Справа № 200/5407/24
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2025-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2025 року Справа№200/5407/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Кошкош О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльність протиправними, зобов`язання вчинити певні дії

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними щодо нарахування та виплати у період проходження військової служби з 29.11.2016 по 28.08.2020 одноразових додаткових видів грошового забезпечення (підйомної допомоги за 2016 рік, грошової допомоги для оздоровлення за 2016 2019 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016-2019 роки) без урахування в складі грошового забезпечення індексації грошового забезпечення; зобов`язання здійснити перерахунок одноразових додаткових видів грошового забезпечення (підйомної допомоги за 2016 рік, грошової допомоги для оздоровлення за 2016 2019 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016-2019 роки) за період проходження військової служби з 29.11.2016 по 28.08.2020 врахувавши в складі грошового забезпечення, з якого був обчислений розмір таких допомог, індексацію грошового забезпечення та провести виплату з урахуванням раніше виплачених сум; визнання протиправними дій щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 05.01.2021 по 31.12.2022, з 01.01.2024 по 10.04.2024 в неповному обсязі; зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 05.01.2021 по 31.12.2022 (включно), з 01.01.2024 по 10.04.2024 (включно) із застосування місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) березень 2018 року, з урахуванням вимог абзаців 4 -6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078; визнання протиправною бездіяльність щодо нездійснення нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; зобов`язання нарахувати та виплати одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 8(вісім) повних календарних років служби, виходячи з обчисленого на день звільнення з військової служби грошового забезпечення, з якого нараховується розмір такої допомоги, із урахуванням індексації грошового забезпечення та раніше виплачених сум.

07 червня 2024 року ухвалою Донецького окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі №200/3550/24, призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

05 серпня 2024 року ухвалою суду роз`єднано у самостійні провадження вимоги щодо визнання протиправними дій з нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 05.01.2021 по 31.12.2022, з 01.01.2024 по 10.04.2024 в неповному обсязі; зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 05.01.2021 по 31.12.2022 (включно), з 01.01.2024 по 10.04.2024 (включно) із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) березень 2018 року, з урахуванням вимог абзаців 4 -6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078;

визнання протиправною бездіяльність з нездійснення нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; зобов`язання нарахувати та виплати одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 8(вісім) повних календарних років служби, виходячи з обчисленого на день звільнення з військової служби грошового забезпечення, з якого нараховується розмір такої допомоги, із урахуванням індексації грошового забезпечення та раніше виплачених сум. Справі присвоєно уніфікований номер 200/5407/24.

В обґрунтування цих вимог позивачем зазначено, що рішенням суду по справі №200/1276/22 відновлено порушене право на отримання сум індексації за періоди 29.11.2016 28.08.2020. Однак, за період з 05.01.2021 по 31.12.2022 відповідач нараховував та виплачував індексацію грошового забезпечення без урахування вимог абзаців 4 -6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078. Зазначив, що посадові оклади військовослужбовців підвищені з 01.03.2018, отже березень 2018 року є базовим місяцем підвищення індексації грошового забезпечення за період з 05.01.2021 по 31.12.2022, з 01.01.2024 по 10.04.2024. Враховуючи те, що у березні 2018 року підвищення грошового забезпечення не перевищило суму індексації у лютому 2018 року, то належить до виплати фіксована величина індексації, що дорівнює різниці між сумою 4258,75 грн та розміром підвищення доходу. Крім того, при звільненні відповідач не здійснив виплату одноразової допомоги. Зауважив, що станом на час звільнення має достатню вислугу років для отримання такої допомоги. Такі дії призвели до порушення прав в частині отримання належного грошового забезпечення.

06 серпня 2024 року ухвалою прийнято до провадження адміністративну справу №200/5407/24.

06 серпня 2024 року ухвалою суду зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №200/4064/24.

06 січня 2025 року ухвалою суду поновлено провадження у справі.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 05.01.2021 по 10.04.2024 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , про що свідчать накази командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.01.2021 №4 та від 10.04.2024 №106.

Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 10.04.2024 №106 ОСОБА_1 з 10.04.2024 виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення. Вислуга років становить: календарна 08 років 08 місяців 23 дні, загальна з урахуванням пільгової 17 років 05 місяців 14 днів.

На запит позивача від 10.05.2024 Військовою частиною НОМЕР_1 в листі від 18.05.2024 №692/5437 повідомлено про відcутність правових підстав для додаткового нарахування та виплати додаткової індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби із застосуванням базового місяця індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення березень 2018 року.

28 жовтня 2024 року Донецький окружний адміністративний суд своїм рішенням по справі №200/4064/24, зокрема, визнав протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в періоди з 29.01.2020 по 28.08.2020 та з 05.01.2021 по 19.05.2023 грошового забезпечення, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідні тарифні коефіцієнти. Зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) перерахунок грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 28.08.2020 включно, з 05.01.2021 по 19.05.2023 включно, в тому числі грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1-14 до постанови КМ України від 30.08.2017 № 704 та здійснити виплату різниці з урахуванням виплачених сум. Рішення набрало законної сили.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо нарахування індексації за період з 05.01.2021 по 31.12.2022 (включно), з 01.01.2024 по 10.04.2024 (включно) із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) березень 2018 року, з урахуванням вимог абзаців 4 -6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 та не виплатою одноразової грошової допомоги при звільненні позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Правовідносини, з приводу яких винник спір, регулюються Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон України №2011-ХІІ) який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами 2 4 статті 9 Закону України №2011-ХІІ визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Абзацом 4 частини 1 статті 2 Закону України №1282-ХІІ передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: оплата праці (грошове забезпечення).

Статтею 4 Закону України №1282-ХІІ передбачені підстави для проведення індексації. Так, відповідно до статей 4, 6 цього Закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Відповідно до абзацу п`ятого пункту 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

З наведених норм вбачається, що грошове забезпечення військовослужбовців підлягає індексації, порядок якої затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

А тому не здійснення суб`єктами нарахування та виплати військовослужбовцю індексації грошового забезпечення є порушенням вимог Закону № 1282-ХІІ та Порядку №1078.

Відповідно ж до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, яким є відповідач, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 04.01.2021 по 31.12.2022, з 01.01.2024 по 10.04.2024 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяці) березень 2018 року, з урахуванням абз. абз. 4-6 п. 5 Постанови КМУ Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення від 17 липня 2003 р. № 1078, суд зазначає таке.

Зі змісту наявних у матеріалах справи Розгорнутих довідок про розмір грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_1 за 2021 2022 роки вбачається, що позивачу нараховувалась та виплачувалась поточна індексація грошового забезпечення.

У позовній заяві позивач вказує, що при нарахуванні індексації відповідач безпідставно оминув норми абзаців третього, четвертого, шостого пункту 5 Порядку № 1078 в частині вирішення питання про наявність підстав для виплати йому індексації у місяці підвищення доходу (березень 2018 року) та не встановив, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу позивача суму індексації, що склалася у місяці підвищення такого доходу. Звідси позивач висновує, що відповідач неправильно нарахував та виплатив йому індексацію грошового забезпечення за цей період.

Оцінюючи такий аргумент позивача з урахуванням фактичних обставин цієї справи та неведеного вище правового регулювання спірних правовідносин суд відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 КАС України враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 23 березня 2023 року у справі № 400/3826/21 (з урахування ухвали від 30 березня 2023 року про виправлення описки у судовому рішенні) та зазначає наступне.

Порядок № 1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці».

Право на поточну індексацію виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 01 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078).

Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку № 1078).

У цьому контексті суд зауважує, що у цій справі правовідносини щодо нарахування й виплати поточної індексації з 01 березня 2018 року не є спірними.

Суд враховує, що з 01 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078 у редакціях, які застосовувалися з 01 грудня 2015 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:

- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);

- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає суду підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковою для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

З урахуванням того факту, що 01 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078 березень 2018 року був місяцем підвищення доходів військовослужбовців, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення до наступного підвищення тарифних ставок (окладів).

Разом з цим, суд звертає увагу, що під час розгляду справи встановлено, що оклад позивача) в подальшому збільшувався як з 29.01.2020, так і з 05.01.2021, з 01.01.2022, з 01.01.2023 (право на таке підвищення встановлено рішенням суду по справі №200/4064/24, яке набрало законної сили). Так, з рішення по справі №200/4064/24 вбачається, що позивачу протиправно обчислено посадовий оклад та оклад за військовим званням виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року (1762 грн), замість: з 29.01.2020 виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року (2102 грн); з 01.01.2021 виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року (2270 грн); з 01.01.2022 виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року (2481 грн); з 01.01.2023 виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року (2684 грн).

Згідно ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У позовній заяві позивач вказує, що при призначенні виплати грошового забезпечення з 05.01.2021 відповідач безпідставно оминув норми абзаців 4-6 пункту 5 Порядку № 1078 в частині вирішення питання про наявність підстав для виплати позивачу індексації-різниці з 05.01.2021. Вважає, що для визначення розміру підвищення доходу за посадою яку обіймав позивач слід провести порівняння в місяці підвищення посадових окладів - березень 2018 року (аркуш 7 позовної заяви). Звідси позивач висновує, що відповідач повинен нарахувати та виплатити індексацію-різницю починаючи з 05.01.2021, оскільки розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 року в даному разі є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Однак, під час розгляду справи судом встановлено, що з 05.01.2021 позивач є новоприйнятим військовослужбовцем та згідно відомостей військового квитка серії НОМЕР_4 не проходив військову службу до зарахування у списки особового складу військової частини НОМЕР_1 (тобто у період з 29.08.2020 по 04.01.2021), оскільки був звільнений 28.08.2020 наказом від 28.08.2020 №245.

Суд зауважує, що визначення суми «індексації-різниці» згідно абз. 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 пов`язано із підвищенням тарифних ставок (окладів), та обраховується як різниця між розмір підвищення грошового доходу та сумою індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. У спірних правовідносинах «місяць підвищення доходу» не є тотожним «даті призначення на військову службу».

Суд також зауважує, що березень 2018 року не є останнім місяцем підвищення доходу позивача, адже судом встановлено, що його посадовий оклад збільшився як з 29.01.2020 так і з 05.01.2021, з 01.01.2022, з 01.01.2023 у зв`язку із застосуванням розрахункової величини при розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року.

Ураховуючи викладене, відсутні підстави для визначення сум індексації грошового забезпечення позивача за період проходження військової служби з 05.01.2021 по 31.12.2022 (включно), з 01.01.2024 по 10.04.2024 (включно) із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) березень 2018 року, з урахуванням вимог абзаців 4 -6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Ураховуючи викладене, до спірних правовідносин підлягають застосуванню тільки приписи п. 10-2 Порядку №1078, згідно яких для новоприйнятих військовослужбовців обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає військовослужбовець.

Така індексація є поточною та не є спірною між сторонами.

Згідно ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Отже, надавши оцінку встановленим судом обставинам справи на підставі наданих сторонами доказів в контексті правових норм, якими врегульовано спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що у відповідача в спірних правовідносинах не виникло обов`язку щодо нарахування та виплати позивачеві індексації за період проходження військової служби з 05.01.2021 по 31.12.2022 (включно), з 01.01.2024 по 10.04.2024 (включно) із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) березень 2018 року, з урахуванням вимог абзаців 4 -6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 8 (вісім) повних календарних років служби із урахуванням індексації грошового забезпечення та раніше виплачених сум суд зазначає таке.

Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 10.04.2024 №106 ОСОБА_1 звільнено з військової служби відповідно до частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за пунктом 3 підпункту «г» (через сімейні обставини або інші поважні причини) (якщо військовослужбовець не висловив бажання продовжувати військову службу) у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю І групи. Вислуга років у Збройних Силах становить: календарна 08 років 08 місяців 23 дні, загальна з урахуванням пільгової 17 років 05 місяців 14 днів.

Згідно абз.1 ч.2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011) (в редакції чинній на час звільнення 10.04.2024) військовослужбовцям, які звільняються з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не виявили бажання продовжувати військову службу), крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 календарних років і більше.

З аналізу наведеної норми вбачається, що у разі звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не виявили бажання продовжувати військову службу) військовослужбовець має право на отримання одноразової грошової допомоги за наявності вислуги 10 календарних років і більше.

Враховуючи те, що в наказі командира Військової частини НОМЕР_1 від 10.04.2024 №106 про звільнення календарна вислуга років ОСОБА_1 визначена на рівні 08 років 08 місяців 23 днів, тобто становить менше 10 років, суд приходить до висновку про помилковість тверджень позивача про наявність у нього права на виплату спірної одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 8 (вісім) повних календарних років служби та, відповідно, про протиправну бездіяльність відповідача.

З огляду на викладене, суд вважає, що у даних спірних відносинах відповідач, не виплативши позивачу при звільненні одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Правові підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Суд зауважує, що позивач, посилаючись на висновки викладені в постанові Верховного Суду від 11.04.20218 по справі №806/2104/17, не врахував, що відбулися зміни у чинному законодавстві. Так, Законом України від 06.09.2023 № 3379-IX „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення соціального захисту військовослужбовців, поліцейських та деяких інших осіб, який набрав законної сили з 05.10.2023, пункт 2 частини другої статті 15 Закону № 2011-ХІІ викладений в новій редакції, зокрема в цій нормі чітко зазначено про те, що вимагається 10 років саме календарної вислуги років.

З огляду на викладене, підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Керуючись ст. ст. 2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій з нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 05.01.2021 по 31.12.2022, з 01.01.2024 по 10.04.2024 в неповному обсязі; зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 05.01.2021 по 31.12.2022 (включно), з 01.01.2024 по 10.04.2024 (включно) із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) березень 2018 року, з урахуванням вимог абзаців 4 -6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078; визнання протиправною бездіяльність з нездійснення нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; зобов`язання нарахувати та виплати одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 8(вісім) повних календарних років служби, виходячи з обчисленого на день звільнення з військової служби грошового забезпечення, з якого нараховується розмір такої допомоги, із урахуванням індексації грошового забезпечення та раніше виплачених сум відмовити.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Кошкош