Справа № 340/6648/24
Суддя: О.А. ЧЕРНИШ
Дата ухвалення: 2025-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/6648/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

відповідач: військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: військова частина НОМЕР_4 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 )

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , через адвоката Пузира В.О., звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 проходить військову службу за призовом під час мобілізації у складі військової частини НОМЕР_4 . Позивач подав рапорт про звільнення його з військової служби за сімейними обставинами на підставі абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а саме у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІ групи. Однак командування військової частини НОМЕР_2 , у підпорядкуванні якої знаходиться військова частина НОМЕР_4 , прийняло рішення про відмову у задоволенні цього рапорту. Представник позивача доводить, що позивач має право на звільнення з військової служби, тому просить суд:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо відмови у задоволенні рапорту позивача №4025 від 20.07.2024 року про звільнення з військової служби за сімейними обставинами;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби на підставі абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", а саме у зв`язку із необхідністю здійснення постійного стороннього догляду за своєю матір`ю, яка є особою з інвалідністю II групи.

Ухвалою судді від 16.10.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Цією ж ухвалою суд залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - військову частину НОМЕР_4 .

Відповідач та третя особа відзив на позовну заяву та пояснення не подали.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, суд установив такі обставини.

ОСОБА_1 на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 року "Про загальну мобілізацію" 09.04.2022 року призваний на військову службу по мобілізації та проходить її на посаді стрільця - помічника гранатометника 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_4 .

Військова частина НОМЕР_4 є окремим батальйоном Сил територіальної оборони Збройних Сил України, що діє у складі військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_6 окрема бригада територіальної оборони).

У червні та липні 2024 року ОСОБА_1 подав командиру військової частини НОМЕР_4 рапорти від 20.06.2024 року та від 20.07.2024 року про звільнення його з військової служби згідно з пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" через сімейні обставини, а саме у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи.

Командир військової частини НОМЕР_2 у серпні 2024 року розглянув рапорт ОСОБА_1 від 20.07.2024 року та не погодив його, про що наклав відповідну резолюцію.

Матеріали розгляду рапорту ОСОБА_1 разом із листом військової частини НОМЕР_2 від 27.08.2024 року направлені до військової частини НОМЕР_4 .

Позивач ознайомився з прийнятим відповідачем рішенням 13.09.2024 року та, не погодившись з ним, 11.10.2024 року звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд дійшов до таких висновків.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно з частинами 1, 2, 5 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 6 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Видами військової служби є зокрема військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Підстави та порядок звільнення з військової служби наведені у статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Зокрема, пунктом 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану: г) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

У пункті 3 частині 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" наведені сімейні обставини ті інші поважні причини як підстави звільнення з військової служби під час дії воєнного стану, зокрема: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Згідно з частиною 7 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (надалі - Положення №1153/2008).

Згідно з пунктом 12 Положення №1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Пунктом 225 Положення №1153/2008 передбачено, що звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється: 2) під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу": у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Відповідно до пункту 233 Положення №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

- підстави звільнення з військової служби;

- думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

- районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Згідно з пунктами 12.1, 12.11 розділу ХІІ, пунктом 14.10 розділу XIV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 року за №438/16454 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення.

Перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у додатку 19 до Інструкції.

Звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби.

Наказом Міністерства оборони України №531 від 06.08.2024 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.08.2024 року за №1214/42559, затверджено Порядок організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України (надалі - Порядок №531), який визначає механізм оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Міністерстві оборони України (далі - Міноборони), Збройних Силах України (далі - Збройні Сили) та Державній спеціальній службі транспорту.

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку №531 з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання, - до наступного прямого командира (начальника).

Пунктом 1 розділу ІІ Порядку №531 передбачено, що рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах.

Згідно з пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7, 9 розділу ІІІ Порядку №531 командири (начальники) надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції. Резолюція повинна містити відомості, визначені у додатку 1 до цього Порядку.

Непогодження рапорту безпосереднім та/або прямими командирами (начальниками) не перешкоджає подальшому руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, та прийняття рішення по суті рапорту. Відмова у задоволенні рапорту має бути вмотивованою.

Якщо для прийняття рішення по суті рапорту недостатньо наданих військовослужбовцем інформації або документів, безпосередній або прямий командир (начальник) військовослужбовця, уповноважений приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, може не погодити рапорт, зазначивши вичерпний перелік підстав та документів (копій документів), які необхідно додати до рапорту для вирішення його по суті.

Командиру (начальнику), уповноваженому приймати рішення стосовно порушеного у рапорті питання, забороняється відмовляти у задоволенні рапорту у разі, якщо до рапорту не додано документів, які є або повинні бути в розпорядженні відповідного командира (начальника).

Усі рапорти, які потребують розгляду (прийняття рішення) командиром військової частини, попередньо обов`язково реєструються службою діловодства.

Забороняється відмовляти у розгляді рапорту у разі відсутності доданих документів або інформації, які є або повинні бути в наявності у розпорядженні командира (начальника), створюються/формуються/видаються самим підрозділом та/або можуть бути витребувані підрозділом в іншого підрозділу та/або відповідного закладу охорони здоров`я тощо.

Розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється: 1) невідкладно, але не пізніше ніж за 48 годин із часу подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які стосуються військової дисципліни, обов`язків особового складу під час виконання бойових наказів (розпоряджень), збереження життя та здоров`я особового складу, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин; 2) у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.

Аналіз вказаних норм законодавства свідчить про те, що військовослужбовці Збройних Сил України, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, звільняються з військової служби під час воєнного стану на підставах, визначених пунктом 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", зокрема через певні сімейні обставини або поважні причини, перелік яких наведений в пункті 3 частини 12 цієї статті, і якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу. Такими поважними сімейними обставинами є зокрема: необхідність здійснення постійного догляду за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. (абзац 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу").

Згідно з підпунктом 14.1.263 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені. Членами сім`ї фізичної особи другого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки.

Отже вказана підстава передбачає звільнення від обов`язкової військової служби тих військовослужбовців, що мають хворих батьків (своїх чи подружжя), які внаслідок втрати здоров`я та значного обмеження життєдіяльності визнані особами з інвалідністю І чи ІІ групи і потребують постійного стороннього догляду, і які не мають інших близьких родичів (або інші близькі родичі яких самі потребують такого догляду). Тобто для таких осіб з інвалідністю військовослужбовець (син/дочка або зять/невістка) є єдиним близьким родичем, який може здійснювати догляд за такою особою (своїм батьком/матір`ю чи тестем/тещею). Наявність у такої особи з інвалідністю інших працездатних близьких родичів (батьків, чоловіка/дружини, дітей, у тому числі усиновлених, рідних братів та сестер, баби та діда, онуків) виключає застосування цієї норми.

Військовослужбовець, який бажає звільнитися з військової служби за сімейними обставинами, подає по команді рапорт та документи, які підтверджують наявність відповідних обставин та умов. Безпосередні та/або прямі командири повинні забезпечити рух рапорту військовослужбовця для його розгляду командиром, який уповноважений приймати рішення по суті рапорту (про звільнення військовослужбовця з військової служби). Права посадових осіб щодо звільнення з військової служби та видання наказів по особовому складу про звільнення військовослужбовців у період дії воєнного стану наведені у пп.2 п.225 Положення №1153/2008.

Попереднє вивчення цього питання здійснюється у службі персоналу та в юридичній службі військової частини, які повинні вивчити рапорт та підтвердні документи, оцінити законність підстав для звільнення з військової служби. Рішення по суті рапорту повинно бути прийняте у строк не більше 14 днів з дня подання рапорту. Відмова у задоволенні рапорту має бути вмотивованою, містити правову підставу та обґрунтування такого рішення. Забороняється відмовляти у задоволенні рапорту у разі, якщо до рапорту не додано документів, які є або повинні бути в розпорядженні командира.

Рішення про звільнення військовослужбовця з військової служби згідно з підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за сімейними обставинами, передбаченими в абзаці 13 пункту 3 частини 12 цієї статті, приймається командиром у разі підтвердження сукупності цих обставин відповідними документами. Такими підтвердними документами є:

- документи, що підтверджують інвалідність особи (одного із батьків військовослужбовця чи батьків його подружжя) та потребу такої особи в постійному догляді,

- документи, що підтверджують відповідні родинні зв`язки військовослужбовця з цією особою;

- документи, що підтверджують відсутність у цієї особи інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, або те, що такі члени сім`ї особи самі потребують постійного догляду.

Суд установив, що позивач у рапорті від 20.07.2024 року про звільнення з військової служби посилався на необхідність здійснення постійного догляду за матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи. На підтвердження наявності підстав для звільнення з військової служби подав зокрема такі документи:

- довідку до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ №747973, згідно з якою ОСОБА_2 з 07.05.2024 року встановлено ІІ групу інвалідності безстроково, причина інвалідності - загальне захворювання,

- висновок ЛКК форми №080-2/о, виданий КНП "Новояворівська лікарня імені Юрі Липи" №853 від 28.12.2023 року про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, згідно з яким ОСОБА_2 рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи,

- виписку з медичної карти амбулаторного хворого форми №027/о, видану КНП "Новояворівська лікарня імені Юрі Липи" №30 від 28.12.2023 року про діагнози ОСОБА_2 , її лікування та трудові рекомендації,

- свідоцтва, які підтверджують родинні зв`язки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (батьком позивача).

Командир військової частини НОМЕР_2 , який як командир бригади відповідно до п. 12, пп.2 п. 225 Положення №1153/2008 наділений правом видавати накази по особовому складу про звільнення військовослужбовців із військової служби під час дії воєнного стану, розглянув цей рапорт та не погодив його. Виходячи із правового обґрунтування, наведеного у доповіді юридичної служби військової частини, підставою для відмови у задоволенні рапорту військовослужбовця ОСОБА_1 про звільнення з військової служби стало те, що у довідці до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ №717973 відсутня інформація про потребу його матері ОСОБА_2 у постійному догляді, а також те, що ОСОБА_1 не обґрунтував відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, які зобов`язані здійснювати постійний догляд, або ж неспроможність здійснення такого догляду.

Верховний Суд у постановах від 21.02.2024 року у справі № 120/1909/23, від 11.04.2024 року у справі №420/16689/23, від 13.06.2024 року у справі №520/21316/23 у подібних правовідносинах, пов`язаних зі звільненням військовослужбовця з військової служби за сімейними обставинами, досліджував питання про належні засоби підтвердження необхідності здійснення постійного догляду за особою та суб`єкта, уповноваженого щодо їх формування.

У цих постановах Верховний Суд вказав, що медичний висновок - це документ, який містить дані про стан здоров`я особи та видається з питань, пов`язаних з таким станом здоров`я. Суб`єктами формування та видачі медичного висновку є лікарі, лікарсько-консультативні та лікарсько-експертні комісії закладів охорони здоров`я. Лікар, лікарсько-консультативна комісія та лікарсько-експертна комісія формують медичний висновок, а медико-соціальні експертні комісії - довідку, акт огляду (витяг з акту огляду).

У переліку прав та обов`язків медико-соціальної експертної комісії, визначеному Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1317 (далі - Положення № 1317), відсутнє поняття "постійного догляду", який може бути визначений для осіб, яким інвалідність не встановлена, а вказано лише право визначати необхідність стороннього нагляду, догляду.

При цьому, поняття "сторонній догляд" не є тотожним поняттю "постійний догляд", позаяк перше говорить про те, ким надається догляд, а друге коли надається такий догляд. В свою чергу, поняття "постійний догляд" передбачає безперервний догляд, який надається особі, що не здатна до самообслуговування, догляд, який надається без будь-якого часового обмеження, суцільним порядком.

Аналізуючи повноваження медико-соціальної експертної комісії, передбачені Положенням №1317, є підстави для висновку, що вона визначає потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі особам з інвалідністю, а також особам, яким визначена ступінь втрати професійної працездатності.

Щодо осіб, які не відносяться до цих категорій, але які за станом здоров`я нездатні до самообслуговування і потребують постійного стороннього догляду, то такі повноваження віднесені до лікарсько-консультативних комісій закладів охорони здоров`я, які мають право приймати такі висновки:

1) висновок або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), - до досягнення дитиною 16-річного віку;

2) висновок про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (за формою №080-4/о), з рекомендаціями щодо отримання відповідних послуг;

3) висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціального послуги з догляду на непрофесійній основі (за формою №080-2/о), з рекомендаціями щодо отримання відповідних послуг;

4) висновок щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу за формою бланка, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31.07.2013 року № 667.

Відповідно до пунктів 2, 3, 4, 5, 8, 12 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 080-2/о "Висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі", затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 року №407, Висновок призначений для реєстрації когнітивних порушень які виникають при захворюваннях (органічні психічні розлади (F00-F09), розумова відсталість (F70-F79), порушення рухової активності (паралічі), соціальна дезадаптація, інвалідність І групи тощо). Когнітивні порушення можуть спостерігатися у симптокомлексі наступних розладів психіки (F10-F19), шизофренія (F20), первазивні розлади розвитку (F84), нейродегенеративні захворювання (хвороба Альцгеймера, Паркінсона тощо), судинні захворювання головного мозку (інсульти, інфаркти мозку, церебральний атеросклероз), нейроінфекція, наслідки черепно-мозкової травми, новоутворення, метаболічні порушення та інтоксикації, аутоімунні захворювання, генетичні захворювання тощо.

Висновок надається закладами охорони здоров`я усіх рівнів надання медичної допомоги.

Висновок заповнюється членами лікарської комісії на підставі форми первинної облікової документації № 027/о "Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого", затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14 лютого 2012 року №110, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за №661/20974.

Висновок надається особі або законному представнику особи, яка потребує надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі відповідно до Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 859.

У пункті 4 Висновку вказуються рекомендовані соціальні послуги: денного догляду, догляду вдома, паліативного догляду вдома, отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

Особам, яким встановлено інвалідність безстроково, висновок видається безстроково. Особам, яким інвалідність встановлена на певний строк, висновок видається на строк не більше ніж до завершення строку встановлення їм інвалідності, але не менше ніж на 12 місяців. Іншим категоріям осіб висновок видається на 12 місяців з дати видачі.

Отже, чинне законодавство визначає альтернативні документи для підтвердження необхідності здійснення постійного догляду за особою в цілях підтвердження підстави звільнення військовослужбовця з військової служби: або висновок МСЕК, або висновок ЛКК закладу охорони здоров`я. Такий висновок повинен відповідати встановленій формі, містити всі відомості, притаманні такому медичному висновку, зокрема інформацію про строк, на який він виданий (є дійсним).

Позивач додав до рапорту висновок ЛКК №853 від 28.12.2023 року щодо ОСОБА_2 , складений за формою №080-2/о та дійсний до 30.11.2024 року, а також довідку до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ №747973 про встановлення їй з 07.05.2024 року ІІ групи інвалідності.

Відповідач не заперечує належність матері позивача ОСОБА_2 до числа осіб з інвалідністю ІІ групи, втім зазначив, що у довідці МСЕК відсутній висновок про її потребу у постійному догляді.

При цьому відповідач не надав оцінку медичному висновку ЛКК №853 від 28.12.2023 року, не спростував його як документ, що підтверджує потребу особи похилого віку ОСОБА_2 за станом здоров`я та за рівнем обмеження життєдіяльності у постійному догляді, не навів мотиви неврахування цього документу при розгляді рапорту позивача.

Також під час вирішення питання про наявність підстав для звільнення позивача з військової служби за сімейними обставинами відповідач не перевірив належним чином сімейний стан військовослужбовця ОСОБА_1 з метою з`ясування відомостей про наявність чи відсутність у його матері ОСОБА_2 інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення (зокрема інших дітей, рідних братів чи сестер, онуків), які згідно з нормами сімейного законодавства зобов`язані утримувати та піклуватися про неї і яким не встановлена потреба у постійному догляді за рішенням МСЕК чи ЛКК.

Вказуючи на ненадання позивачем документів, що підтверджують відсутність у ОСОБА_2 інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення та не погоджуючи з цих підстав рапорт позивача про звільнення з військової служби, відповідач всупереч вимогам пункту 4 розділу ІІІ Порядку №531 не зазначив перелік документів, які необхідно додати до рапорту на підтвердження цих обставин для прийняття позитивного рішення по суті рапорту.

Суд прийшов до висновку, що відповідач при розгляді рапорту позивача від 20.07.2024 року про звільнення з військової служби діяв необґрунтовано та нерозсудливо, порушив норми Порядку №531.

Тож такі дії відповідача щодо неналежного розгляду рапорту позивача слід визнати протиправними.

Згідно з частиною 4 статті 245 КАС України суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З`ясувавши характер спірних правовідносин сторін, характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб, суд дійшов до висновку, що з огляду на визнання протиправними дій відповідача при розгляді рапорту позивача від 20.07.2024 року про звільнення з військової служби, порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути цей рапорт та прийняти за ним рішення, з урахуванням висновків суду.

Водночас суд не вбачає підстав для спонукання відповідача прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби, про що той просить у позові, оскільки прийняття такого рішення здійснюється у спосіб видання наказів по особову складу та по стройовій частині, потребує дотримання відповідної процедури. Командир військової частини має вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням наданих ним документів, які підтверджують наявність відповідних сімейних обставин станом на час розгляду рапорту.

Судові витрати сторони у справі не понесли.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо неналежного розгляду рапорту ОСОБА_1 від 20.07.2024 року про звільнення його з військової служби.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 20.07.2024 року про звільнення його з військової служби та прийняти за ним рішення, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. ЧЕРНИШ