Справа № 520/29003/24
Суддя: Ширант А.А.
Дата ухвалення: 2025-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2025 року справа № 520/29003/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ширант А.А., розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду через представника - адвоката Коломойцева М.М. та просить зобов`язати відповідача протягом десяти календарних днів з дня набрання судовим рішенням по справі законної сили скласти рішення у формі висновку про виплату ОСОБА_2 (яка є дочкою загиблого ОСОБА_3 ), в інтересах якої діє позивачка, одноразової грошової допомоги у розмірі 15 млн. грн та подати його до ДСНС України для затвердження виплати.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду 06.11.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву. Вказану ухвалу надіслано сторонам на їх електронну адресу.

Через систему "Електронний суд" 28.11.2024 суд отримав від представника відповідача відзив на позов та від представника позивача відповідь на відзив.

Позивачем 16.12.2024 через систему "Електронний суд" подано додаткові пояснення по справі.

Відповідач 16.12.2024 через систему "Електронний суд" надав додаткові пояснення по справі разом з клопотанням про витребування доказів, яке було задоволено ухвалою суду 17.12.2024, які у встановлений строк суду надані не були.

Оскільки у період з 18.09.2024 по 20.09.2024, з 25.09.2024 по 28.09.2024 та з 07.09.2024 по 11.09.2024 суддя перебувала у відрядженні, у період з 23.09.2024 по 24.09.2024 та з 25.11.2024 по 29.11.2024 суддя перебувала у щорічній відпустці, у період з 02.12.2024 по 06.12.2024 суддя перебувала на амбулаторному лікуванні, розгляд справи здійснюється з урахуванням днів відрядження, відпустки та лікування.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ст.229 КАС України.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_2 , котра є донькою загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Позивачка в інтересах доньки звернулась до відповідача з питання про отримання одноразової грошової допомоги в порядку постанови КМУ № 168 та надала належний пакет документів.

На своє звернення отримала відмову (лист відповідача від 19.07.2024) оскільки відповідач не вбачає підстав для отриманням одноразової грошової допомоги в розмірі 15млн. грн. відповідно п. 2 постанови КМУ від 28.02.2022 № 168, а тому відповідний процес ним ініційовано не було.

Вказану бездіяльність відповідача позивачка вважає протиправною, а тому звернулась до суду.

Позиція відповідача

Відповідач заперечив доводи позовної заяви та зазначив, що підставою для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги саме за постановою № 168 є загибель ОСОБА_3 під час участі у відповідних заходах, які відбувались не в зоні активних бойових дії. А отже відсутності підстави для виплати одноразової грошової допомоги при загибелі в порядку постанови № 168 у розмірі 15 000 000 грн.

Відповідач також вказує, що існує спеціальне законодавство у вигляді постанови КМУ № 357 з даного питання і вважає, що в даному випадку позивачка набула таке право лише за постановою № 357, при цьому права за постановою № 168 на отримання допомоги не набула.

Враховуючи викладене, просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Норми права, які застосовує суд: процесуальні положення

У КАС України визначені завдання та основні засади адміністративного судочинства, зокрема вказано, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (ст. 2 КАС України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (ч. 1 ст. 5 КАС України).

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 5 КАС України).

Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи (ч.4 ст. 9 КАС України).

У ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно зі ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

У ч.1 ст. 90 КАС України зазначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Норми права, які застосовує суд: Конституція (висновки Конституційного Суду України), закони, підзаконні нормативні акти

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ст. 46 Конституції України).

Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи (ст. 58 Конституції України).

Конституційний Суд України неодноразово висловлював позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів.

Так, надаючи тлумачення ст. 58 Конституції України у Рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України зазначив, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (абз. 1 і 2 п.2 мотивувальної частини Рішення).

У Рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп і від 05.04.2001 №3-рп/2001 зроблено аналогічні висновки про те, що закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Водночас Конституційний Суд України звернув увагу на те, що ч. 1 ст.58 Конституції України передбачає винятки із конституційного принципу неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права (абз. 3 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 09.02.1999 № 1-рп/99, абз.2 п.4 мотивувальної частини Рішення від 05.04.2001 № 3-рп/2001).

Крім того, у своїх рішеннях Конституційний Суд України постійно наголошує на тому, що ключовим у питанні розуміння гарантованого ст. 8 Конституції України принципу верховенства права є принцип юридичної (правової) визначеності, який вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності норм права, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності (абз. 6 пп. 2.1 п. 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2017 № 2-р/2017).

Складовими принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абз. 3 п. 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 № 8-рп/2005).

Отже, державні установи повинні бути послідовними щодо прийнятих ними нормативних актів, а також дотримуватися розумної рівноваги між передбачуваністю (довірою, законними очікуваннями, впевненістю) особи і тими інтересами, заради забезпечення яких у регулювання вносяться зміни. Повага до такої впевненості, як зазначав Європейський суд з прав людини, має бути мірою правового захисту у внутрішньому праві проти свавільного втручання державних органів у гарантовані права (п.156 Рішення у справі "Kopecky проти Словаччини" від 28.09.2004, заява № 44912/98).

Одним із механізмів запобігання свавільному втручанню держави та її органів у реалізацію прав і свобод людини є закріплений у ч. 3 ст. 22 Конституції України принцип недопустимості звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних.

Таким чином, надання нормативно-правовому акту ретроактивної дії не порушуватиме принципи незворотності дії в часі та правової визначеності, якщо ці зміни не погіршують правове становище особи: не встановлюють чи не посилюють юридичну відповідальність, не скасовують і не обмежують чинні права і свободи.

Згідно ч.1, п.1 ч.2 ст.118 Кодексу цивільного захисту України (надалі - КЦЗ України) одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - одноразова грошова допомога) - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно із цим Кодексом мають право на її отримання. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується в разі, зокрема, загибелі особи рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту під час виконання нею службових обов`язків або смерті внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, отриманих під час виконання нею службових обов`язків.

Відповідно до ст.118-1 КЗЦ України у випадках, передбачених п.п. 1 і 2 ч. 2 ст. 118 цього Кодексу, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, визначені в цьому Кодексі. До членів сім`ї загиблої (померлої) особи, зазначеної у п.п. 1 і 2 ч. 2 ст. 118 цього Кодексу, належать, зокрема, діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України ( ч.4 ст.118 КЦЗ України).

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - постанова № 168) в редакції, що була чинна 04.04.2024 на час загибелі ОСОБА_3 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у п.п. 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення.

Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у п.п. 1-1-2 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

У подальшому, до п.2 постанови № 168 внесено зміни, та редакція наведеної норми стала наступною, зокрема, абз. 1 та 3 п. 2 "Особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у п.п. 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень.

Розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується в інших випадках, передбачених пп. 2 і 3 п. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", визначається відповідно до абз. 2 пп. "а" п. 1 ст. 16-2 зазначеного Закону.

МВС України прийнято Наказ від 26.08.2022 № 525 (зареєстр. в Мінюсті 29.09.2022 за № 1141/38477) Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту під час дії воєнного стану (далі - Порядок № 525), котрі визначають механізм оформлення документів і виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 постанови № 168, у разі загибелі осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - особи) під час дії воєнного стану, які брали безпосередню участь у бойових діях або забезпечували здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України у період здійснення зазначених заходів, а також осіб, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого за вказаних обставин під час дії воєнного стану, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).

Пунктом 1 Порядку № 525 встановлено, що Порядок та умови визначають механізм оформлення документів і виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - ОГД), у разі загибелі осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - особи) під час дії воєнного стану, які брали безпосередню участь у бойових діях або забезпечували здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України у період здійснення зазначених заходів, а також осіб, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого за вказаних обставин під час дії воєнного стану, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 525 батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого), якими вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - отримувачі), звертаються відповідно до апарату ДСНС, підрозділів центрального підпорядкування апарату ДСНС, територіальних органів та підпорядкованих підрозділів (далі - органи (підрозділи) ДСНС), закладів освіти із специфічними умовами навчання, які належать до сфери управління ДСНС (далі - заклад освіти) за останнім місцем проходження служби загиблої (померлої) особи із заявою про призначення та виплату ОГД.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 525 отримувач, який звернувся до органів (підрозділів) ДСНС, закладів освіти для отримання ОГД, подає такі документи: 1) заяву (кожного члена сім`ї (повнолітнього), батьків та утриманців загиблого (померлого), а в разі наявності малолітніх, неповнолітніх дітей - іншого з батьків, опікунів чи піклувальників, інших законних представників цих дітей); 2) завірені копії:документа, що посвідчує особу, передбаченого частиною першою статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус»; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків відповідно до закону); свідоцтва про смерть особи; документів, що свідчать про причини та обставини загибелі (смерті) особи, зокрема про те, що загибель (смерть) не пов`язана із вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); постанови Центральної лікарсько-експертної комісії ДСНС або лікарсько-експертної комісії органу (підрозділу) ДСНС про встановлення причинного зв`язку загибелі або отриманого поранення (контузії, травми, каліцтва), що спричинило смерть особи; витягу з наказу про виключення загиблої (померлої) особи з кадрів ДСНС; документа, що підтверджує сімейні (родинні) зв`язки із загиблою (померлою) особою: для дружини/чоловіка - свідоцтво про шлюб; для дитини - свідоцтво про народження дитини; для батьків - свідоцтво про народження особи, яка загинула (померла); для опікунів чи піклувальників над дітьми особи, яка загинула (померла),- рішення місцевої державної адміністрації, виконавчого органу місцевої ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування; для осіб, які не були членами сім`ї особи, яка загинула (померла), але перебували на її утриманні,- рішення суду, довідка, видана органами місцевого самоврядування, або нотаріально посвідчений правочин, що підтверджує факт перебування отримувача на утриманні особи, яка загинула (померла).

Згідно з пунктом 4 Порядку № 525, якщо хтось із отримувачів відмовляється від отримання ОГД, його частка розподіляється між іншими отримувачами, які мають право на її отримання.

Заява про відмову від отримання ОГД повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.

Органи (підрозділи) ДСНС, заклади освіти мають право отримувати інформацію з державних реєстрів щодо осіб, які мають право на отримання ОГД (пункт 5 Порядку № 525).

Формування документів для призначення та виплати ОГД отримувачам в органах (підрозділах) ДСНС, закладах освіти здійснюється підрозділами з питань роботи з персоналом (кадрами) у взаємодії з фінансовими підрозділами (пункт 6 Порядку № 525).

Відповідно до пункту 7 Порядку № 525 органи (підрозділи) ДСНС, заклади освіти в 10-денний строк з дня реєстрації заяви разом із документами передбаченими пунктом 3 цих Порядку та умов, приймають рішення про призначення ОГД або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю).

У разі відмови чи повернення документів на доопрацювання органи (підрозділи) ДСНС, заклади освіти письмово інформують заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Органи (підрозділи) ДСНС, заклади освіти приймають рішення про призначення ОГД у формі висновку, який затверджується відповідно Головою ДСНС, керівниками органів (підрозділів) ДСНС, закладів освіти, після чого видається наказ про виплату ОГД (пункт 8 Порядку № 525).

Згідно п.7 Порядку № 525 органи (підрозділи) ДСНС, заклади освіти в 10-денний строк з дня реєстрації заяви разом із документами передбаченими п. 3 цих Порядку та умов, приймають рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю). У разі відмови чи повернення документів на доопрацювання органи (підрозділи) ДСНС, заклади освіти письмово інформують заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

У п. 8 Порядку № 525 визначено, що органи (підрозділи) ДСНС, заклади освіти приймають рішення про призначення одноразової грошової допомоги у формі висновку, який затверджується відповідно Головою ДСНС, керівниками органів (підрозділів) ДСНС, закладів освіти, після чого видається наказ про виплату одноразової грошової допомоги.

У п. 11 Порядку № 525 встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги здійснюється в порядку черговості відповідно до дати подання документів. Призначена сума одноразової грошової допомоги виплачується поетапно: на першому етапі - 1/5 від призначеної суми одноразової грошової допомоги; залишок невиплаченої суми одноразової грошової допомоги (4/5 від призначеної суми) - щомісячно, частками впродовж 40 наступних місяців.

Крім того, МВС України прийнято Наказ від 26.01.2023 № 35 (зареєстр. в Міністерстві юстиції України 31.01.2023 за № 197/39253 Про затвердження Порядку та умов виплати особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту додаткової винагороди на період воєнного стану та особливості виплати винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) (далі - Порядок № 35) ці Порядок та умови визначають процедуру здійснення виплати винагород, передбачених п.п. 1-1-2 постанови № 168, а саме визначення порядку, умов та розмірів виплати додаткової винагороди на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - особи), а також особливостей виплати винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) курсантам закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, які належать до сфери управління ДСНС.

У п. 4 Порядку № 35 визначено, що до безпосередньої участі осіб у заходах у районах ведення воєнних (бойових) дій належать:1) ліквідація небезпек, пов`язаних із вибухонебезпечними предметами, включаючи нетехнічне та технічне обстеження територій, виявлення, знешкодження та/або знищення вибухонебезпечних предметів, маркування; 2) проведення аварійно-рятувальних та інших невідкладних робіт, потреба в яких виникла внаслідок збройного нападу або вогневого ураження противника; 3) гасіння пожеж, які виникли внаслідок збройного нападу або вогневого ураження противника; 4) здійснення заходів з евакуації населення (жителів) із територій (населених пунктів), які під час здійснення таких заходів піддаються вогневому ураженню противника; 5) участь у виконанні робіт із життєзабезпечення постраждалого населення, зокрема доставки гуманітарної допомоги (гуманітарних вантажів), забезпечення функціонування пунктів надання допомоги населенню, забезпечення аварійним електроживленням об`єктів критичної інфраструктури в умовах вогневого ураження; 6) облаштування фортифікаційних споруд у разі залучення у встановленому порядку.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введений воєнний стан.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до наказу Головного управління від 27.12.2023 № 1474 в апараті діє комісія з питань захисту членів сімей осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, які загинули, поранені, зниклі безвісти за особливих обставин, захоплені в полон, а також осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, які отримали інвалідність або часткову втрату працездатності без встановлення інвалідності з питань попереднього розгляду документів щодо встановлення виплати одноразової грошової допомоги у Головному управлінні ДСНС України у Харківській області. (далі-комісія).

Відповідно до наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 01.05.2024 №170 "Про визначення районів бойових дій" з 01.04.2024 по 31.04.2024 районом воєнних (бойових) дій у Куп`янському районі Харківської області були визначені: Дворічанська селищна територіальна громада, Петропавлівська сільська територіальна громада, Кіндрашівська сільськатериторіальна громада, Курилівська сільська територіальна громада, а у Ізюмському районі Харківської області: Борівська селищна територіальна громада, серед яких відсутнє місто Харків.

З тексту цього наказу вбачається, що його було прийнято "для забезпечення належної організації відбиття збройної агресії російської федерації та визначення районів ведення бойових дій".

Відповідно до наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 01.05.2024 №170 "Про визначення районів бойових дій" з 01.04.2024 по 31.04.2024 районом воєнних (бойових) дій у Куп`янському районі Харківської області були визначені: Дворічанська селищна територіальна громада, Петропавлівська сільська територіальна громада, Кіндрашівська сільськатериторіальна громада, Курилівська сільська територіальна громада, а у Ізюмському районі Харківської області: Борівська селищна територіальна громада, серед яких відсутнє місто Харків.

З тексту цього наказу вбачається, що його було прийнято "для забезпечення належної організації відбиття збройної агресії російської федерації та визначення районів ведення бойових дій".

Висновки, щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду: відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 29.03.2024 у справі № 440/3321/23 (п.п. 90-120).

Зокрема Верховний Суд виснував таке:

90. Виходячи зі змісту положень пунктів 1 та 1-2 Постанови № 168, можна виокремити 4 категорії поліцейських, які мають право на отримання додаткової винагороди у період воєнного стану:

- поліцейські, щодо яких Постановою № 168 не встановлено жодних умов, окрім, як наявність воєнного стану, та яким виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень;

- поліцейські, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;

- поліцейські, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), розмір додаткової винагороди може бути збільшений відповідно до умов та розмірів, визначених Міністерством внутрішніх справ, але не більше ніж до 50 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань;

- поліцейські, які у зв`язку із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, включаються до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень.

91. Таким чином, спільною ознакою додаткової винагороди як особливого та нового виду грошового забезпечення поліцейських, передбаченого Постановою № 168, є її тимчасовий характер та часові межі виплати - лише у період воєнного стану. Водночас, додаткова винагорода може бути різною за розміром і основне значення при вирішенні цього питання має функціональна і територіальна складова, які випливають зі змісту положення пункту 1 Постанови № 168 і пов`язані між собою та, відповідно, зумовлені фактом наявності обставин воєнного стану.

92. Оскільки воєнний стан в державі потребує здійснення спеціальних заходів та діяльності у сфері забезпечення оборони та безпеки, в тому числі і поліцейськими, то окрім тих завдань і повноважень поліції, що передбачені Законом № 580-VIII, вони здійснюють й інші необхідні для цього повноваження, часто небезпечні для їх життя і здоров`я та надважливі для суспільства. Тобто функціональний критерій діяльності поліцейських в умовах воєнного стану набуває нового змісту, а тому у поєднанні із фактором територіальності (тобто виконання певних функцій у найбільш небезпечних місцях держави - територіях, де ведуться бойові дії) є головними чинниками, що впливають на розмір виплати додаткової винагороди.

93. Отже, право на додаткову винагороду у період воєнного стану, відповідно до Постанови № 168, мають всі без винятку поліцейські, однак її розмір диференціюється залежно від низки спеціальних умов, якими є:

- безпосередня участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів;

- виконання бойових (спеціальних) завдань у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки).

94. Крім того, зі змісту норми, можна зробити висновок про те, що виплата винагороди установлюється для певного кола осіб, стосовно яких розмежовуються райони, у який можлива їх діяльність (участь). Так, зокрема, щодо поліцейських це є райони ведення (здійснення) бойових дій або заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

95. Отже, законодавство розрізняє райони здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та райони проведення воєнних (бойових) дій, з розумінням таких пов`язується низка термінів, що визначені у Законі № 1932-XII та Законі України від 21 червня 2018 року № 2469-VIII «Про національну безпеку України».

96. Водночас, повертаючись до спірних правовідносин, що виникли у цій справі, та аналізуючи положення Постанови КМУ № 168 в контексті виплати саме одноразової грошової допомоги сім`ям осіб, зазначених у пунктах 1- 1-2 Постанови № 168, колегія суддів зазначає наступне.

97. Відповідно до абзацу першого пункту 2 Постанови № 168 сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1- 1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", крім громадян рф або республіки білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

98. Абзац шостий пункту 2 Постанови № 168 передбачає, що виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої у цьому пункті, здійснюється також сім`ям осіб, зазначених у пунктах 1- 1-2 цієї постанови, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави- агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).

99. Отже, в обох зазначених абзацах пункту 2 Постанови № 168 йдеться про особливий вид виплати - одноразової грошової допомоги сім`ям осіб, зазначених у пунктах 1- 1-2 цієї постанови, в тому числі поліцейських, які загинули або померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва).

100. При цьому, виходячи з буквального змісту абзацу першого пункту 2 Постанови № 168, висновується, що Кабінет Міністрів України при установленні права сімей загиблих осіб на одноразову грошову допомогу не визначає жодних інших умов її виплати, окрім факту смерті особи у період воєнного стану.

101. Водночас, інший вид допомоги - одноразова грошова допомога сім`ям осіб, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), також пов`язаний з воєнним станом. Однак, на відміну від допомоги сім`ям загиблих осіб, положенням абзацу шостого пункту 2 Постанови №168 передбачено низку умов для виплати такої одноразової грошової допомоги, а саме:

1) наслідкова умова - отримання поранення (контузії, травми, каліцтва), яке спричинило смерть особи;

2) часова умова - отримання поранення (контузії, травми, каліцтва) саме в період воєнного стану;

3) функціональна умова - отримання поранення під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії;

4) територіальна умова - перебування безпосередньо в районах ведення (здійснення) зазначених у пункті 3 дій, зокрема на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора;

5) функціонально-часова - отримання поранення у період здійснення зазначених у пункті 3 дій;

6) наслідково-часова умова - настання смерті особи не пізніше ніж через один рік після такого поранення (контузії, травми, каліцтва).

102. Отже, формальний зміст абзаців першого та шостого пункту 2 Постанови № 168 вказує на те, що Кабінет Міністрів України установив виплату одноразової грошової допомоги в однаковому розмірі 15000000 гривень при настанні одного і того ж наслідку - смерті особи, але залежно від її причин (загибель або в результаті, зокрема поранення) він застосував різні способи викладення змісту таких норм, зокрема щодо встановлення певних умов її виплати.

103. При цьому базовим поняттям, як з точки зору розуміння права членів сім`ї на виплату одноразової грошової допомоги, так і в аспекті морально-людських цінностей, є саме смерть як факт припинення життя та факт втрати сім`єю близької особи незалежно від її причин (загибель чи смерть внаслідок поранення), яка є єдиною підставою для виплати одноразової грошової допомоги сім`ям осіб, зазначених у пунктах 1- 1-2 Постанови № 168. Це спільний об`єднуючий критерій для таких осіб.

104. Якщо враховувати виключно буквальне формулювання зазначених вище норм (абзаців першого та шостого пункту 2 Постанови № 168), то можна дійти висновку, що у першому випадку право на одноразову грошову допомогу мають сім`ї всіх загиблих у період воєнного стану осіб, зазначених у пунктах 1- 1-2 Постанови № 168, зокрема поліцейських, безвідносно до будь-яких умов; у другому - сім`ї лише тих осіб, які відповідають зазначеним вище умовам (6 умов).

105. Водночас, колегія суддів вказує, що пунктом 2-1 Постанови № 168 Кабінет Міністрів України установив, що міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки визначають, зокрема:

- порядок, умови і розміри виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 цієї постанови;

- порядок і умови виплати одноразової грошової допомоги.

106. Отже, Кабінет Міністрів України уповноважив МВС України визначити порядок і умови виплати одноразової грошової допомоги під час дії воєнного стану.

107. Щодо поліцейських Міністерство внутрішніх справ України (далі - МВС України) наказом від 21 червня 2022 року № 376 затвердило Порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі поліцейських під час дії воєнного стану (далі - Порядок № 376).

108. Згідно з пунктом 1 цього Порядку № 376, останній визначає механізм оформлення документів і виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 Постанови № 168 у разі загибелі поліцейських під час дії воєнного стану, які брали участь у бойових діях або забезпечували здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора у період здійснення зазначених заходів, а також поліцейських, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого за вказаних обставин під час дії воєнного стану, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).

109. Отже, передбачені у Порядку № 376 умови виплати ОГД безпосередньо пов`язані з переліком однакових обставин, за наявності яких може мати місце як загибель, так і смерть поліцейського, як підстава для виплати ОГД.

110. Таким чином, колегія суддів зазначає, що Порядок № 376, затверджений відповідно до Постанови № 168, фактично уточнив і деталізував положення абзацу першого пункту 2 цієї постанови щодо обставин, які вона сама не містить, але вони логічно випливають з її змісту та мети у правовому регулюванні цього кола питань.

111. З огляду на зазначене, Суд доходить висновку, що той факт, що абзац перший пункту 2 Постанови № 168 не визначає таке формулювання причини загибелі поліцейського, необхідне для призначення одноразової грошової допомоги в разі загибелі поліцейського, як "загинув у період дії воєнного стану під час участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів", вказане не може означати достатність підстав для виникнення права на одноразову грошову допомогу в разі загибелі поліцейського лише умов воєнного стану.

112. Крім того, з огляду на зміст приписів пунктів 1 та 2 Постанови № 168, загибель поліцейського в період дії воєнного стану сама по собі не є достатньою умовою для виплати одноразової грошової допомоги в разі його загибелі. Така умова повинна враховуватися у взаємозв`язку з іншими умовами, що передбачені абзацом шостим пункту 2 цієї постанови для виплати ОГД сім`ям осіб, зазначених у пунктах 1- 1-2 цієї Постанови № 168, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва).

113. Колегія суддів також зазначає, що не вбачає наявності у Кабінету Міністрів України підстав закладати інший принцип щодо питання про право на одноразову грошову допомогу та розмежовувати умови її виплати в залежності від факту загибелі чи смерті осіб, зазначених у пунктах 1- 1-2 Постанови № 168.

114. Інший підхід щодо розуміння умов виплати одноразової грошової допомоги поліцейським у зв`язку із загибеллю або смертю внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва) суперечив би тому, який закріплений у Законі № 580-VIII та визначає перелік однакових обставин, за наявності яких може мати місце як загибель, так і смерть поліцейського.

115. Тому, перелік обставин, зазначених у абзаці шостому пункту 2 Постанови № 168 та пункту 1 Порядку № 376, є також необхідними умовами для виникнення права на одноразову грошову допомогу у сімей загиблих під час дії воєнного стану осіб - поліцейських.

116. Таким чином, виходячи з системного аналізу положень Закону № 580-VIII, Постанови №168 та Порядку № 376 колегія суддів вважає за необхідне сформулювати такий правовий висновок:

1) обставинами, що вказують на виникнення права у членів сім`ї загиблого поліцейського на одноразову грошову допомогу, у розмірі встановленому пунктом 2 Постанови № 168, є:

- настання загибелі поліцейського в період воєнного стану;

- загибель поліцейського настала під час захисту Батьківщини, безпосередньої його участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (функціональна ознака);

- загибель поліцейського настала під час його перебування безпосередньо в районах здійснення вказаних заходів (виконанні дій), зокрема на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора (перелік не вичерпний) (територіальна ознака).

При цьому, виходячи зі змісту Постанови №168 слід розмежовувати поняття «в районах їх ведення (здійснення)», яке, з одного боку, використовується у юридичній конструкції з такими функціональними ознаками, як «під час захисту Батьківщини, безпосередньої його участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії» взаємозв`язку з вказаних заходів (виконанні дій)», з іншого боку - поєднується в рівній мірі з кожною окремою такою ознакою формуючи самостійний достатній елемент, який може слугувати критерієм визначення обставини настання загибелі поліцейського, наприклад, «в районі здійснення заходів з відсічі і стримування збройної агресії», та поняття «в районах проведення воєнних (бойових) дій», яке використовується у законодавстві лише в другому реченні пункту 1 Постанови № 168 у поєднанні з такими функціональними ознаками, як «безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії», вказуючи цим на те, що кожна з функціональних умов для відповідної категорії осіб має здійснюватися виключно в районі саме проведення воєнних (бойових) дій, а не в районі здійснення відповідного заходу;

- загибель поліцейського настала у період здійснення зазначених заходів. Тобто ця обставина є доповнювальною й водночас єднальною попередніх двох, вказуючи, з одного боку, на часовий проміжок одночасності виконання функції (заходу, дій) й перебування в місці такого виконання, з іншого - на нерозривність зв`язку функціональної й територіальної ознак у часовому вимірі.

При цьому вказані обставини за їх видами мають становити обов`язкову сукупність у варіативному вигляді відповідного їх підвиду.

2) для встановлення наявності підстав виникнення у членів сім`ї загиблого поліцейського права на одноразову грошову допомогу, у розмірі, встановленому пунктом 2 Постанови № 168, в кожному конкретному випадку потребують з`ясування перераховані вище обставини, зокрема конкретизація й належність здійснюваних поліцейським в момент настання його загибелі дій до: а) захисту Батьківщини; б) бойових дій; в) заходів національної безпеки і оборони; г) відсічі і стримування збройної агресії, а також встановленню й перевірці місця (району) й часу (періоду) вчинюваних дій.

117. До того ж, колегія суддів зауважує, що запровадження воєнного стану в Україні та його триваючий характер, не ототожнюється із веденням активних бойових дій на всій території держави. У зв`язку з цим Кабінет Міністрів України постановою від 06 грудня 2022 року № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» (далі - Постанова № 1364) визначив механізм формування єдиного для всіх переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або які тимчасово окуповані рф.

118. Так, Кабінет Міністрів України установив, зокрема, що: перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф (далі - Перелік), затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (далі - Мінреінтеграції) за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони України на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій; до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, включаються території можливих бойових дій та території активних бойових дій; до Переліку включається тимчасово окупована рф територія України, визначена відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України"; у Переліку визначаються дата початку та дата завершення бойових дій (дата виникнення та припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації та інше.

119. Перелік оновлюється у разі потреби, але не рідше ніж двічі на місяць

120. Таким чином, виходячи зі змісту Постанови № 1364, єдиним джерелом інформації про території, на яких ведуться (велися) бойові дії або які тимчасово окуповані рф, є наказ Мінреінтеграції, погоджений з Міноборони та сформований на підставі пропозицій військових адміністрацій.

Обставини, встановлені судом

Позивачка є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_2 , котра є донькою загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження, Т.1, а.с.17 та свідоцтва про смерть, Т.1, а.с. 19.

Загиблий ОСОБА_3 проходив службу у відповідача до 04.04.2024.

Відповідно до акта спеціального розслідування нещасного випадку від 16.04.2024, 04.04.2024 виникли події, які призвели до загибелі ОСОБА_3 , Т.1, 20-27.

Як вбачається зі змісту акту 04.04.2024 Новобаварський район м. Харкова був атакований ворожими БпЛА «Шахед». Об 00:16 на території Харківської області оголошено сигнал «Повітряна тривога» в зв`язку із атакою БпЛА. Одне з влучень відбулось у триповерховий житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . За попередньою інформацією, зруйновано дах триповерхового житлового будинку та частково третій поверх з подальшим загорянням квартири, є постраждалі, люди потребують допомоги. До місця події об 01: 17 направлено 2 відділення на АЦ-5,0-50(1833)-442F2 FORD, АЦ TLF 16-25 Mercedes-Benz TIP 1224AF та автодрабина АД-30 (131) ПМ 506 6 ДПРЧ 1 ДПРЗ, із вказівкою про розосередження техніки на безпечну відстань. 01:21 до місця пожежі додатково направлено АЦ 7 ДПРЧ 1 ДПРЗ. 01:25 до місця пожежі прибув черговий караул 6 ДПРЧ 1 ДПРЗ на чолі з начальником караулу 6 ДПРЧ 1 ДПРЗ капітаном служби цивільного захисту ОСОБА_4 , який став керівником гасіння пожежі № 1 (далі по тексту КГП-1) та провівши розвідку встановив, що частково зруйновано дах та третій поверх триповерхового багатоквартирного житлового будинку з подальшим загорянням конструктивних елементів даху на площі орієнтовно 25 м2 та речі в квартирі і на площі орієнтовано 8 м2 та під завалами знаходиться людина яка потребує допомоги. КГП-1 одразу віддав розпорядження командиру відділення-водію 6 ДПРЧ 1 ДПРЗ головному майстер-сержанту служби цивільного захист ОСОБА_3 встановити автодрабину на дах будинку та вчинити подальші дії, направлені на гасіння пожежі та проведення рятувальної операції. По прибуттю до місця події 01:35 заступника начальника ГУ полковника служби цивільного захисту ОСОБА_5 , ним було надано вказівку виставити дозорних спостерігачів в двох напрямках на відстані 100 м від осередку пожежі та інформувати особовий склад у разі загрози з повітряного простору. О 01:47 та 01:49 пролунали команди у радіообміні про загрозу підльоту до території м. Харкова ворожих БпЛА «Шахед». Заступник начальника ГУ полковник служби цивільного захисту ОСОБА_5 надав команду по радіостанції особовому складу покинути місце пожежі та відійти на безпечну відстань та водійському складу надано розпорядження вимкнути проблискові маячки та заглушити двигуни. Об 01 :50 за адресою: місто Харків, проспект Любові Малої, біля будинку № 47 пролунав повторний вибух внаслідок якого є загиблі та постраждалі, а також, відбулось загоряння спецтехніки, яка прибула на ліквідацію наслідків первинних влучань ворожих БпЛА. По прибуттю працівників екстреної медичної допомоги ними було констатовано поранення та загибель низки співробітників ДСНС, у т.ч., констатовано загибель ОСОБА_3 . Зазначені події стали наслідками проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 04.04.2024.

З приводу відтворених обставин щодо загиблого ОСОБА_3 складено акт за формою Нцз-1 № 6 від 17.04.2024 про нещасний випадок, пов`язаний з виконанням службових обов`язків, Т.1, а.с. 28-33.

Центральною лікарсько - експертною комісією ДСНС України видано постанову, якою констатовано, що поранення ОСОБА_3 , отримане внаслідок вибухової травми, що стало причиною його смерті, ТАК, ОТРИМАНЕ ПІД ЧАС ВИКОНАННЯ СУЖБОВИХ ОЬБОВ`ЯЗКІВ, У ПЕРІОД ДІЇ ВОЄННОГО СТАНУ ПІД ЧАС БЕЗПОСЕРЕДНЬОЇ УЧАСТІ В БОЙОВИХ ДІЯХ АБО ЗАБЕЗПЕЧЕННІ ЗДІЙСНЕННЯ ЗАХОДІВ З НАЦІОНАЛЬНОЇ БЕЗПЕКИ І ОБОРОНИ, ВІДСІЧІ І СТРИМУВАННЯ ЗБРОЙНОЇ АГРЕСІЇ, ПЕРЕБІВАЮЧИ БЕЗПОСЕРЕДНЬО В РАЙОНАХ У ПЕРІОД ЗДІЙСНЕННЯ ЗАЗНАЧЕНИХ ЗАХОДІВ, Т.1, а.с.34.

Доньці загиблого ОСОБА_2 видано довідку від 13.05.2024 - Т.1, а.с.35-36 - про те, що загиблий дійсно брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи у м. Харків, на підставі якої позивачу, як її матері видано довідку, що ОСОБА_2 має статус члена сім`ї загиблого захисника України, у зв`язку з чим, має право на пільги за ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Т.1, а.с.37.

З наказу Головнокомандувача Збройних сил України "Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій" від 01.05.2024 року вбачається, що з 01.04.2024 по 30.01.2024 місто Харків до вказаних територій не входив, Т.1, а.с. 72.

Наказом Начальника ГУ ДСНС у Харківської області від 09.09.2024 № НС-1096/65 було скасовано відповідні витяги та внесені зміни до довідки про участь особи у заходах у зв`язку з агресією (тобто 04.04.2024 ОСОБА_3 виконував свої службові обов`язку у відповідних заходах не у зоні бойових дій), Т.1, а.с. 84.

Позивачка 08.07.2024 звернулась до відповідача в інтересах своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2 із заявою щодо питання отримання одноразової грошової допомоги, що не заперечується сторонами.

На своє звернення отримала від відповідача лист від 19.07.2024 за яким дізналась про ініціювання відповідачем процесу щодо одноразової грошової допомоги, що виплачується в порядку постанови КМУ № 357, Т.1, а.с.38-41.

Зі змісту листа вбачається, що процес, пов`язаний з отриманням одноразової грошової допомоги в розмірі 15 млн.грн. відповідно до п.2 постанови КМУ № 168, відповідачем ініційовано не було через те, що відповідач вважає, що позивачка не має права на допомогу в порядку постанови КМУ № 168.

Позивачка вважає вказану бездіяльність протиправною, а тому звернулась з позовом до суду.

Зміст спірних правовідносин: спір між сторонами виник щодо права члена сім`ї загиблого (доньки загиблого, який проходив службу в органах ДСНС) на отримання одноразової грошової допомоги в порядку постанови КМу № 168 у разі, якщо територія (на якій загинула особа внаслідок травми, що спричинила його смерть отримана під час виконання службових обов`язків у період дії воєнного стану під час безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районі у період здійснення зазначених заходів) була в подальшому виключена з переліку територій, на якій велись активні бойові дії.

Висновки суду

Вирішуючи спір, який виник в цій справі, суд акцентує увагу на тому, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд виходить з того, що основною підставою для відмови відповідача в ініціюванні процесу отримання донькою загиблого ОСОБА_6 одноразової грошової допомоги, є тлумачення відповідачем положень постанови КМУ № 168 щодо невіднесення території - м. Харкова, на якій загинув ОСОБА_3 04.04.2024, до територій, загибель на яких дає право на таку допомогу. А тому відповідач вважає, що донька загиблого має право на відповідну допомогу в порядку постанови КМУ № 357, а не постанови КМУ № 168.

Судом встановлено, позивачка подала відповідачу заяву на отримання донькою загиблого допомоги в порядку, передбаченому постановою КМУ №168. При цьому відповідач жодного разу не заявив, що йому бракує документів задля прийняття рішення про ініціювання питання щодо виплати допомоги доньці загиблого в порядку постанови КМУ № 168, отже суд вважає, що заява подана належним чином та із всіма необхідними документами.

Суд, дослідивши матеріали справи та аргументи сторін, вважає хибним висновок відповідача, про те, що розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі особи при захисті Батьківщини (в порядку постанови КМУ № 168) має залежати в даному випадку від того чи визначені відповідні території на момент загибелі особи як зона активних бойових дій в контексті виплати таким особами доплат (додаткової винагороди за участь у бойових діях) у відповідних розмірах.

На переконання суду в даному випадку значення має лише сам факт загибелі особи під час захисту Батьківщини, що в цій справі підтверджується постановою Центральною лікарсько - експертною комісією ДСНС України (протокол № 107/1139 від 28.05.2024, якою констатовано, що поранення ОСОБА_3 отримане внаслідок вибухової травми, що стало причиною його смерті: ТАК, ОТРИМАНЕ ПІД ЧАС ВИКОНАННЯ СУЖБОВИХ ОЬБОВ`ЯЗКІВ, У ПЕРІОД ДІЇ ВОЄННОГО СТАНУ ПІД ЧАС БЕЗПОСЕРЕДНЬОЇ УЧАСТІ В БОЙОВИХ ДІЯХ АБО ЗАБЕЗПЕЧЕННІ ЗДІЙСНЕННЯ ЗАХОДІВ З НАЦІОНАЛЬНОЇ БЕЗПЕКИ І ОБОРОНИ, ВІДСІЧІ І СТРИМУВАННЯ ЗБРОЙНОЇ АГРЕСІЇ, ПЕРЕБІВАЮЧИ БЕЗПОСЕРЕДНЬО В РАЙОНАХ У ПЕРІОД ЗДІЙСНЕННЯ ЗАЗНАЧЕНИХ ЗАХОДІВ, Т.1, а.с.34.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, якій згадувався вище, зокрема про те, що базовим поняттям, як з точки зору розуміння права членів сім`ї на виплату одноразової грошової допомоги, так і в аспекті морально-людських цінностей, є саме смерть як факт припинення життя та факт втрати сім`єю близької особи незалежно від її причин (загибель чи смерть внаслідок поранення), яка є єдиною підставою для виплати одноразової грошової допомоги сім`ям осіб, зазначених у пунктах 1-1(2) постанови № 168. Це спільний об`єднуючий критерій для таких осіб.

Суд також бере до уваги, що основне значення при вирішенні питання про право на таку допомогу має функціональна і територіальна складова, які випливають зі змісту положення п. 1 постанови № 168 і пов`язані між собою та, відповідно, зумовлені фактом наявності обставин воєнного стану.

На переконання суду, безумовно, руйнівні наслідки війни найбільш відчутні в зоні ведення активних бойових дій, оскільки саме там відбувається найбільша кількість вибухів, які руйнують інфраструктуру країни та забирають життя громадян.

Водночас такі самі обставини наявні скрізь на всій території країни, які зазнали ураження ворожими бомбами та ракетами (та іншими силами та засобами).

А тому на переконання суду загибель (смерть) осіб (зазначених у пунктах 1-1(2) постанови № 168) на будь якій території, яка зазнала ураження ворожими силами та засобами - і є тим територіальним критерієм, який визначає право членів сімей загиблих на отримання допомоги в порядку постанови КМУ № 168 у розмірі 15 млн. грн.

Постанова КМУ № 168 містить приклади таких територій - зокрема: тимчасово окуповані рф території України, території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора.

На переконання суду така конкретизація територій є лише прикладом, а не виключним переліком таких територій. Оскільки, руйнівні наслідки військової агресії мають місце не лише в зоні активних бойових дій, яка визначена відповідними наказами Головнокомандувача Збройних Сил України, а скрізь - куди дісталась ворожа артилерія, балістика та інші ворожі сили та засоби ураження - а тому для виникнення права на отримання 15 млн грн у доньки загиблого ОСОБА_3 достатньо тих документів, які були надані відповідачу позивачкою разом із її заявою від 08.07.2024.

Суд також вважає слушним аргумент позивачки про те, що на час загибелі ОСОБА_3 положення постанови КМУ № 168 не ставили в залежність можливість отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 15 млн.грн. від факту отримання одноразової грошової допомоги за нормами Закону № 2011-XII.

Адже той факт, що держава визнала право особи на отримання допомоги в порядку постанови КМУ № 357 не скасовує право такої особи на отримання допомоги в порядку постанови КМУ № 168, адже можлива неузгодженість дій державних органів не має впливати на ефективну реалізацію прав кожного на соціальне забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, суд також погоджується із аргументом позивачки про те, що відповідач, застосовуючи норму п.2 постанови 168, яка діє з прийняттям до неї змін за постанови № 714 від 18.06.2024 з 20.06.2024, щодо територіального критерію, яка не містить в собі вказівок щодо її поширення на час, який передував моменту набрання цими змінами законної сили, окрім абз.3 п.2 постанови 168, щодо розмежування видів одноразової грошової допомоги, які застосовуються з 04.05.2024, до правовідносин щодо права на одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 з дати загибелі ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , протиправно надав названій нормі зворотної дії у часі.

Враховуючи вищевикладене, бездіяльність відповідача, яка фактично унеможливила реалізацію права доцки загиблого ОСОБА_3 на допомогу за п.2 постанови КМУ 168 у розмірі 15 млн. грн., є протиправною.

Суд також бере до уваги, що відповідач, не надав жодного заперечення щодо переліку документів, які надала позивачка до своєї заяви від 08.07.2024 щодо виплати допомоги в порядку постанови КМУ України № 168, а тому вважає, що у відповідача не було зауважень і заява відповідала всім необхідним вимогами.

Враховуючи вищевикладене відповідач не діяв добросовісно та розсудливо, не врахував всіх обставин справи та не керувався логікою з дотриманням вимог законодавства при тлумаченні нормативних положень законів та постанов уряду, а тому його бездіяльність є протиправною.

Вищевказане також свідчить, що відповідач не використав свої повноваження з метою, з якою це повноваження надано (соціальне забезпечення позивачки як доньки загиблого під час захисту Батьківщини), а тому його бездіяльність не відповідає вимогам ст. 2 КАС України.

Поряд з цим суд вважає за необхідне звернути увагу на гарантоване ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на ефективний засіб юридичного захисту, під яким слід розуміти такий засіб (спосіб), що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Спосіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005р. (заява №38722/02)).

Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Отже в цьому випадку, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки при розгляді вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але і у випадку розгляду вимог про зобов`язання вчинити дії після скасування його адміністративного акту.

Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

В ході розгляду цієї справи судом встановлено, що у відповідача фактично не було зауважень до самої заяви позивачки від 08.07.2024, оскільки відповідач допустив бездіяльність через інші мотиви.

З положень Порядку № 525 вбачається, що суб`єкти владних повноважень, у межах наданих компетенцій, за результатами розгляду заяв щодо виплати одноразової грошової допомоги зобов`язані прийняти вмотивоване рішення.

Відповідно, є підстави вважати, що у спірній ситуації позивачкою були виконані усі умови для зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивачки є визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов`язання відповідача вчинити певні дії - скласти рішення у формі висновку про виплату доньки загиблого одноразової грошової допомоги у розмірі 15 млн. грн та подати його на затвердження виплати.

Щодо доказів, які відповідач просив витребувати у позивача (свідоцтво про шлюб позивачки, відомості про її одруження вдруге, тощо) то вони наразі вони не мають значення для вирішення спору по суті, оскільки позов подано в інтересах доньки померлого ОСОБА_3 , яка в будь якому разі є членом сім`ї загиблого. Тому не подання позивачкою таких доказів не впливає на висновки суду.

Решта доводів та заперечень відповідача висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують, а тому позов слід задовольнити.

Судові витрати

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Разом з тим, відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору, відтак, такий не сплачувався, а отже не підлягає відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 293, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (вул. Шевченка, буд. 8, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61013, ), які полягають у нескладанні рішення у формі висновку щодо виплати ОСОБА_2 (код РНОКПП НОМЕР_1 ), в інтересах якої діє Шелудько Оксана Сергіївна ( АДРЕСА_2 , код РНОКПП НОМЕР_2 ), одноразової грошової допомоги у розмірі 15 млн. грн та неподання його до ДСНС України для затвердження виплати.

3. Зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (вул. Шевченка, буд. 8, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61013, ) протягом 10 календарних днів з дня набрання судовим рішенням по цій справі законної сили скласти рішення у формі висновку про виплату ОСОБА_2 (код РНОКПП НОМЕР_1 ), в інтересах якої діє Шелудько Оксана Сергіївна ( АДРЕСА_2 , код РНОКПП НОМЕР_2 ), одноразової грошової допомоги у розмірі 15 млн.грн та подати його до ДСНС України для затвердження виплати.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України (протягом 30 днів з дати складання повного судового рішення) та набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України.

Cуддя А.А. Ширант