Справа № 465/3567/23
Суддя: Величко О. В.
Дата ухвалення: 2024-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

31.12.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Величка О.В.

з участю секретаря судових засідань Венгринюк О.Р.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування рішення № 144 по скарзі на постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС №6917875 від 01.05.2023 року, яким змінено постанову та звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення на підставі ст.22 КУпАП у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення та суб`єкт притягнення до адміністративної відповідальності обмежився усним зауваженням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Франківського районного суду м. Львова із позовною заявою до Управління патрульної поліції у Львівській області, уточнивши яку, просить скасувати рішення № 144 по скарзі на постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС №6917875 від 01.05.2023 року, яким змінено постанову та звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення на підставі ст.22 КУпАП у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення та суб`єкт притягнення до адміністративної відповідальності обмежився усним зауваженням.

В обґрунтування уточненої позовної заяви зазначає, що начальник управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції майор поліції Крутень Андрій Володимирович, розглянувши скаргу позивача від 02.05.2023 року, подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС №6917875 від 01.05.2023 року, винесену інспектором взводу №2 роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Демко Н.А., рішенням № 144 від 08.05.2023 року вирішив постанову інспектора взводу №2 роти №3 батальйону №2 УПП у Львівській області ДПП старшого лейтенанта поліції Демко Назара Андрійовича серії EAC №6917875 від 01.05.2023, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 127 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 255 гривень, змінив та звільнив ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Вважає, що рішення щодо звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення (рішення № 144) є необґрунтованим.

При цьому, позивач звертає увагу на те, що на ділянці дороги, де відбулося винесення постанови стосовно ОСОБА_1 , останній перебував на пішохідному переході, так як підійшов до авто патрульної поліції з метою інформування та усунення ними порушення правил стоянки службового авто без увімкнених проблискових маячків синього кольору на пішохідному переході без належних, невідкладних на те підстав. На переконання позивача своїми діями водій патрульного автомобіля ОСОБА_2 скоїв адміністративне порушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, - порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, чим порушив п. 15.9.Г ПДР, а саме заборону зупинки на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Позивач наполягає, що працівник поліції не надав жодних доказів правопорушення, яке було причиною зупинки та винесення постанови, а саме фото- чи відеофіксацію порушення, або будь-яке інше документальне підтвердження порушення ПДР. Таким чином, працівником поліції належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України. При цьому, поліцейський разом із напарником були агресивно налаштовані стосовно позивача, погрожували відвезти його в Управління, кричали, насміхалися та вели себе зухвало. Більше того, вирішували чи притягувати ОСОБА_1 , чи ні до відповідальності, демонструючи свою службову зверхність. Враховуючи наведене, подальша вимога працівників поліції до позивача про пред`явлення документів, на переконання останнього, є неправомірною та необгрунтованою, хоча ним було її виконано беззаперечно.

Зважаючи на викладене, а також заперечуючи факт вчинення адміністративного правопорушення і наявності в його діях складу правопорушення, позивач просить суд скасувати рішення № 144 по скарзі на постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС №6917875 від 01.05.2023, яким змінено постанову та звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення на підставі ст.22 КУпАП у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення та суб`єкт притягнення до адміністративної відповідальності обмежився усним зауваженням.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 26.06.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву. Зазначає, що інспектор чітко спостерігав факт допущення позивачем порушення вимог ПДР, а тому, як посадова особа єдиного контролюючого органу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язаний був відреагувати на факт вчинення правопорушення, що і було зроблено шляхом винесення постанови. Відеозапис правопорушення долучено до відзиву на позовну заяву. Посилаючись на статті 278, 279 КУпАП та наказ «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» № 1395 від 07.11.2015 року (далі - Інструкція № 1395 від 07.11.2015 року), стверджує, що працівниками поліції було дотримано процедуру підготовки та розгляду справи по факту вчиненого правопорушення. Поліцейським Управління було з`ясовано всі необхідні обставини та вирішено питання для початку розгляду справи. Розгляд справи відбувався в присутності особи, що відповідає пункту 8 Інструкції № 1395 від 07.11.2015 року, з дотримання вимог пункту 9, а саме було оголошено, яка справа розглядається, з посиланням на пункти ПДР України, роз`яснено права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Представник відповідача звертає увагу на те, що у позовній заяві позивачем не подано суду жодного належного і допустимого доказу його невинуватості у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КУпАП, а отже, на переконання сторони відповідача, немає підстав для скасування рішення у справі про адміністративне правопорушення. У відзиві стверджується, що вимоги позивача є необґрунтовані та задоволенню не підлягають, тому представник позивача просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Окремо наголошує, що 02.05.2023 року до Управління надійшла скарга щодо скасування постанови серії ЕАС №6917875 від 01.05.2023 року, в якій позивач вказав, що з винесеною постановою не згоден та просить скасувати її. Під час вивчення матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що інспектор взводу№2 роти №3 батальйону №2 УПП у Львівській області ДПП старший лейтенант поліції Демко Назар Андрійович на позивача виніс постанову за ч. 1 ст. 127 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень за порушення п. 4.14.ґ Правила дорожнього руху України - затримка на проїзній частині без мети забезпечення безпеки дорожнього руху.

Інспектором взводу№2 роти №3 батальйону №2 УПП у Львівській області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 , як посадовою особою, наділеною повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності під час виконання покладених на нього повноважень, виявлено адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.127 КУпАП, а саме - затримка на проїзній частині без мети забезпечення безпеки дорожнього руху, що підтверджується відеозаписом з портативного відеореєстратора №471386, також інспектор неодноразово повторював скаржнику про необхідність зійти з проїзної частини дороги.

Представник відповідача вказує, що відповідно до відеозапису з портативного відеореєстратора № 470938 під час розгляду справи скаржнику зачитано права відповідно до ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, інспектор взводу№2 роти №3 батальйону №2 УПП у Львівській області ДПП старший лейтенант поліції Демко Н. А. не перешкоджав ОСОБА_1 користуватися правами, передбаченими ст.268 КУпАП. Зрештою за результатами розгляду скарги звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, що свідчить про те, що доводи позивача уже перевірялися в межах адміністративної процедури, їм надавалась оцінка і, як наслідок, начальник органу поліції прийшов до переконання про можливість обмежитись стосовно ОСОБА_1 усним зауваженням.

Представником позивача подано до суду відповідь на відзив. Зазначає, що на вказаній в постанові ділянці дороги позивач перебував на пішохідному переході. Керівництвом Управління взагалі не звернуто увагу та не надано жодної оцінки тому, що працівники поліції умисно порушили вимоги наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, яким затверджено «Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них». Вказує, що на початку долученого відповідачем відео видно, що на зауваження ОСОБА_1 щодо порушення правил Дорожнього руху та усунення даного правопорушення працівник поліції через деякий час включив проблискові маячки, хоч до того працівники виходили з патрульного авто, проте, не вмикали їх. Більш того, працівник поліції поводив себе із напарником, який також відмовився в порядку п.3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» пред`явити своє службове посвідчення, зухвало, агресивно та протиправно. Представник позивача вважає поданий відзив необгрунтованим, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 28.10.2024 року прийнято до розгляду заяву представника позивача Сторонського І.О. від 29.06.2023 року про зміну предмета позову.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представником позивача подано до суду клопотання про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги просить задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у поданому відзиві просив суд справу розглядати у його відсутності та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази в сукупності, а також кожен окремо на предмет належності і допустимості, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог.

Положеннями ч. 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що згідно постанови інспектора 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Львівській області Демка Н.А. серії ЕАС № 6917875 від 01.05.2023 року позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.127 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Згідно вказаної постанови правопорушення полягало в тому, що 01.05.2023 року у м. Львові на проспекті Червоної Калини, 58 ОСОБА_1 , будучи пішоходом, затримався на проїзній частині без мети забезпечення безпеки дорожнього руху, чим порушив п. 4.14.ґ ПДР України.

Разом із тим, рішенням № 144 по скарзі на постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС № 6917875 віл 01.05.2023 року постанову лейтенанта поліції Демко Н.А. серії EAC № 6917875 від 01.05.2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 255 гривень, змінено та звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення на підставі ст.22 КУпАП у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення та оголошено усне зауваження.

В судовому засіданні досліджувався відеозапис із відеореєстратора працівників поліції, який представником відповідача долучений до відзиву на позовну заяву. Із вказаного відеозапису вбачається, що позивач ОСОБА_1 справді порушив п. 4.14.ґ ПДР України, а саме на відео чітко фіксується факт перебування ОСОБА_1 , як пішохода, на проїзній частині поза межами пішохідного переходу без мети забезпечення безпеки дорожнього руху, в момент якого позивач вів діалог з працівниками поліції.

Суд відхиляє як необґрунтовані доводи представника позивача про те, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 КУпАП, адже вищезазначеним відеозаписом з відеореєстраторів підтверджується, що позивач перебував на проїзній частині дороги в статусі пішохода поза межами пішохідного переходу, де спілкувався із працівниками патрульної поліції, пересувався по дорозі, провокував з ними конфлікт. Також твердження позивача про те, що він вів діалог з працівниками поліції у зв`язку із тим, що останніми не дотримано вимог ПДР України, а саме правил стоянки без увімкнених проблискових маячків, не знаходить свого підтвердження в рамках досліджених в судовому засіданні доказів, оскільки із відеозапису вбачається, що у патрульного автомобіля на час появи позивача і висловлення ним своїх претензій мигали проблискові маячки синього кольору (відеофайл export-qxpve, часовий проміжок відтворення файлу 02:45-02:55). З відеозапису, який долучений відповідачем до відзиву на позов, вбачається, що ОСОБА_1 01.05.2023 року дійсно перебував в статусі пішохода на проїзній частині дороги у м. Львові на проспекті Червоної Калини, 58, на вимогу поліцейських зійти з дороги не реагував, відмовлявся пред`явити документи, які посвідчують його особу, здійснював виклик поліції на працівників поліції, які виконували свої службові обов`язки. При цьому, обурювався, що автомобіль патрульної поліції було припарковано поблизу пішохідного переходу, не враховуючи, що працівники патрульної поліції в цей час перевіряли дані про припаркований в зоні дії пішохідного переходу, тобто з порушенням ПДР, вантажний причеп без тягача з метою оформлення відповідних адміністративних матеріалів, встановлення власника такого і зобов`язання останнього усунути порушення ПДР.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.127 КУпАП адміністративним правопорушенням є непокора пішоходів сигналам регулювання дорожнього руху, перехід ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, невиконання інших правил дорожнього руху.

Згідно п. 4.14.ґ ПДР України пішоходам забороняється переходити проїзну частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга або дорога має чотири і більше смуг для руху в обох напрямках, а також у місцях, де встановлено огородження.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30.06.1993 № 3353-XII "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Приписами ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Суд вказує, що зазначені представником відповідача обставини повністю підтверджуються дослідженим в судовому засіданні відеозаписом з місця події. Цим же відеозаписом повністю спростовуються твердження позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КУпАП, зафіксовано в постанові та підтверджується належними та допустимими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Згідно правового висновку Верховного Суду у справі №338/1/17 помилковим є посилання на постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

У даному випадку позивач представив належний і допустимий доказ - матеріали відеофіксації порушення, якими повністю підтверджується наявність обставин, що слугували підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Згідно зі статтею 289 КУпАП скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Позивач своїм правом на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення скористався, подав скаргу до начальника Управління патрульної поліції у Львівській області.

За результатами розгляду скарги вирішено постанову серії ЕАС № 6917875 віл 01.05.2023 року в справі про адміністративне правопорушення змінити, звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку із малозначністю вчиненого. При цьому, підтверджено, що дії ОСОБА_1 містили в собі склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 КУпАП.

Суд звертає увагу, що вказане узгоджується з вимогами статті 293 КУпАП, а саме одним з наслідків розгляду скарги на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути зміна заходу стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відтак, враховуючи усе вищевикладене в сукупності, позивачем не надано суду належних, достатніх та достовірних доказів, які б спростували факти, викладені в рішенні у справі про адміністративне правопорушення та факт відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КУпАП.

Зважаючи на те, що судом не встановлено належних доказів, що спростовують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що рішення у справі про адміністративне правопорушення є правомірним та підстави для його скасування відсутні. Відтак, відсутні підстави для скасування рішенням № 144 по скарзі на постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС № 6917875 віл 01.05.2023 року. Викладені в ньому фактичні обставини справи повністю підтверджуються матеріалами наданого представником відповідача відеозапису з відеореєстраторів поліцейських.

Службові особи відповідача - поліцейські діяли у межах та у спосіб, передбачені чинним законодавством України, а рішення у справі про адмінстративне правопорушення за формою та змістом відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Таким чином, притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 127 КУпАП та в подальшому звільнення його від такої відповідальності за малозначністю вчиненого на підставі ст.22 КУпАП відповідають вимогами чинного законодавства і грунтуються на достовірно підтвердженому факті вчинення ОСОБА_1 дій, які підпадають під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст.127 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування рішення № 144 по скарзі на постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС №6917875 від 01.05.2023 року, яким змінено постанову та звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення на підставі ст.22 КУпАП у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення та суб`єкт притягнення до адміністративної відповідальності обмежився усним зауваженням, задоволенню не підлягають.

Разом із тим, представником позивача подано до суду заяву про повернення позивачу надміру сплаченого судового збору, оскільки позивачем сплачено судовий збір за подання адміністративного позову до суду в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Сплата позивачем судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп. підтверджується квитанцією № ПН1505296 від 08.05.2023 року.

Згідно із ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання, зокрема, до адміністративного суду позовних заяв розміри ставок судового збору диференційовано за характером спору (майновий/немайновий), а також за правовим статусом платника судового збору (фізична особа/фізична особа - підприємець/юридична особа/суб`єкт владних повноважень).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 18.03.2020 року, у справах щодо накладення адміністративного стягнення за подання позовної заяви судовий збір складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, позивачу необхідно було сплатити судовий збір за подання позову в розмірі 536 гривень 80 коп., оскільки позов ОСОБА_1 подав у 2023 році. Натомість позивач сплатив судовий збір в більшому розмірі, а саме 1073 грн. 60 коп.

Відтак, сума судового збору, надміру сплачена ОСОБА_1 , становить 536 грн. 80 коп.

Відповідно до частини 5 статті 7 Закону України "Про судовий збір" повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. Як передбачено пунктом 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 (з наступними змінами та доповненнями), повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 205, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, ст.ст. 251, 288, 289, 293 КУпАП, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування рішення № 144 по скарзі на постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС №6917875 від 01.05.2023 року, яким змінено постанову та звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення на підставі ст.22 КУпАП у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення та суб`єкт притягнення до адміністративної відповідальності обмежився усним зауваженням, - відмовити.

Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп., як надміру сплачений відповідно до квитанції № ПН1505296 від 08.05.2023 року (отримувач коштів - ГУК Львiв/Франківський р-н/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) -38008294; банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.); рахунок отримувача - UA0013953).

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, м. Львів, вул. Перфецького, 19, код ЄДРПОУ - 40108646.

Суддя Величко О.В.