Справа № 420/30854/24
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2025-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Радчука А.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 (громадянина Республіка Молдова ОСОБА_2 ) (адреса для листування: АДРЕСА_1 ) до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), в якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову старшого прикордонних нарядів в пункті пропуску Старокозаче старшого лейтенанта ОСОБА_3 , затвердженою Начальником НОМЕР_1 прикордонного загону підполковника ОСОБА_4 , вiд 17 червня 2024 Про заборону в`їзду в Україну громадянина Республіка Молдова ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Даний позов в інтересах позивача подано та підписано адвокатом Альоною Лук`яновою, яка діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що постановою від 17.06.2024 року, затвердженою начальником НОМЕР_1 прикордонного загону підполковника ОСОБА_5 , громадянину Республіка Молдова ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чоловічої статі, тимчасово не працює, паспорт Республіки Молдова для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 від 27.12.2017, орган, що видав ОСОБА_6 , заборонено в`їзд в Україну строком на 3 (три) роки, яку рахувати з 17.06.2024 по 16.06.2027 року включно.

Відповідно до цієї постанови, 17.06.2024 року о 19:30 на виїзд з України прибув громадянин Республіки Молдова ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час проведення фільтраційних заходів представниками Головного оперативно - розвідувального відділу НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ, Служби безпеки України спільно з прикордонним нарядом «Старший прикордонних нарядів в пункті пропуску» старшим лейтенантом ОСОБА_7 в мобільному телефоні громадянина виявлено проросійський контент, що підтримує дії країни-окупанта російської федерації та заборонену символіку. Громадянин є активним користувачем проросійських телеграм-каналів, що пропагують політику російської федерації та виправдовують агресію рф проти України. На підтвердження вищезазначеної інформації надають фото з телефона, який належить ОСОБА_8 .

Підставою для заборони в`їзду зазначено частину 1 статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», підпункт ж) пунктом 2.1 розділу ІІ Інструкції про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та осіб без громадянства, затвердженої наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 05.12.2011 № 946.

Вважаючи протиправною постанову вiд 17.06.2024 Про заборону в`їзду в Україну громадянина Республіка Молдова ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач звернувся до суду з даним позовом.

Доводи позову мотивовані тим, що будь-яких належних та допустимих доказів щодо того, що позивач створює загрозу національній безпеці, підтримує державу агресора державна прикордонна служба України для обґрунтування свого рішення не надала. Фото з телефона, якій нібито належить ОСОБА_9 , ідентифікувати не можливо, останній стверджує, що це не його телефон. У позивача не відбиралися ніякі пояснення, на кордоні він віддав паспорт і отримав вже паспорт з відміткою про заборону на в`їзд, хоча цього ж дня він по роботі перетнув кордон на цьому ж пункті пропуску та повертався додому. Таким чином, підстави на які посилається відповідач, що стали причиною для прийняття рішення про заборону в`їзду, є необґрунтованими та непідтверджені доказами, що виключає правомірність такого рішення.

Ухвалою судді від 07.10.2024 року позовну заяву залишено без руху, встановлено десятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків шляхом надання до суду документу про сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн., або клопотання про звільнення від сплати, відстрочення або розстрочення сплати судового збору, у разі наявності передбачених Законом України Про судовий збір підстав, що підтверджується належними письмовими доказами.

07.10.2024 року до суду за допомогою підсистеми Електронний суд надійшла заява про усунення недоліків із доданими документами, а саме, копією квитанції від 04.10.2024 року про сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Ухвалою суду від 05.11.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України у письмовому провадженні.

21.11.2024 року відповідачем за допомогою системи Електронний суд подано відзив на позовну заяву.

Відповідно до відзиву відповідач проти задоволення позову заперечує. Зазначає, що положеннями чинного законодавства передбачено право органів державної прикордонної служби України приймати рішення про заборону іноземцю або особі без громадянства, зокрема, в інтересах забезпечення національної безпеки України. Це превентивний захід, спрямований на запобігання шкідливій, підривній, розвідувальній та іншій суспільно-небезпечній діяльності, яку можуть здійснювати іноземні громадяни суміжних держав. Згідно пункту 2.3 Інструкції № 946, рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцю приймається органом охорони державного кордону відповідно до частини третьої статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строком на три роки саме в інтересах забезпечення національної безпеки України у сфері безпеки державного кордону України та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні. Відповідач стверджує, що у зв`язку із виявленням у телефоні позивача (в месенджері Viber) факту його переписки з невстановленою особою «Иван Кальчев», якому позивач направляв листівки з закликами підтримки позиції Російської Федерації щодо вторгнення в Україну, відповідно до підпункту «ж» пунтку 2.1 Інструкції № 946, в/ч НОМЕР_5 прийняте рішення про заборону в`їзду позивачу.

Щодо посилання позивача на те, що телефон з проросійськими матеріалами не належить йому, відповідач зазначив, що у чинному законодавстві відсутній чіткий механізм огляду мобільних телефонів та інших пристроїв під час здійснення прикордонного контролю без вилучення цих предметів. У свою чергу, не передбачено й збір доказової бази під час прийняття рішення про заборону в`їзду, окрім копії протоколів, постанов про вчинення особою адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена статтями 185- 10, 202, 203, 203-1, 204-1, 204-2, 204-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (за наявності), віз або відміток уповноважених державних органів та результатів їх досліджень, пояснення свідків, витяги з баз даних про осіб, які перетнули державний кордон. Натомість, оскаржувана заборона була винесена не через правопорушення, а за результатами оцінки ризиків, долучення доказової бази до рішення про заборону в`їзду в України не передбачено Інструкцією № 946.

Відповідач стверджує, що в/ч НОМЕР_5 об`єктивно не зацікавлені в фальсифікації або перекрученні фактів та обставин, що сприяли забороні в`їзду, тому сумніви щодо існування телефону позивача з проросійським контентом на момент винесення оскаржуваної заборони, є безпідставними.

Отже, прийняте рішення, на переконання відповідача, є законним та обґрунтованим.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

З огляду на заявлені позивачем вимоги, справу розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Республіки Молдова, що підтверджується паспортом Республіки Молдова для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 від 27.12.2017, орган, що видав ОСОБА_6 ( НОМЕР_6 ).

17.06.2024 року старшим прикордонних нарядів в пункті пропуску «Старокозаче» прийнято постанову про заборону в`їзду в Україну громадянину Республіка Молдова ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чоловічої статі, тимчасово не працює, паспорт Республіки Молдова для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 від 27.12.2017, орган, що видав AGENTIA SERVICH PUBLICE, строком на 3 (три) роки, яку рахувати з 17.06.2024 по 16.06.2027 року включно.

Обставини прийняття вказаного рішення відображені у Довідці про підстави заборони в`їзду в Україну, складеної старшим прикордонних нарядів в пункті пропуску «Старокозаче», та у самій постанові, а саме зазначено:

17.06.2024 року о 19:30 на виїзд з України прибув громадянин Республіки Молдова ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час проведення фільтраційних заходів представниками Головного оперативно - розвідувального відділу НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ, Служби безпеки України спільно з прикордонним нарядом «Старший прикордонних нарядів в пункті пропуску» старшим лейтенантом ОСОБА_7 в мобільному телефоні громадянина виявлено проросійський контент, що підтримує дії країни-окупанта російської федерації та заборонену символіку. Громадянин є активним користувачем проросійських телеграм-каналів, що пропагують політику російської федерації та виправдовують агресію рф проти України.

Підставою для заборони в`їзду зазначено: частину 1 статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», підпункт ж) пункту 2.1 розділу ІІ Інструкції про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та осіб без громадянства, затвердженої наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 05.12.2011 № 946.

На підтвердження вищезазначеної інформації додані фото з телефону, який за твердженням відповідача належить позивачу.

Постанова про заборону в`їзду в Україну громадянину Республіка Молдова BROSCOV IVAN затверджена начальником НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України 17.06.2024 року.

Не погоджуючись з постановою про заборону в`їзду в Україну від 17.06.2024 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 26 Конституції України визначено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до частини першої статті 33 Конституції України, кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантуються свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначає Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Згідно положень статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб`єктності та основних прав і свобод людини.

Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Статтею 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку (ч. 1).

Іноземці та особи без громадянства під час проходження прикордонного контролю у пунктах пропуску через державний кордон зобов`язані подати свої біометричні дані для їх фіксації (ч. 2).

Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України (ч. 3).

Стаття 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає документи для в`їзду в Україну та виїзду з України іноземців та осіб без громадянства.

Зокрема, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 15 Закону, в`їзд в Україну та виїзд з України здійснюється для іноземців та осіб без громадянства - за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України;

Стаття 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає перелік підстав для заборони в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну.

Так, відповідно до ч. 1 цієї статті, в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється:

в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю;

якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні;

якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи;

якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі;

якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, митних та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні;

якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну;

якщо така особа з порушенням встановленого законодавством України порядку здійснила в`їзд на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзд з них або вчинила спробу потрапити на ці території поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду;

Згідно ч. 2 ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», за наявності підстав, зазначених в абзацах другому, сьомому і восьмому частини першої цієї статті, відомості про іноземця або особу без громадянства вносяться до бази даних осіб, яким згідно із законодавством України не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України.

Згідно ч. 3 ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону, або уповноваженим підрозділом Національної поліції України. У разі невиконання рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства забороняється подальший в`їзд в Україну на десять років, що додається до частини строку заборони в`їзду в Україну, який не сплив до моменту прийняття повторного рішення про заборону в`їзду в Україну.

Стаття 14 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачає повернення іноземців та осіб без громадянства, яким не дозволено в`їзд в Україну.

У відповідності з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, яким не дозволяється в`їзд в Україну, при спробі в`їзду в Україну в пункті пропуску через державний кордон України не перетинають державний кордон України та в найкоротший строк повертаються в державу, з якої вони прибули, або в державу, яка видала паспортний документ.

У разі неможливості негайного повернення іноземця або особи без громадянства вони перебувають у пункті пропуску через державний кордон України до їх повернення.

Таким іноземцям та особам без громадянства у паспортному документі проставляється відмітка про заборону в`їзду в Україну на термін, зазначений у рішенні, прийнятому відповідно до частини третьої статті 13 цього Закону.

Правові основи здійснення прикордонного контролю, порядок його здійснення, умови перетинання державного кордону України визначає Закон України «Про прикордонний контроль».

Згідно ст. 2 Закону України «Про прикордонний контроль» прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.

Прикордонний контроль здійснюється з метою протидії незаконному переміщенню осіб через державний кордон, незаконній міграції, торгівлі людьми, а також незаконному переміщенню зброї, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, боєприпасів, вибухових речовин, матеріалів і предметів, заборонених до переміщення через державний кордон.

Статтею 3 Закону України «Про прикордонний контроль» визначено, що під час прикордонного контролю посадові та службові особи Державної прикордонної служби України здійснюють свої повноваження в межах, передбачених Конституцією України, цим Законом, Законом України "Про Державну прикордонну службу України", іншими актами законодавства України, а також міжнародними договорами України.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про прикордонний контроль», перетинання особами, транспортними засобами державного кордону і переміщення через нього вантажів здійснюються лише за умови проходження прикордонного контролю та з дозволу уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України, а у випадках, визначених цим Законом, - посадових осіб Державної прикордонної служби України, якщо інше не передбачено цим Законом.

Частиною 5 цієї статті визначено, що прикордонний контроль та пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів проводяться з урахуванням оцінки ризиків, що здійснюється за методиками, визначеними спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у справах охорони державного кордону.

Відповідно до ст. 7 Закону України Про прикордонний контроль, паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону.

У ході перевірки документів уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України використовують технічні засоби контролю для пошуку ознак підробки у документах, здійснюють пошук необхідної інформації у базах даних Державної прикордонної служби України, а також за результатами оцінки ризиків проводять опитування осіб, які прямують через державний кордон.

Уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України з урахуванням результатів оцінки ризиків можуть проводити перевірку підтверджуючих документів та повторну перевірку документів осіб, які перетинають державний кордон.

Статтею 8 Закону України «Про прикордонний контроль» визначені умови перетинання державного кордону іноземцями та особами без громадянства у разі в`їзду в Україну.

Так, уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України надають іноземцю, особі без громадянства дозвіл на перетинання державного кордону у разі в`їзду в Україну за умови: 1) наявності в нього дійсного паспортного документа; 2) відсутності щодо нього рішення уповноваженого державного органу України про заборону в`їзду в Україну; 3) наявності в нього в`їзної візи, якщо інше не передбачено законодавством України; 4) підтвердження мети запланованого перебування; 5) наявності достатнього фінансового забезпечення на період запланованого перебування і для повернення до держави походження або транзиту до третьої держави або наявності в нього можливості отримати достатнє фінансове забезпечення в законний спосіб на території України - для громадянина держави, включеної до переліку держав, затвердженого Кабінетом Міністрів України, та особи без громадянства, яка постійно проживає у державі, включеній до такого переліку; 6) виконання ним вимог щодо строків перебування в Україні.

Іноземцям, особам без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам в`їзду в Україну, відмовляється у перетинанні державного кордону в порядку, встановленому статтею 14 цього Закону.

Уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України надають іноземцю, особі без громадянства дозвіл на перетинання державного кордону у разі виїзду з України за умови: 1) наявності в нього дійсного паспортного документа; 2) відсутності щодо нього рішення уповноваженого державного органу України про заборону виїзду з України.

Предметом спору у зазначеній справі є правомірність постанови від 17.06.2024 року про заборону в`їзду в Україну громадянину Республіка Молдова ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 3 (три) роки до 16.06.2027 року включно.

Так, 17.06.2024 року старшим прикордонних нарядів в пункті пропуску «Старокозаче» прийнято постанову про заборону в`їзду в Україну громадянину Республіка Молдова ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чоловічої статі, тимчасово не працює, паспорт Республіки Молдова для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 від 27.12.2017, орган, що видав AGENTIA SERVICH PUBLICE, строком на 3 (три) роки, яку рахувати з 17.06.2024 по 16.06.2027 року включно.

Обставини прийняття вказаного рішення відображені у Довідці про підстави заборони в`їзду в Україну, складеної старшим прикордонних нарядів в пункті пропуску «Старокозаче», та у самій постанові, а саме зазначено:

17.06.2024 року о 19:30 на виїзд з України прибув громадянин Республіки Молдова ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час проведення фільтраційних заходів представниками Головного оперативно - розвідувального відділу НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ, Служби безпеки України спільно з прикордонним нарядом « Старший прикордонних нарядів в пункті пропуску» старшим лейтенантом ОСОБА_7 в мобільному телефоні громадянина виявлено проросійський контент, що підтримує дії країни-окупанта російської федерації та заборонену символіку. Громадянин є активним користувачем проросійських телеграм-каналів, що пропагують політику російської федерації та виправдовують агресію рф проти України.

Підставою для заборони в`їзду зазначено: частину 1 статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», підпункт ж) пункту 2.1 розділу ІІ Інструкції про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та осіб без громадянства, затвердженої наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 05.12.2011 № 946.

На підтвердження вищезазначеної інформації додані фото з телефону, який за твердженням відповідача належить позивачу.

Порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України (далі - орган охорони державного кордону) рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства (далі - іноземець) визначає Інструкція про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затверджена наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 05.12.2011 року № 946 (далі Інструкція № 946).

Пунктом 2.1 Розділу ІІ Інструкції № 946 передбачені підстави для прийняття органом охорони державного кордону рішення про заборону іноземцю в`їзду в Україну.

Так, відповідно до п.п. ж п. 2.1 Інструкції № 946, (пункт 2.1 розділу ІІ доповнено новим підпунктом "'ж" згідно з Наказом Міністерства внутрішніх справ № 981 від 26.11.2019 року), рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцю (далі - рішення про заборону в`їзду в Україну) приймається органом охорони державного кордону в інтересах забезпечення національної безпеки України у сфері безпеки державного кордону України та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.

Згідно п. 2.3 Інструкції № 946, рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцю приймається органом охорони державного кордону відповідно до частини третьої статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" строком на три роки.

Зазначеними положеннями чинного законодавства передбачено право органів державної прикордонної служби України приймати рішення про заборону іноземцю або особі без громадянства, зокрема, в інтересах забезпечення національної безпеки України.

Відповідно до п. 3.1 та 3.2 Інструкції № 946, у разі наявності підстав для прийняття рішення про заборону в`їзду в Україну в пункті пропуску старшим прикордонних нарядів у пункті пропуску або у разі затримання особи за незаконне перетинання державного кордону поза пунктами пропуску старшим зміни прикордонних нарядів (далі - старший зміни) складається довідка.

У довідці зазначаються: а) відомості про особу за такими обов`язковими реквізитами: „Громадянство, „Прізвище, ім`я особи, „ ОСОБА_10 , „Дата народження (день, місяць та рік), „Вид документа (паспортний документ, що підтверджує громадянство іноземця або посвідчує особу без громадянства), „Серія, номер документа; б) обставини, що є підставою для прийняття рішення про заборону в`їзду; в) у чому саме полягають діяння, які є підставою для прийняття рішення про заборону в`їзду, зокрема: обставини і характер вчинення особою діяння; результати досліджень паспортних документів такої особи чи візи; г) термін заборони в`їзду в Україну особі, визначений відповідно до розділу III цієї Інструкції.

Згідно п. 3.3 Інструкції № 946, на підставі відомостей, викладених у довідці, старшим зміни готується постанова про заборону в`їзду в Україну (далі - постанова) (додаток 1).

Постанова складається у двох примірниках, які підписуються старшим зміни.

Відповідно до 3.4 Інструкції № 946, підготовлені довідка та два примірники постанови (далі - матеріали) невідкладно надсилаються начальнику зміни оперативно-чергової служби центру управління службою органу охорони державного кордону (далі - начальник зміни) для доповіді начальнику органу охорони державного кордону або його першому заступнику (далі - уповноважена посадова особа) для прийняття рішення.

Отримавши матеріали, начальник зміни реєструє їх у журналі обліку матеріалів щодо заборони в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства (додаток 2) та невідкладно доповідає про їх надходження уповноваженій посадовій особі для прийняття рішення. При цьому в журналі в обов`язковому порядку зазначаються час отримання матеріалів начальником зміни та час доповіді про їх надходження уповноваженій посадовій особі, що засвідчується підписом начальника зміни (п. 3.5 Інструкції № 946).

За положеннями п. 3.6 Інструкції № 946, уповноважена посадова особа зобов`язана протягом трьох годин після доповіді розглянути отримані матеріали та:

а) за наявності підстав прийняти шляхом затвердження обох примірників постанови рішення про заборону іноземцю в`їзду в Україну. Затверджені примірники постанови передаються начальнику зміни;

б) за відсутності достатніх підстав утриматися від прийняття рішення, наклавши на постанові відповідну резолюцію. Незатверджені примірники постанови передаються начальнику зміни.

Про прийняте рішення начальник зміни невідкладно із застосуванням засобів телефонного зв`язку інформує старшого зміни.

У межах спірних правовідносин оскаржувана постанова про заборону в`їзду позивачу на територію України була прийнята старшим прикордонних нарядів в пункті пропуску «Старокозаче» старшим лейтенантом ОСОБА_11 та у той же день затверджена начальником НОМЕР_1 прикордонного загону.

Підставою для прийняття даної постанови слугувала довідка про підстави заборони в`їзду в Україну від 17.06.2024 року, складена старшим прикордонних нарядів в пункті пропуску «Старокозаче» старшим лейтенантом ОСОБА_11 , що відповідає нормам Інструкції № 946.

У свою чергу, як вбачається з матеріалів справи постанова про заборону в`їзду в України від 17.06.2024 року громадянину Республіка Молдова ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 3 (три) роки до 16.06.2027 року включно прийнята органом державної прикордонної служби на підставі саме п.п. ж п. 2.1 Інструкції № 946, яким пункт 2.1 розділу ІІ доповнено згідно з Наказом Міністерства внутрішніх справ № 981 від 26.11.2019 року, та саме в інтересах забезпечення національної безпеки України у сфері безпеки державного кордону України та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, у зв`язку із виявленням у телефоні позивача проросійського контенту, що підтримує дії країни-окупанта російської федерації та заборонену символіку, факту його користування проросійськими Телеграм-каналами, що пропагандують політику рф та виправдовують агресію рф проти України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, який затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє і на теперішній час.

Як слідує з Стратегії воєнної безпеки України, затвердженої Указом Президента України від 25 березня 2021 року № 121/2021, воєнна безпека України є однією із засадничих умов реалізації права українського народу на самовизначення, збереження держави Україна та забезпечення її сталого розвитку на основі найвищих цінностей демократії, верховенства права, свободи, гідності, безпеки і процвітання громадян усіх національностей. Захист суверенітету і територіальної цілісності України - найважливіша функція держави, справа всього українського народу. У стратегії зазначено, що на національному рівні російська федерація залишається воєнним противником України, який здійснює збройну агресію проти України, тимчасово окупував територію Автономної Республіки Крим та міста Севастополь, території у Донецькій та Луганській областях, системно застосовує воєнні, політичні, економічні, інформаційно-психологічні, космічні, кібер- та інші засоби, що загрожують незалежності, державному суверенітету і територіальній цілісності України.

Пунктом 5 Стратегії національної безпеки України, затвердженої Указом Президента України від 14 вересня 2020 року № 392/2020, з урахуванням фундаментальних національних інтересів, визначених Конституцією України і Законом України "Про національну безпеку України", визначено, що пріоритетами національних інтересів України та забезпечення національної безпеки є: відстоювання незалежності і державного суверенітету; відновлення територіальної цілісності у межах міжнародно визнаного державного кордону України; суспільний розвиток, насамперед розвиток людського капіталу; захист прав, свобод і законних інтересів громадян України; європейська і євроатлантична інтеграція.

Згідно ст. 19Закону України Про Державну прикордонну службу України на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема, участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України.

З огляду на те, що на території України з 24.02.2022 року триває військова агресія російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану, здійснення органом державної прикордонної служби України посиленого прикордонного контролю є дійсно необхідним, виправданим, таким, у якому існує нагальна потреба та, що відповідає легітимній меті його здійснення - ефективного реагування держави на загрози її безпеці.

Державна прикордонна служба України та її територіальні органи наділені компетенцією надавати оцінку наявності в діях відповідних суб`єктів загроз (реальних та/або потенціальних) законним інтересам держави Україна та громадян України та інших дій, спрямовані на попередження таких загроз, їх локалізацію та усунення.

Державна прикордонна служба України є компетентним державним органом, який має право на прийняття рішень про заборону в`їзду на територію України навіть без наявності порушень законодавства особами на території України, яким приймається рішення про заборону в`їзду на території України.

Необхідність заборони в`їзду в інтересах забезпечення безпеки України або охорони громадського порядку визначається компетентними державними органами та має превентивний характер, який не потребує обов`язкової наявності порушень законодавства особами, яким заборонено в`їзд.

За обставин даної справи посадовою особою державної прикордонної служби України при проведенні процедури прикордонного контролю було встановлено факт користування позивачем проросійськими Телеграм-каналами, що пропагандують політику рф та виправдовують агресію рф проти України.

На підтвердження вищезазначеної інформації додані фото з телефону, який за твердженням відповідача належить позивачу, однак позивач належність йому телефону заперечує у позові.

Відповідач у відзиві стверджує, що не зацікавлений в фальсифікації або перекрученні фактів та обставин, що сприяли забороні в`їзду, тому сумніви щодо існування телефону позивача з проросійським контентом на момент винесення оскаржуваної заборони, є безпідставними.

Вирішуючи спір, суд звертає увагу на те, що право на обмеження доступу до території держави для осіб, які не є громадянами цієї держави, є суверенним правом держави, тому наявність обґрунтованого припущення щодо можливого заподіяння шкоди інтересам держави, її громадянам та іншим особам, які проживають на її території, є достатнім для формування відповідного висновку з метою подальшого прийняття рішення про заборону в`їзду на територію України.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 29.07.2021 у справі №320/8499/20, від 13.10.2021 у справі № 263/14519/20, від 13.04.2021 у справі № 211/1113/18, від 26.01.2022 у справі № 200/9761/20-а.

Отже, з огляду на те, що на території України з 24.02.2022 триває військова агресія російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану, суд вважає, що здійснення органами прикордонної служби посиленого прикордонного контролю щодо в`їзду на території України іноземцям та особами без громадянства є необхідним, виправданим та таким, що відповідає легітимній меті - ефективного реагування держави на загрози її безпеці.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 29.05.2023 у справі № 522/5683/22.

Отже, за наявності доказів вважати, що перебування позивача на території України загрожує національній безпеці України або охороні громадського порядку, суд погоджується, що у відповідача були достатні підстави для прийняття оскарженого рішення.

Водночас, позивачем жодним чином не спростовані обставини, що стали підставою для прийняття відповідачем спірного рішення від 17.06.2024 року про заборону в`їзду в Україну громадянину Республіка Молдова ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 3 (три) роки з 17.06.2024 по 16.06.2027 року включно.

З огляду на доведеність відповідачем обставин, з якими законодавство України пов`язує можливість прийняття рішення про заборону іноземцю в`їзду в України строком на три роки, суд вважає, що оскаржувана постанова про заборону в`їзду в Україну від 17.06.2024 року громадянину Республіка Молдова ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 3 (три) роки до 16.06.2027 року включно не підлягає скасуванню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі статтею 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74, 76-77, 90, 132, 139, 243-246, 250, 255, 262, 295, 297 КАС України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (громадянина Республіка Молдова ОСОБА_2 ) (адреса для листування: АДРЕСА_1 ) до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку і строки, встановлені ст.ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук

.