Справа № 260/4419/24
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2025-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 рокуЛьвівСправа № 260/4419/24 пров. № А/857/27600/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року (ухвалене головуючим суддею Гаврилко С.Є. у м. Ужгород) у справі № 260/4419/24 за адміністративним позовом Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «К`лен» про стягнення адміністративно-господарських санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив:

стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «К`лен» адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю в загальній сумі 68622,12 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що відповідач не вжив заходів щодо створення робочого місця та працевлаштування особи з інвалідністю, а отже обов`язок по виконанню нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідачем не виконано, що є порушенням статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», у зв`язку з чим до відповідача застосовані адміністративно-господарські санкції за незайняте робоче місце для осіб з інвалідністю, а також накладено пеню за простроченням сплати адміністративно-господарських санкцій.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.09.2024 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходи з того, що відповідач вжив усіх належних заходів для недопущення вчинення ним господарського правопорушення. Залишення на підприємстві вакантними робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю через відсутність таких осіб, які б виявили бажання працевлаштуватися не може ставитися в провину відповідачу.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що Закарпатським обласним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю проведено аналіз діяльності відповідача, відповідно до вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21 березня 1991 року № 875-XII.

Як вбачається із наявної інформації в Централізованому банку даних з проблем інвалідності щодо відповідача, у січні 2023 року відповідачем було працевлаштовано 7 осіб з інвалідністю, у лютому 2023 року відповідачем було працевлаштовано 9 осіб з інвалідністю, у березня 2023 року відповідачем було працевлаштовано 10 осіб з інвалідністю, у квітня 2023 року та травні 2023 року відповідачем було працевлаштовано 9 осіб з інвалідністю, у червні 2023 року відповідачем було працевлаштовано 10 осіб з інвалідністю, у липні 2023 року відповідачем було працевлаштовано 14 осіб з інвалідністю, з серпня 2023 року по жовтень 2023 року відповідачем було працевлаштовано 13 осіб з інвалідністю, з листопада по грудень 2023 року 2023 року відповідачем було працевлаштовано 14 осіб з інвалідністю (а.с. 15).

Згідно з інформацією зазначеною у Централізованому банку даних з проблем інвалідності щодо відповідача, а також у розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невикористанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, середньооблікова чисельність штатних працівників у відповідача за 2023 рік складає 315 осіб, згідно рядка 03, кількість осіб з інвалідністю які повинні працювати на підприємстві становить 13 особа, в той же час, згідно рядка 02 звіту, на підприємстві протягом 2023 року середньооблікова кількість осіб з інвалідністю становила 11 осіб (а.с. 5).

На підставі викладеного позивач самостійно розрахував суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю в розмірі 280549,93

Відповідач до 15 квітня 2023 року самостійно відповідні санкції не сплатив.

Відповідно до розрахунку пені позивача, станом на день подання даної позовної заяви - на 05 липня 2024 року строк прострочення відповідачем платежу за адміністративно-господарські санкції становить 81 день, а отже пеня, при обліковій ставці НБУ 25% становить 9089,82 грн (а.с. 6).

Враховуючи Судом встановлено, що товариством з обмеженою відповідальністю «К`Лен» починаючи з 11 січня 2023 року, 09 травня 2023 року, 28 червня 2023 року було подано до Іршавського управління Хустської філії Закарпатського обласного центру зайнятості звіти за формою №3-ПН у якому вказував на наявність вакансій для працевлаштування осіб з інвалідністю, зокрема, кресляр-конструктор, сторож, прибиральник виробничих приміщень (а.с.а.с. 31-49).

Окрім того, протягом 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «К`Лен» неодноразово письмово повідомляло Іршавське управління Хустської філії Закарпатського обласного центру зайнятості про наявність вакантних робочих місць для осіб з інвалідністю та ініціював проведення ярмарок вакансій. Протягом 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «К`Лен» взяло участь у спільних з Іршавським управлінням Хустської філії Закарпатського обласного центру зайнятості заходах з метою укомплектування робочих місць для осіб з інвалідністю: 28 червня 2023 року та 07 вересня 2023 року були проведені міні-ярмарки вакансій за участю осіб з інвалідністю. Проведення вказаних ярмарок підтверджується листом Іршавського управління Хустської філії Закарпатського обласного центру зайнятості №215 від 29 липня 2024 року (а.с. 63).

Крім того, товариство з обмеженою відповідальністю «К`Лен» у 2023 році публікувало у газеті «Нове життя» оголошення про відкриті вакансії для людей з особливими потребами, а саме про наявність вакансії підсобний робітник, сторож, укладальник пиломатеріалів, кресляр- конструктор (а.с. 62)

Оскільки відповідач не виконав нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21.03.1991 №875-ХII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон № 875-ХІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону № 875-XІI для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті та з урахуванням вимог статті 18 цього Закону, і здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативу робочих місць. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення (ч. 2 ст. 19 Закону № 875-XІI).

Згідно з ч. 4 ст. 19 Закону № 875-XІI виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.

Частиною 3 ст. 18 Закону № 875-XІI встановлено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для таких осіб умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону № 875-XІI пенсійний фонд України у порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, надає Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю інформацію: про створення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю; необхідну для обчислення кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 10 ст. 19 Закону № 875-XІI керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю щороку до 10 березня в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності здійснює визначення підприємств, установ та організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, та надсилає їм розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 цього Закону.

Розрахунок надсилається у формі електронного документа через електронні кабінети підприємств, установ та організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України у формі та порядку, визначених Фондом соціального захисту осіб з інвалідністю спільно з Пенсійним фондом України (частини 11, 12 ст. 19 Закону № 875-XІI).

Згідно з частинами 1, 2 ст. 20 Закону № 875-XІI підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Частинами 4, 5 ст. 20 Закону № 875-XІI встановлено, що адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону.

У разі несплати адміністративно-господарських санкцій або пені чи неможливості їх сплати за рішенням суду їх стягнення в примусовому порядку може бути звернено на майно підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичної особи, яка використовує найману працю, в порядку, передбаченому законом.

Відтак, законом передбачено обов`язок суб`єкта господарювання у виділенні та створені робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, створенні умов праці та надання інформації державній службі зайнятості, необхідної для працевлаштування осіб з інвалідністю.

Доказом, який свідчить про створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальних робочих місць, та інформування органів зайнятості про наявність вільних робочих місць для осіб з інвалідністю, є звіт форми № 3-ПН.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачем подавалась до центру зайнятості звітність форми №3-ПН про наявні вакантні посаді для працевлаштування особи з інвалідністю.

Така звітність подавалась відповідачем 11 січня 2023 року, 09 травня 2023 року, 28 червня 2023 року було подано до Іршавського управління Хустської філії Закарпатського обласного центру зайнятості звіти за формою №3-ПН у якому вказував на наявність вакансій для працевлаштування осіб з інвалідністю, зокрема, кресляр-конструктор, сторож, прибиральник виробничих приміщень (а.с.а.с. 31-49).

Окрім того, протягом 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «К`Лен» неодноразово письмово повідомляло Іршавське управління Хустської філії Закарпатського обласного центру зайнятості про наявність вакантних робочих місць для осіб з інвалідністю та ініціював проведення ярмарок вакансій. Протягом 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «К`Лен» взяло участь у спільних з Іршавським управлінням Хустської філії Закарпатського обласного центру зайнятості заходах з метою укомплектування робочих місць для осіб з інвалідністю: 28 червня 2023 року та 07 вересня 2023 року були проведені міні-ярмарки вакансій за участю осіб з інвалідністю. Проведення вказаних ярмарок підтверджується листом Іршавського управління Хустської філії Закарпатського обласного центру зайнятості №215 від 29 липня 2024 року (а.с. 63).

Ба більше, товариство з обмеженою відповідальністю «К`Лен» у 2023 році публікувало у газеті «Нове життя» оголошення про відкриті вакансії для людей з особливими потребами, а саме про наявність вакансії підсобний робітник, сторож, укладальник пиломатеріалів, кресляр- конструктор (а.с. 62).

Щодо твердження апелянта про зайняття вакансій для осіб з інвалідністю іншими категоріями населення, то таке колегія суддів вважає безпідставним, оскільки як кількість працівників так і кількість осіб з інвалідністю на підприємстві протягом 2023 року змінювалась, а факт збільшення кількості працюючих осіб на підприємстві жодним чином не вплинув на наявні вакансії для осіб з інвалідністю.

Відтак, враховуючи наведене вище, суд поділяє висновок суду першої інстанції, що в діях відповідача відсутній склад правопорушення, пов`язаного із невиконанням нормативу робочих місць по працевлаштуванню осіб з інвалідністю.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року у справі №260/4419/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар