Справа № 160/23002/24
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2024-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіГолобутовського Р.З.
за участі секретаря судового засідання Омельченко А.І.
представника позивача представника відповідача Федоренко О.В. Пирогова С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
23.08.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі - позивач) до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - відповідач), у якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 29.07.2024 №000/751/32-00-07-03-19.
13.09.2024 представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначено, що позивачем відображено в податковій звітності взаємовідносин з контрагентами, які декларують господарські операції при відсутності можливості їх здійснення (недостатня кількість персоналу для надання послуг/виконання робіт; відсутність (або незначна наявність) основних засобів; відсутність технічної та матеріальної бази для виконання робіт/послуг, постачання ТМЦ; неможливість виробництва ТМЦ, відсутність фактичних виробників по ланцюгу придбання/реалізації товарів, робіт/послуг; неможливість реального здійснення платником податків господарських операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг тощо). За наслідками проведеної перевірки встановлено порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.200.1, абз. б) п.200.4 ст.200 ПК України, та як наслідок завищено суму, заявлену до бюджетного відшкодування в червні 2023 року на 30 153 506 грн. Отже, висновки зроблені за результатами перевірки щодо встановлених порушень, є об`єктивними, обґрунтованими, задокументованими та такими, що відповідають нормам чинного законодавства.
17.09.2024 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано аналогічну правову позицію, що і в позовній заяві.
07.10.2024 на адресу суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення.
16.10.2024 від представника відповідача надійшли додаткові пояснення.
24.10.2024 від представника позивача надійшли додаткові пояснення до позову.
25.10.2024 від представника позивача надійшли додаткові пояснення.
05.11.2024 від представника відповідача надійшли додаткові пояснення.
15.11.2024 від представника позивача надійшли додаткові пояснення.
У судовому засіданні, призначеному на 10.12.2024, представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав вказаних у позові.
Представник відповідача у задоволенні позовних вимог просив відмовити, вказуючи на їх безпідставність.
Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.
Видами діяльності за КВЕД є: 24.10 Виробництво чавуну сталі та феросплавів (основний); 07.10 Добування залізних руд; 19.10 Виробництво коксу та коксопродуктів; 24.10 Виробництво чавуну, сталі та феросплавів; 43.29 Інші будівельно-монтажні роботи; 85.32 Професійно-технічна освіта; 85.59 Інші види освіти, н.в.і.у.; 86.10 Діяльність лікарняних закладів; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.25 Роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазина; 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; 36.00 Забір, очищення та постачання води; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель; 42.21 Будівництво трубопроводів.
Перевіркою встановлено таке порушення Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»:
- п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями), що призвело до завищення суми податкового кредиту у червні 2023 року на загальну суму ПДВ 35 526 584,00 грн.
Зазначене призвело до порушення п.200.1, абз.«б» п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями), внаслідок чого завищено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню у червні 2023 року на 35 526 584,00 грн.
На підставі висновків, викладених в акті перевірки, відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.05.2024 № 455/32-00-07-03-19 про зменшення товариству суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за червень 2023р. на загальну суму 35 526 584 грн і застосування штрафних (фінансових) санкцій 17 763 292 грн.
За наслідками розгляду скарги Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків прийнято нове податкове повідомлення-рішення №000/751/32-00-07-03-19 від 29.07.2024 за формою «В1», яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість задекларовану на рахунок платника у банку на суму 30 153 506 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 15 076 753 грн.
Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки та збори в порядку та в розмірах встановлених законом.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (далі - ПК України) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
За змістом підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (пункт 198.2 статті 198 ПК України).
Водночас згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
У пункті 198.6 статті 198 ПК України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
За визначенням статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 №996-XIV (далі - Закон №996-XIV) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно із частиною 1 статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Як встановлено підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
У відповідності до статті 1 Закону №996-XIV господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Отже, господарські операції, які зумовлюють наслідки у вигляді виникнення у покупця податкових вигод (витрат та податкового кредиту), мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які зазвичай супроводжують операції певного виду й відображають реальність таких операцій, повинні спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Надання податковому органу документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.
Відповідно до усталеної судової практики при розгляді справ цієї категорії судам належить з`ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції (фактичне здійснення господарських операцій); підтвердження господарських операцій належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.
Суд має оцінити належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зокрема, провести всебічну перевірку доводів сторін, на які вони посилаються в підтвердження своїх позовних вимог чи заперечень на позов.
Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкових вигод.
Недоведеність вказаних умов позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкового кредиту, а покупця - права на його формування та відображення у бухгалтерському та податковому обліку.
Господарські операції між позивачем та ТОВ «Будівельна компанія «Метком Інвест» підтверджуються такими документами, наданими позивачем під час розгляду справи: договором на капітальну закупівлю №1874 від 20.08.2021 р. з додатковими угодами, договором на капітальну закупівлю № 1791 від 20.08.2021 р.
Згідно з вказаними договорами Підрядник зобов`язується виконати свої зобов`язання, що вказані в п. 1.2 Договору у встановлений договорами строк (строки) на об`єкті: «Нове будівництво хвостосховища «ІІІ карта» шламового господарства рудозбагачувальної фабрики на території Гречаноподівської та Новолатівської сільских рад Широківського району Дніпропетровської області ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» у повному обсязі основних та супутніх зобов`язань згідно Технічного завдання (додаток №4 до Договору) та Технічної пропозиції Підрядника (додаток №13 до цього Договору) та інших визначених цим Договором умов, а Замовник зобов`язується прийняти та сплатити за них визначену в Договорі плату. Технічні завдання і Технічні пропозиції за вказаними договорами також містяться в матеріалах справи.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» здійснення оцінки впливу на довкілля є обов`язковим у процесі прийняття рішень про провадження планованої (господарської) діяльності.
З огляду на те, що позивач є замовником будівництва, то саме він й отримував всі необхідні дозвільні документи, про що свідчать додані до матеріалів справи роздруківки з Порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.
Господарські операції між позивачем та ТОВ «Альфа Преміум Груп» підтверджуються такими документами, наданими позивачем під час розгляду справи: договір № 400 від 26.02.2021 року, відповідно до якого Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується надати послуги з охорони Об`єктів охорони, у тому числі виконувати комплекс заходів власними силами і засобами, необхідними для збереження цілісності Об`єктів охорони, а також з використанням технічних засобів охорони і комплексних систем безпеки Замовника в період часу і на умовах, визначених цим Договором та у відповідності до обсягу робіт. Додатками до договору погоджено дислокацію КПП, постів, дозорів по поділу; перелік документів, в тому числі необхідних для підтвердження кваліфікації працівників суб`єктів охоронної діяльності, що надають послуги з охорони об`єктів охорони ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та особистої охорони визначених ним посадових осіб; розрахунок вартості послуг з охорони об`єктів охорони ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»; кваліфікацію видів порушень правил внутрішнього розпорядку на території замовника і розмір штрафних санкцій за дані порушення; перелік порушень; об`єм робіт; маршрути та схеми супроводу вантажів.
Виконання умов вказаного договору за травень-червень 2023р. підтверджуються рахунками на оплату №98 від 22.05.2023 на суму 787074,62 грн., ПДВ 131179,10 грн. (послуги охорони цехів АДД); №118 від 20.06.2023 на суму 6746353,92 грн., ПДВ 1124392,32 грн. (послуги з охорони ГД ГОКу); №117 від 20.06.2023 на суму 10500373,44 грн., ПДВ 1750062,24 грн. (послуги з охорони Металлургійного виробництва); №119 від 20.06.2023 на суму 761685,12 грн., ПДВ 126947,52 грн. (послуги охорони цехів АДД); актами надання послуг (з відповідними листами візування до актів) №98 від 31.05.2023р., № 118 від 30.06.2023р., №117 від 30.06.2023р., №119 від 30.06.2023р., копію ліцензії ТОВ «Альфі Преміум Груп» на здійснення охоронної діяльності.
Взаємовідносини позивача та ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС» відбувались на підставі договору на надання послуг від 15.05.2020 № 800, згідно умов якого Замовник доручає, а ТОВ «Біо Транс Сервіс» (Виконавець) приймає на себе обов`язки надати послуги по заміщенню природнього газу (ПГ) біопаливом (лушпиння насіння соняшнику) на ОП № 2, № 3 ВВЦ (Вогнетривкий-вапняний цех) Замовника, а Замовник зобов`язується прийняти та відповідним чином оплатити надані послуги.
На підтвердження виконання зазначеного договору позивачем надано рахунок на оплату №05 від 01.06.2023 на суму 14233211,95 грн., ПДВ 2372201,99 грн., акт надання послуг №05 від 01.06.2023р., лист візування до акту виконаних робіт (наданих послуг) №05 від 01.06.2023, платіжна інструкція № 600025578 від 24.11.2023, реєстри тимчасових особистих та транспортних перепусток (довгострокових та короткострокових).
Позивачем на підтвердження реальності наданих ТОВ «Біо Транс Сервіс» послуг по заміщенню природного газу (ПГ) біопаливом (лушпиння насіння соняшнику) на обертових печах № 2, № 3 ВВЦ (Вогнетривкий-вапняний цех) надано додаткові докази, а саме: Акт № 1 про введення встановленого ТОВ «Біо Транс Сервіс» обладнання в експлуатацію, складеного позивачем та ТОВ «Біо Транс Сервіс» 06.07.2020, Акт готовності ТОВ «Біо Транс Сервіс» для надання послуг від 07.07.2020, яким підтверджується, що ТОВ «Біо Транс Сервіс» виконано в повному обсязі роботи, на отриманій в користування від Замовника площадці та встановлено необхідне обладнання, лист від ТОВ «Біо-Транс-Сервіс», яким підтверджено реальність господарських операцій з позивачем.
Судом також установлено, що ТОВ «Біо Транс Сервіс» надавало позивачу послуги із заміщення природного газу біопаливом, які полягали у тому, що ТОВ «Біо Транс Сервіс» завозило на територію позивача лушпиння насіння соняшнику, яке у подальшому завантажувалось в обладнання і спалювалось, в результаті чого ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» отримувало економічний ефект, який полягає в тому, що ним використовується менша кількість природного газу, а використовується біопаливо, яке має значно меншу вартість.
Взаємовідносини позивача та ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ» відбувались на підставі договору на надання послуг по охороні вантажів у вагонах при транспортуванні в залізничному сполученні №950 від 10.06.2020 року разом із додатковими угодами до даного договору.
Згідно з умовами вказаного договору організація та забезпечення ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ» як виконавцем супроводження та охорони продукції ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» як замовника, що поставляється залізницею, від місця навантаження (станція Кривий Ріг, Кривий Ріг Головний ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») до прибуття вагонів до станції призначення або в зворотньому напрямку: «Миколаїв Вантажний»; «Одеса порт»; «Чорноморська»; «Роя»; «Велико - Анадоль»; «Вадул - Сірет»; «Бережесть»; «Мостиська 2»; «Ізов»; «Медика»; «Нижньодніпровськ»; «Миколаїв Вантажний Перевалка»; «Славкув ПКП» через Ізов (Польша); «Дорнешти», (прикордонній перехід Румунії); «Матевце (Словаччина), прикордонний перехід Ужгород - Експорт; «Нікополь», та видача її представнику «Замовника».
Крім цього взаємовідносини позивача та ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ» відбувались на підставі договору про надання охоронних послуг №215 від 06.02.2020 року разом із додатковими угодами до даного договору.
Згідно з умовами вказаного договору ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» як замовник доручає, ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ» як виконавець зобов`язується надати послуги з охорони об`єктів охорони, в тому числі виконувати комплекс заходів власними силами і засобами, необхідними для збереження цілісності об`єкта охорони, а також з використанням технічних засобів охорони і комплексних систем безпеки замовника в період часу і на умовах, визначених цим договором та у відповідності до обсягу робіт.
Додатками до договорів погоджено дислокацію КПП, постів, дозорів по поділу; перелік документів, в тому числі необхідних для підтвердження кваліфікації працівників суб`єктів охоронної діяльності, що надають послуги з охорони об`єктів охорони ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та особистої охорони визначених ним посадових осіб; розрахунок вартості послуг з охорони об`єктів охорони ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»; кваліфікацію видів порушень правил внутрішнього розпорядку на території замовника і розмір штрафних санкцій за дані порушення; перелік порушень; об`єм робіт; маршрути та схеми супроводу вантажів.
Взаємовідносини позивача та ТОВ «Інтербуд Груп» відбувались на підставі договору на капітальну закупівлю №723 від 22.07.2022 р. з додатками та додатковими угодами №1-4 до Договору.
Відповідно до умов Договору №723 ТОВ «Інтербуд Груп» (Підрядник) зобов`язується виконати свої зобов`язання, що вказані у п.1.2 даного Договору у встановлений в цьому Договорі строк (строки) на об`єкті: «Аглодоменний департамент. АЦ №3. Склад сипких матеріалів. Тимчасовий комплекс для аварійного забезпечення виробництва на території ПАТ «АМКР» у повному обсязі основних та супутніх зобов`язань згідно Технічного завдання (Додаток 4 до цього Договору) та Технічної пропозиції Підрядника (Додаток 12 до цього Договору) та інших визначених цим Договором умов, а Замовник (ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») зобов`язується прийняти та сплатити за них визначену в Договорі плату.
Взаємовідносини позивача та ТОВ «ПРОФ-ГАРАНТ» відбувались на підставі договору на надання охоронних послуг від 04.02.2020 № 200 з додатковими угодами.
Згідно умов даного договору Замовник доручає, а ТОВ «Проф-Гарант» (Виконавець) зобов`язується надати послуги з охорони Об`єктів охорони, в т.ч. виконувати комплекс заходів власними силами і засобами, необхідними для збереження цінностей Об`єктів охорони, а також з використанням технічних засобів охорони і комплексних систем безпеки Замовника в період часу і на умовах, визначених цим договором та у відповідності до обсягу робіт.
Додатками до договорів погоджено дислокацію КПП, постів, дозорів по поділу; перелік документів, в тому числі необхідних для підтвердження кваліфікації працівників суб`єктів охоронної діяльності, що надають послуги з охорони об`єктів охорони ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та особистої охорони визначених ним посадових осіб; розрахунок вартості послуг з охорони об`єктів охорони ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»; кваліфікацію видів порушень правил внутрішнього розпорядку на території замовника і розмір штрафних санкцій за дані порушення; перелік порушень; об`єм робіт; маршрути та схеми супроводу вантажів.
Взаємовідносини позивача та ТОВ «Костанза» відбувались на підставі Договору на поставку №66 від 01.02.2023 р. з додатками, додатковими угодами до Договору та специфікаціями.
Відповідно до умов Договору №66 ТОВ «Костанза» (Продавець) зобов`язується поставити та передати у власність позивача Продукцію (сіль технічна кам`яна) відповідно до Специфікації(цій), узгодженої(них) до Договору, а Покупець прийняти таку Продукцію та оплатити її на умовах даного Договору.
Взаємовідносини позивача та ТОВ «БУДІВЕЛЬНО-ІНЖИНІРИНГОВЕ ПІДПРИЄМСТВО «ІНВЕСТИТОР» (Продавець) відбувались на підставі договорів № 1021 від 12.12.2022 р., № 814 від 04.04.2019 р., згідно з якими Продавець зобов`язується поставити та передати у власність Покупця Продукцію відповідно до специфікації(цій), узгодженої(них) до Договору, а Покупець прийняти Продукцію та оплатити її на умовах даних договорів.
Вказаними документами підтверджується, що ТОВ «БУДІВЕЛЬНО-ІНЖЕНИРІНГОВЕ ПІДПРИЄМСТВО «ІНВЕСТИТОР» здійснило для позивача поставку матеріалів та запасних частин (бак паливний, шарнір, шланги, замок, гідроциліндр, ручка, вал карданний тощо).
Взаємовідносини позивача та ТОВ «Торговий Дім «Ватра-Дніпро» (Продавець) відбувались на підставі договорів поставки №125 від 15.02.2023, №128 від 13.02.2023, згідно з якими Продавець зобов`язується поставити та передати у власність Покупця Продукцію відповідно до специфікації(цій), узгодженої(них) до Договору, а Покупець прийняти Продукцію та оплатити її на умовах даних договорів.
Вказаними документами підтверджується, що ТОВ «Торговий Дім «Ватра-Дніпро» здійснило для позивача поставку кабельно-провідникової продукції (кабель, провід, шнур тощо), а також ламп LED, світильників.
Взаємовідносини позивача та ТОВ «Машпромсервіс» (Продавець) відбувались на підставі договору поставки № 518 від 12.05.2023 р., згідно з якими Продавець зобов`язується поставити та передати у власність Покупця Продукцію відповідно до специфікації(цій), узгодженої(них) до Договору, а Покупець прийняти Продукцію та оплатити її на умовах даних договорів.
Вказаними документами підтверджується, що ТОВ «Машпромсервіс» здійснило для позивача поставку матеріалів та запасних частин (ковпачки, секція радіатора, поршні тощо).
Взаємовідносини позивача та ТОВ «Проумніверсалгруп» (Продавець) відбувались на підставі договору поставки № 170 від 01.02.2023 р., згідно з якими Продавець зобов`язується поставити та передати у власність Покупця Продукцію відповідно до специфікації(цій), узгодженої(них) до Договору, а Покупець прийняти Продукцію та оплатити її на умовах даних договорів.
Вказаними документами підтверджується, що ТОВ «Проумніверсалгруп» здійснило для позивача поставку матеріалів та запасних частин (підвіску маятникову, балочку центруючу, магістральну частину, автозчеплення, головну частину повітря розподілювача, клапан тощо).
Взаємовідносини позивача та ТОВ «Промекологія-КР» відбувались на підставі:
- договору поставки № 2246 від 28.09.2021 р., згідно з яким ТОВ «Промекологія-КР» (Продавець) зобов`язується поставити та передати у власність ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (Покупець) Продукцію відповідно до специфікації(цій), узгодженої(них) до Договору, а Покупець прийняти Продукцію та оплатити її на умовах даних договорів;
- договору підряду №1094 від 17.05.2021 року, згідно з яким Замовник (ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») доручає, а Підрядник (ТОВ «Промекологія-КР») зобов`язується на свій ризик виконати в порядку та на умовах даного договору роботу, вказану в План-графіку виконання робіт та освоєння грошових коштів відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації та з дотриманням строків (термінів) та умов передбачених вказаним Планом-графіком. Замовник зобов`язується прийняти та оплатити належним чином виконану роботу.
Вказаними документами підтверджується, що ТОВ «Промекологія-КР» поставило позивачу привод станка та виконало для позивача роботи з налагодження системи екологічного моніторингу ДСФ ШУ ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».
Взаємовідносини позивача та ТОВ «Промхімтех ЛТД» (Продавець) відбувались на підставі договору поставки № 2585 від 29.10.2021 р., згідно з якими Продавець зобов`язується поставити та передати у власність Покупця Продукцію відповідно до специфікації(цій), узгодженої(них) до Договору, а Покупець прийняти Продукцію та оплатити її на умовах даних договорів.
Вказаними документами підтверджується, що ТОВ «Промхімтех ЛТД» поставило позивачу колесо вентилятора, апарат сопловий, ротор, втулку тощо.
Взаємовідносини позивача та ТОВ «Металургсервіс Плюс» відбувались на підставі:
- Рамкового договору підряду № 142 від 30.01.2020 з додатком, додатковими угодами №1-7 до Договору та Специфікацією №121. Відповідно до умов цього Договору Замовник (ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») доручає, а Підрядник (ТОВ «Металургсервіс Плюс») зобов`язується на свій ризик виконувати в порядку та на умовах даного договору роботи в об`ємах (кількості) та згідно строків, зазначених у Специфікації(ях), що є невід`ємною(ими) частиною(ами) даного Договору (далі - роботи), за цінами, узгодженими у Додатку №1 до даного Договору, а Замовник прийняти роботи та оплатити якісно виконану роботу на умовах даного Договору;
- Договору №561 від 07.06.2022 з додатками, Додатковою угодою №1 до Договору та Угодою №1 про заміну сторони у зобов`язанні зі Специфікацією №1. Відповідно до умов Договору №561 Замовник (ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») доручає, а Виконавець (ТОВ «Металургсервіс Плюс») зобов`язується за заявками Замовника надавати в порядку та на умовах даного договору вказані у п. п. 1.1.1-1.1.8. Договору види послуг, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги;
- Договору №1850 від 24.12.2020 з додатками, Додатковими угодами №1-4 до Договору та Угодою №1 про заміну сторони у зобов`язанні зі Специфікацією №1. Відповідно до умов Договору №1850 Замовник (ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») доручає, а Виконавець (ТОВ «Металургсервіс Плюс») зобов`язується за заявками Замовника надати в порядку та на умовах даного договору своїм технологічним транспортом: фронтальний навантажувач (1 одиниця), іменованим надалі «транспорт» або «транспортний засіб», зі своїми водіями відповідної кваліфікації навантажувальні роботи, роботи по переміщенню вантажів та інші роботи, які відповідають технічним вимогам до даного транспорту на території Замовника згідно Технічного завдання (Додаток №1) (далі-послуги), а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги.
Вказаними документами підтверджується, що ТОВ «Металургсервіс Плюс» виконало для позивача роботи з відбору проб із заготовки, різання темплетів, нанесення клейма, відрізання заготовки, ремонту енергетичного і механічного устаткування, надало послуги фронтальним навантажувачем Bobcat S450 з прибирання та навантаження.
Взаємовідносини позивача та ТОВ «Інкомгрупп» відбувались на підставі Договору підряду № 70 від 26.01.2023 з Додатковою угодою №1 до Договору та Специфікацією №3. Відповідно до умов Договору №70 ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (Замовник) доручає, а ТОВ «ІНКОМГРУПП» (Підрядник) зобов`язується на свій ризик виконувати в порядку та на умовах даного договору роботи в об`ємах (кількості) та згідно строків, зазначених у Специфікації(ях), що є невід`ємн(ою)ими частин(ою)ами даного Договору (далі - робота), за цінами, узгодженими у «Переліку робіт та їх вартість» даного Договору, а Покупець прийняти роботу та оплатити її на умовах даного Договору.
Вказаними документами підтверджується, що ТОВ «Інкомгрупп» виконало для позивача роботи з ремонту кузову автосамоскидів.
Взаємовідносини позивача та ТОВ «Промтехал`янс» відбувались на підставі Договору №2092 від 05.01.2021 з додатками, Додатковими угодами №1-2 до Договору, та Специфікацією №14. Відповідно до умов Договору №2092 ТОВ «Промтехал`янс» (Продавець) зобов`язується поставити та передати у власність ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (Покупець) продукцію відповідно до Специфікації(цій), узгодженої (них) до Договору, а Покупець прийняти Продукцію та оплатити її на умовах даного Договору.
Вказаними документами підтверджується, що ТОВ «Промтехал`янс» поставило позивачу сальник графітовий.
Надані позивачем документи відповідають вимогам Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV від 16.07.1999 року. При цьому суд зауважує, що відсутність інформації про довіреності, на підставі яких здійснено підписання таких документів, не має жодного правового значення, оскільки посилання на довіреність не є обов`язковим реквізитом первинного документу в силу приписів цього Закону.
Більше того, суд звертає увагу, що відповідачем не спростовано, що під час укладення договорів та у період здійснення господарських операцій всі 16 контрагентів позивача були належним чином зареєстровані як юридичні особи, перебували на обліку у податкових органах та були зареєстровані як платники податку на додану вартість, що не оспорюється в Акті перевірки. Відповідачем не заперечується, що всі податкові накладні, виписані контрагентами, відповідають вимогам ПК України, зокрема, щодо обов`язкових реквізитів, передбачених ст. 201 ПК України.
Також позивачем надано інформацію про перепустки, виписані для вказаних контрагентів, та про дозвільні документи, видані таким контрагентам. Більше того, на видаткових накладних та товарно-транспортних накладних, які надані позивачем до матеріалів справи, містяться відбитки штампів про перетин контрольно-пропускного пункту ПАТ«АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ».
Крім того, судом встановлено, що відбір постачальників здійснювався на підставі тендерів, що підтверджується, зокрема, додатками та специфікаціями до договорів (наприклад, ТОВ «Біо Транс Сервіс» було відібрано на підставі тендеру, що проводився на підставі Технічного завдання по проекту: «Приведення працездатності обладнання установки біопалива обертової печі №3 на задані показники»), і що позивачем здійснювались оплати за поставлений товар, виконані ремонтні роботи та надані послуги, про що зазначено в Акті перевірки та підтверджено відповідними платіжними інструкціями.
Більше того, суд звертає увагу, що висновки податкового органу про нереальність господарських операцій позивача з вказаними контрагентами зроблені з посиланням на недостатність трудових та матеріальних ресурсів у контрагентів позивача та їх контрагентів для здійснення відповідних операцій та неможливість встановити походження товару/робіт/послуг за ланцюгом постачання, ґрунтуються переважно на даних інформаційних систем податкових органів, у той час як податкова інформація, що міститься в інформаційних системах податкових органів, не може використовуватись для оцінки господарських операцій на предмет їх нереальності, оскільки в її основі не лежить аналіз первинних документів, у зв`язку з чим вона не є належним доказом в розумінні КАС України.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2022 у справі № 160/3364/19, де зазначається, що висновки про відсутність у контрагентів трудових та матеріальних ресурсів зроблено контролюючим органом на підставі аналізу зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації, однак така податкова інформація носить виключно інформативний характер. Посилання контролюючого органу на таку інформацію, як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставними, оскільки фактично надані до перевірки первинні документи не були проаналізовані в акті перевірки, а тому така інформація не відповідає критерію юридичної значимості та не є допустимим і достовірним доказом у розумінні процесуального закону. Така інформація сама собою не доводить та не може свідчити про наявність податкових правопорушень, на які посилається відповідач.
Крім того, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену, зокрема, в постановах від 16.01.2018 у справі № 820/4648/13-а, у справі № 826/1398/17, яка полягає у тому, що на реальність господарських операцій жодним чином не впливає наявність у контрагента платника податку виробничих, трудових та інших ресурсів, оскільки останній має право їх залучати на підставі цивільно-правових угод.
Також суд зауважує, що відповідач залишив поза увагою той факт, що контрагенти позивача виконували роботи з використанням матеріалів, наданих позивачем. Цей факт відповідач повинен був врахувати для цілей перевірки наявності у контрагентів позивача матеріальних ресурсів для виконання робіт для позивача, і того, який обсяг матеріальних ресурсів є необхідним, коли роботи виконуються з матеріалів замовника (позивача).
Стосовно посилання в акті перевірки на інформаційно-аналітичні бази ДПС АІС «Податковий блок» та архів електронної звітності, відповідно до аналізу яких податковим органом встановлено безтоварність операцій та недобросовісність контрагентів позивача, віднесення їх до ризикових підприємств, суд зазначає наступне.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 17.11.2020 у справі № 816/5040/14 норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами - постачальниками, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.
Зазначене підтверджується і практикою Європейського суду з прав людини: рішення від 09 січня 2007 року (заява № 803/02) у справі "Інтерсплав проти України"; рішення від 22 січня 2009 року (заява № 3991/03) "Справа БУЛВЕС проти Болгарії"; рішення від 18 березня 2010 року (заява №6689/03) у справі "Бізнес Супорт Центр" проти Болгарії".
Отже, лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками послуг від виконання податкових зобов`язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит та валові витрати. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а повинні бути підтверджені належними, достатніми, достовірними доказами із законних джерел у їх взаємній сукупності.
Крім того, згідно з практикою Верховного Суду зі спорів щодо оскарження рішень податкових органів з оцінки питань щодо відсутності у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів, порушення податкової дисципліни по ланцюгу постачання, не можуть бути безумовною підставою для висновку про нереальність господарських операцій та для позбавлення суб`єкта господарювання податкового кредиту та валових витрат.
Так, висновком Верховного Суду, викладеним у постановах у справах №826/7704/16 від 19.06.2018, № 2а/1770/3360/12 від 30.01.2018 критична оцінка надана посиланню контролюючих органів на відсутність у контрагентів позивача власних чи орендованих основних фондів, кваліфікованих фахівців для здійснення діяльності, оскільки сама по собі наявність або відсутність у контрагентів основних фондів, певної кількості персоналу, не можуть являтися вичерпними ознаками неправомірності вчиненої господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків, у зв`язку з його господарською діяльністю. Укладення договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання поставки; податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит в залежності від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється поставка товарів (робіт, послуг) постачальником. При цьому залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).
Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів, що свідчили б про безтоварність операцій позивача та його контрагентів. Не наведено відповідачем й обставин та не надано доказів невідповідності господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, їх збитковості або інших обставин, які б окремо або в сукупності свідчили, що вчинення таких операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).
Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.06.2022 у справі №420/6359/19.
Суд також звертає увагу на те, що відповідач не встановив ознак недобросовісності позивача під час проведення перевірки і не довів їх існування під час судового розгляду, відповідач також не навів жодних доказів існування фактів узгодженості дій позивача з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або ж його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов`язань.
Стверджуючи про відсутність у контрагента необхідних ресурсів і умов для ведення господарської діяльності, податковою не наведено кількості працівників та обсягів інших ресурсів, які були необхідні контрагенту для виконання спірних операцій, але були відсутні, враховуючи при цьому те, що вказані операції по суті носили характер перепродажу продукції, що не заборонено законодавством та за встановлених обсягів постачання не потребує значних трудових та організаційних ресурсів для їх проведення.
Така позиція висловлена Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у справі №814/3861/14 адміністративного провадження К/9901/8257/18 від 14.02.2018.
Припущення відповідача про відсутність у контрагентів позивача необхідних кадрів та основних фондів, а також можливість виконувати ними господарської діяльності загалом є помилковими, так як податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від перебування постачальника за юридичною адресою, а також від його господарських та виробничих можливостей. Питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб.
Наведену позицію висловлено Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у постанові у справі №804/3420/16 від 07.03.2018.
Відсутність у постачальника необхідних ресурсів для здійснення продажу товарів та здійснення робіт та послуг не є доказом нереальності операцій, оскільки специфіка підприємницької діяльності полягає у тому, що підприємство не завжди має мати у власності задекларовану значну кількість працівників, наявність основних засобів та транспорт для виконання взятих на себе зобов`язань, а звичаями ділового обороту визначені й інші можливості залучення ресурсів/робіт/послуг.
Більш того, відповідач в усіх випадках висловлював відповідні зауваження з однаковим рівнем обґрунтованості та виходячи з однакового рівня врахування фактичних обставин без жодного врахування обставин конкретної господарської операції та обставин на боці контрагентів та без жодного методологічного розрахунку достатності ресурсів для здійснення відповідних операцій лише формально констатував, що наявних ресурсів не достатньо. Ці висновки не ґрунтуються на всебічному з`ясуванні всіх обставин, адже як вказував неодноразово сам Верховний Суд (відповідні правові висновки судом застосовано): в контрагента можуть існувати ресурси за договорами аутстафінгу та аутсорсингу, відповідні обставини контролюючий орган має застосовувати окремо. Більш того, відповідач не лише не з`ясував всіх обставин, а й висновки робив загального характеру в жодному з випадків відповідач не спромігся вказати та розрахувати конкретно чому наявної кількості ресурсів не достатньо та скільки ресурсів було б достатньо. Відповідні розрахунки є обов`язком відповідача не лише згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, а й згідно ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України ще на етапі проведення перевірки, адже в наявному випадку відповідач зробив абстрактні висновки без жодного обґрунтування. За результатами таких висновків не виникло жодної правової визначеності, адже методологія отримання відповідних висновків відсутня, відповідач без жодних пояснень наводить статистичні дані та констатує недостатність ресурсів, етап обґрунтування, який мав би передувати висновку про недостатність ресурсів, відсутній. В свою чергу діяльність суб`єкта владних повноважень, яка не містить обґрунтування як такого, суперечить вимогам принципу законності та порушує положення ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Чинним законодавством не пред`являються вимоги до суб`єктів підприємницької діяльності стосовно кількості працівників у штаті підприємства, наявність тих чи інших основних фондів, зокрема, земельних ділянок тощо для здійснення господарської операції. Проте, податковий орган має довести, що відсутність таких ресурсів унеможливила в кожному конкретному випадку реальну можливість виконання правочину.
Висновки, які зроблені податковим органом на підставі програмного забезпечення не можуть слугувати доказом, оскільки програмне забезпечення (інформаційні бази ДФС) до первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку платника податків не відноситься. Такі дані не є належним доказом відсутності фактів здійснення господарських операцій безпосередньо платника податків, та доказом несплати ним податку, якщо спірний період податковим органом перевірено з урахуванням всіх первинних документів та документів податкової звітності.
При цьому за сталою та послідовною практикою Верховного Суду інформація, що міститься в інформаційних базах даних контролюючих органів, носить інформативний характер та не доводить наявності порушень податкового законодавства добросовісним платником податку. Вказана позиція неодноразово була висловлена Верховним Судом, зокрема в постанові від 30 вересня 2021 року у справі №400/1986/19. У постанові від 03 вересня 2019 року у справі №810/3790/17 Верховний Суд також вказав, що висновки про відсутність у контрагентів (по «ланцюгу» постачання) трудових та матеріально-технічних ресурсів контролюючим органом зроблено виключно на підставі аналізу зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації, наявної в базі даних ДФС, проте податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень, на які посилається контролюючий орган
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25.07.2024 у справі №803/1174/17.
Колегія Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 27.03.2018 у справі №816/809/17 зробила висновок, що податкова інформація, яка наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, а також податкова інформація, що надана іншими контролюючими органами, не є належним доказом в розумінні процесуального Закону, оскільки вона не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів.
Відсутність товарно-транспортних накладних не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій. Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку валових витрат та податкового кредиту платника податків. При цьому документи обумовлені правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.
Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 11.09.2018 у справі №804/4787/16 (провадження №К/9901/3335/17).
Підсумовуючи викладене та надаючи оцінку доводам відповідача, викладеним як у відзиві, так і в акті перевірки, суд зазначає, що недостатність персоналу, відсутність власних транспортних засобів, виробничо-складських приміщень не може свідчити взагалі про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань, що унеможливлює здійснення господарської діяльності, оскільки наведені обставини не позбавляють суб`єкта господарювання здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань по укладених ним договорах.
Вказана позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 02.07.2020 у справі №814/1792/17.
Також в матеріалах справи міститься витяг з програмного забезпечення SAP щодо внутрішнього руху ТМЦ по підприємству, придбаних позивачем у контрагентів-постачальників, операції з якими були предметом перевірки, а саме ТОВ «КОСТАНЗА», ТОВ «БІП «ІНВЕСТИТОР», ТОВ «ТД «ВАТРА-ДНІПРО», ТОВ «МАШПРОМСЕРВІС», ТОВ «ПРОМЕКОЛОГІЯ-КР», ТОВ «ПРОМУНІВЕРСАЛГРУП», ТОВ «ПРОМХІМТЕХ ЛТД», ТОВ «ПРОМТЕХАЛ`ЯНС». З наданої роздруківки видно, що придбані ТМЦ було оприбутковано і списано для потреб виробництва позивача, тобто використано в його господарській діяльності.
Отже, фактично позивачем було надано документи, які дають можливість зробити висновок про рух активів у процесі здійснення зазначених господарських операцій, наявність спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарських операцій та існування зв`язку між фактом придбання товарів (робіт, послуг), господарською діяльністю платника податку та доказами на підтвердження отримання позивачем товарів (робіт, послуг).
Суд зазначає, що всі контрагенти позивача станом на перевіряємий період та станом на момент здійснення господарських правовідносин були зареєстрованими в якості платника податку на додану вартість, мали індивідуальний податковий номер, а всі виписані ними податкові накладні зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних. Так, усі перелічені контрагенти мали необхідний обсяг цивільної та податкової правоздатності, оскільки перебували на обліку у органах податкової служби та були зареєстровані як платники податку на додану вартість.
Суд зауважує, що позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх податкових зобов`язань, адже поняття добросовісний платник, яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А відтак, за умови невстановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання позивачем незаконної податкової вигоди, останній не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.
Зазначена відповідачем інформація щодо визначених контрагентів не виключає можливості реального виконання таким платником господарських операцій з позивачем та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди позивачем.
Між тим, відповідачем не надано жодних доказів того, що позивач діяв без належної обачності і йому мало бути відомо про порушення, які можливо допускаються контрагентом та чи взагалі такі порушення мали місце. При цьому, позивач не може нести відповідальність за можливі негативні наслідки господарської діяльності його контрагентів.
Під час проведення господарських операцій платник податків може бути і не обізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.
При цьому, з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку право на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.
Окрім того, слід зазначити, що поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у суб`єкта господарювання додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його контрагентами правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами податкових зобов`язань.
Суд зазначає, що контролюючим органом всупереч вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України не було доведено та не надано належних доказів, які б свідчили, що наявні у контрагентів трудові ресурси були недостатніми для виконання умов договорів, укладених з позивачем, як не було надано і доказів про наявність встановлених фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо неправомірної поведінки контрагентів та злагодженості дій між ними.
У відповідності до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто контролюючий орган не позбавлений можливості довести в установленому порядку факт невідповідності задекларованих наслідків господарської операції платника податків у податковому обліку фактичним обставинам за умови доведення факту, що відомості, які містяться в таких документах, є недостовірними.
Водночас відповідачем під час судового розгляду справи не надано суду жодних доказів на підтвердження відображених в акті перевірки обставин.
Таким чином, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на використання податкових пільг, можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.
Також норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту чи наміру платника податків отримати певний результат від здійснення господарської операції (підприємницької діяльності).
Саме собою невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не може бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаності платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків.
Щодо твердження відповідача стосовно ненадання позивачем до перевірки регістрів бухгалтерського обліку, то слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» до регістрів бухгалтерського обліку включається інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах. Позивачем до перевірки було надано всі первинні бухгалтерські документи, що відповідають вимогам до таких документів та містять усі необхідні реквізити.
Щодо доводів відповідача про наявність кримінальних проваджень стосовно контрагентів позивача, то суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 6 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Суд зазначає, що порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів в рамках такої кримінальної справи не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами.
Самі ж протоколи допиту досудового розслідування чи інші матеріали досудового розслідування до винесення вироку в рамках кримінального провадження не можуть вважатись належним доказом в адміністративному судочинстві. Тобто, доказове значення в адміністративному процесі може мати виключно вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили.
Аналогічні правові висновки неодноразово висловлювались Верховним Судом, зокрема у постановах від 06.08.2019 у справі №520/8681/18 та від 03.10.2023 у справі №280/3836/22.
Крім того суд зауважує, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2022 у справі №160/3364/19 платник податків не може бути обмежений у використанні первинного документа для цілей податкового обліку в тому разі, якщо безпосередньо він не вносив до такого документа неправдиві (недостовірні) відомості. Всі негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю даних, зазначених у первинному документі, мають покладатися виключно на ту особу, яка їх внесла. Отже, якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце. При цьому має враховуватися реальна можливість платника податків пересвідчитися у тому, чи були достовірними відомості, що внесені до первинного документа його контрагентом. Сам собою факт використання первинних документів з недостовірними даними для підтвердження обставин здійснення господарської операції не повинен автоматично вказувати на безпідставність даних податкового обліку. Натомість контролюючий орган має довести, що платник податків, приймаючи від контрагентів та використовуючи певні документи для цілей податкового обліку, діяв нерозумно, недобросовісно або без належної обачності. А це також пов`язано з фактичною можливістю й економічною доцільністю перевірки самим платником податків достовірності відомостей, які були включені до первинних документів. Мають бути наявні докази того, що розумними заходами добросовісний платник податків міг перевірити правдивість відповідних документів, а також мав достатні підстави, діючи з належною обачністю, для обґрунтованих сумнівів у їх змісті.
Таким чином, посилання контролюючого органу на наявність кримінальних проваджень стосовно контрагентів позивача не може бути взято до уваги судом, оскільки відповідно до положень частини 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, проте відповідачем, всупереч вимог частини 2 статті 77 КАС України, такого доказу як вирок надано до суду не було.
Відтак, відповідачем не доведено правомірності висновків про завищення позивачем від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) в розмірі 30 153 506 грн та, як наслідок, застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 15 076 753 грн.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно з пунктом 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
У відповідності до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з вимогами ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно з ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд враховує, чи прийняті вони з використанням повноважень та спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискредитації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь яким несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Оцінюючи докази надані сторонами, суд відзначає, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог, у той час як відповідачем не надано належних доказів на підтвердження правомірності спірного податкового повідомлення-рішення.
Отже, за сукупності вказаних обставин, висновки контролюючого органу не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи, у зв`язку із чим спірне податкове повідомлення-рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України і матеріалів справи, суд робить висновок про задоволення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст.139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 29.07.2024 №000/751/32-00-07-03-19.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне рішення складено 19.12.2024.

Суддя Р.З. Голобутовський