Справа № 500/7276/24
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/7276/24

08 січня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду, через представника адвоката Іжука Б.В., надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, у якій просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області №93 від 24.10.2024;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи згідно архівних довідок №17-14/13, від 10.01.2024, та №17-14/110 від 28.02.2024 видані архівним відділом апарату виконавчого комітету Заліщицької міської ради та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.04.2024 про перерахунок пенсії згідно статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про перерахунок пенсії згідно статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За результатами розгляду заяви, за принципом екстериторіальності, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №93 від 24.10.2024, позивачу відмовлено у перерахунку пенсії.

Відмовляючи позивачу у перерахунку пенсії, відповідачем не взято до уваги архівні довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, оскільки встановлено, що в книгах по заробітній платі за 1993-1995 та у відомостях по заробітній платі з жовтня 1993 по листопад 1994 ім`я та по батькові позивача вказано зі скороченням, що не відповідає його паспортним даним.

Позивач вважає, що такий недолік у написанні ім`я та по батькові ніяким чином не впливає на можливість зарахування спірного періоду до страхового стажу. Тому вважає, вказане рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 09.12.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у якій встановлено строк подання відповідачу відзиву на позовну заяву.

Копію ухвали суду від 09.12.2024 про відкриття провадження у справі відповідач отримав 11.12.2024, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в системі "Електронний суд", яка міститься в матеріалах справи.

Відповідач у встановлений судом строк правом на подання відзиву на позов та доказів на його обґрунтування не скористався.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Крім того, відповідно до частини четвертої статті 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами в порядку статті 263 КАС України.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у позовній заяві, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що 09.04.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про перерахунок пенсії відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До заяви про перерахунок пенсії позивач надав архівні довідки №17-14/13 від 10.01.2024 та №17-14/110 від 28.02.2024 видані архівним відділом апарату виконавчого комітету Заліщицької міської ради на підставі книг обліку розрахунків по оплаті праці за 1993-1994 роки та 1993-1995 роки, які містять інформацію про суми заробітної плати позивача у Дзвиняцій сільській раді та відділі з питань освіти Заліщицької райдержадміністрації.

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.

За результатами розгляду вказаної заяви рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №93 від 24.10.2024, позивачу відмовлено у перерахунку пенсії.

В рішенні пенсійного органу зазначено, що при розгляді наданих документів архівні довідки №17-14/13 від 10.01.2024 та №17-14/110 від 28.02.2024 не взято до уваги, оскільки згідно актів перевірки від 27.03.2024 №1900-1102-1/1496 та від 27.03.2024 №1900-1102-1/1497 в книгах по заробітній платі за 1993-1995 та у відомостях по заробітній платі з жовтня 1993 по листопад 1994 зазначено ім`я та по батькові заявника скорочено « ОСОБА_1 », що не відповідає паспортним даним « ОСОБА_1 ».

Не погодившись із відмовою у перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними мотивами.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Водночас, за приписами статті 1 Закону №1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

Згідно із абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, до 01 січня 2004 року стаж роботи підтверджується в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV.

Так, приписами статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств та організацій. У довідці повинно бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, та результати проведення атестації робочих місць на підприємстві.

Судом встановлено, що позивач до заяви про перерахунок пенсії надав архівні довідки №17-14/13 від 10.01.2024 та №17-14/110 від 28.02.2024 видані архівним відділом апарату виконавчого комітету Заліщицької міської ради на підставі книг обліку розрахунків по оплаті праці за 1993-1994 роки та 1993-1995 роки.

У вказаних довідках зазначено, що у книгах обліку розрахунків по оплаті праці є записи про нарахування заробітної саме ОСОБА_1 .

Відмовляючи позивачу у перерахунку пенсії, відповідачем не взято до уваги вказані архівні довідки про заробітну плату, оскільки в книгах по заробітній платі за 1993-1995 та у відомостях по заробітній платі з жовтня 1993 по листопад 1994 ім`я та по батькові позивача вказано зі скороченням « ОСОБА_1 », що не відповідає його паспортним даним « ОСОБА_1 ».

Оцінюючи існуючу невідповідність написання даних позивача в книгах по заробітній платі та у відомостях по заробітній платі, суд зауважує, що архівні довідки №17-14/13 від 10.01.2024 та №17-14/110 від 28.02.2024 видані саме ОСОБА_1 .

Крім того, зауважує, що вказані довідки видані саме на підставі відомостей в книгах по заробітній платі за 1993-1995 та відомостей по заробітній платі з жовтня 1993 по листопад 1994.

Суд зауважує, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

За наведеного, суд звертає увагу, що невиконання іншими особами своїх зобов`язань, в тому числі неправильне ведення роботодавцем бухгалтерських документів та зазначення у відповідних документах по батькові скорочено, а саме « ОСОБА_1 » замість « ОСОБА_1 » не повинно мати негативних наслідків для позивача.

Наявність розбіжностей у написанні імені та по батькові через скорочення, ніяким чином не впливає на можливість зарахувати спірні періоди до страхового стажу та не можуть бути підставою для незарахування пенсійним органом періоду роботи позивача до його страхового стажу, оскільки йдеться про одну й ту ж особу - ОСОБА_1 .

Суд вважає надмірним формалізмом незарахування відповідачем спірного періоду до страхового стажу позивача не взявши до уваги архівні довідки про заробітну плату для обчислення пенсії позивача, з тих підстав, що в книгах по заробітній платі за 1993-1995 та відомостях по заробітній платі зазначено скорочено його ім`я та по батькові.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 25.04.2019 в справі № 593/283/17 та від 30.09.2019 в справі №638/18467/15-а, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження органами пенсійного фонду в реалізації особою конституційного права на соціальний захист та перерахунку пенсії.

З огляду на викладене суд приходить до переконання, що відповідач неналежно розглянув заяву позивача про перерахунок пенсії не взявши до уваги архівні довідки про заробітну плату для обчислення пенсії позивача та протиправно відмовив у зарахуванні позивачу страхового стажу роботи на підставі відомостей вищезазначених архівних довідках та у перерахунку пенсії.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що спірний період трудової діяльності згідно архівних довідок №17-14/13 від 10.01.2024 та №17-14/110 від 28.02.2024 виданих архівним відділом апарату виконавчого комітету Заліщицької міської ради підтверджений належними та допустимими доказами, а тому його слід врахувати до страхового стажу позивача.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач має право на обчислення пенсії, з урахуванням спірних довідок.

Керуючись принципом верховенства права, та з метою ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 09.04.2024 про перерахунок пенсії згідно статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.

Згідно з частиною першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду належних і достовірних доказів на підтвердження правомірності своїх дій.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як підтверджується матеріалами справи, позивач за подання даної позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією про сплату від 05.12.2024, а отже, такі судові витрати підлягають до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №93 від 24.10.2024 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи згідно архівних довідок №17-14/13 від 10.01.2024 та №17-14/110 від 28.02.2024 видані архівним відділом апарату виконавчого комітету Заліщицької міської ради

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.04.2024 про перерахунок пенсії відповідно статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області сплачений судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 08 січня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (місцезнаходження: пров. Андрія Саєнка, 10, м. Фастів, Фастівський р-н, Київська обл., 08500, ).

Головуючий суддя Мірінович У.А.