. Недашківська