Справа № 500/5003/24
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2025-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 рокуЛьвівСправа № 500/5003/24 пров. № А/857/30130/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Качмара В.Я., Кузьмича С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2024 року, головуючий суддя Подлісна І.М., ухвалене у м. Тернопіль, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ГУПФУ в Тернопільській області, в якому просила визнати неправомірними дії щодо незарахування до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1978 року по 27.06.1981 року в Копичинецькому технікумі бухгалтерського обліку МСГ УРСР відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язати зарахувати з 01.03.2024 року ОСОБА_1 до страхового стажу відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період навчання з 01.09.1978 року по 27.06.1981 року в Копичинецькому технікумі бухгалтерського обліку МСГ УРСР та призначити пенсію.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що дізналася, що при призначенні пенсії їй до страхового стажу не враховано період навчання з 01.09.1978 року по 27.06.1981 року відповідно до диплома серії НОМЕР_1 . У червні 2024 року позивач звернулася до Відповідача із заявою, в якій просила повідомити з яких підстав при призначенні пенсії період навчання з 01.09.1978 року по 27.06.1981 року їй не зараховано до страхового стажу. Листом від 01.07.2024 року №5830-5606/4-02/8-1900/24 Відповідач повідомив Позивача, що її страховий стаж становить 39 років 03 місяці 15 днів. В матеріалах її пенсійної справи міститься копія диплома від 27.06.1981 року НОМЕР_1 про період навчання з 01.09.1978 року по 27.06.1981 року. Для зарахування до страхового стажу вищевказаного періоду підстави відсутні, оскільки в дипломі зазначено ім`я « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним - « ОСОБА_3 ». З такими діями Відповідача щодо не зарахування їй до страхового стажу для призначення пенсії періоду навчання з 01.09.1978 року по 27.06.1981 року відповідно до диплому серії НОМЕР_1 .

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2024 року адміністративний позов задоволено частково; визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання з 01.09.1978 року по 27.06.1981 року в Копичинецькому технікумі бухгалтерського обліку МСГ УРСР відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати з 01.03.2024 року ОСОБА_1 до страхового стажу відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період навчання з 01.09.1978 року по 27.06.1981 року в Копичинецькому технікумі бухгалтерського обліку МСГ УРСР; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення їй пенсії, з врахуванням зарахованого страхового стажу відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період навчання з 01.09.1978 року по 27.06.1981 року в Копичинецькому технікумі бухгалтерського обліку МСГ УРСР; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУПФУ в Тернопільській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до стажу позивачки не може бути зарахований: період навчання з 01.09.1978 року по 27.06.1981 року, оскільки в дипломі зазначено ім`я ОСОБА_2 , що не відповідає паспортним даним - ОСОБА_3 . Таким чином, у Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області відсутні правові підстави для зарахування вищевказаного періоду до страхового стажу позивачки.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 31.10.2017 року отримує пенсію в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - Відповідач).

Під час особистого прийому громадян в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області Позивач дізналася, що при призначенні пенсії їй до страхового стажу не враховано період навчання з 01.09.1978 року по 27.06.1981 року відповідно до диплома серії НОМЕР_1 .

У червні 2024 року Позивач звернулася до Відповідача із заявою, в якій просила повідомити з яких підстав при призначенні пенсії період навчання з 01.09.1978 року по 27.06.1981 року їй не зараховано до страхового стажу.

Листом від 01.07.2024 року №5830-5606/4-02/8-1900/24 Відповідач повідомив Позивача, що її страховий стаж становить 39 років 03 місяці 15 днів. В матеріалах її пенсійної справи міститься копія диплома від 27.06.1981 року НОМЕР_1 про період навчання з 01.09.1978 року по 27.06.1981 року. Для зарахування до страхового стажу вищевказаного періоду підстави відсутні, оскільки в дипломі зазначено ім`я « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним - « ОСОБА_3 ».

Не погодившись із протиправними діями щодо не зарахування їй до страхового стажу періоду навчання, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду щодо обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Як передбачено статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: 1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; 2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення» - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.

Статтею 24 вказаного Закону передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Разом з цим, постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).

Пунктом 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За змістом п.3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку закріплено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, і лише у разі відсутності в ній відповідних записів та наявності неточностей, особа, що звертається за призначенням пенсії, на підтвердження стажу роботи, повинна надати інші документи.

Як підтверджується матеріалами справи, при призначенні пенсії Позивач подала Відповідачу диплом серії НОМЕР_1 від 30.07.1981 року, в якому зазначено українською мовою, що ОСОБА_5 у період часу з 01.09.1978 року по 27.06.1981 року навчалася в Копичинецькому технікумі бухгалтерського обліку МСГ УРСР. Також у зазначеному дипломі зазначено російською мовою ім`я Позивачки як « ОСОБА_3 ».

Колегія суддів зазначає, що у постанові від 21.02.2020 року у справі №291/99/17 Верховний Суд дійшов висновку, що « перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії».

Відтак, відсутність підстави для виправлення імені у дипломі не спростовує наявність факту навчання для зарахування такого до страхового стажу, зважаючи на те, що паспорт позивача також є підставою для видачі довідки. Більше того, вказаний недолік виправлення прізвища позивача відповідає ознакам формальної (несуттєвої) помилки та не впливає на зміст уточнюючих довідок.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження органами пенсійного фонду в реалізації особою конституційного права на соціальний захист та призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 25.04.2019 року у справі №593/283/17 та від 30.09.2019 року у справі №638/18467/15-а.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 року у справі №687/975/17.

Отже, спірний період навчання, з урахуванням паспортних даних позивача та, відповідно, має бути врахований при визначені страхового стажу позивача, а відтак, відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу позивача період навчання з 01.09.1978 року по 27.06.1981 року відповідно до диплому серії НОМЕР_1 , через що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2024 року у справі №500/5003/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді В. Я. Качмар
С. М. Кузьмич