Справа № 159/6642/24
Суддя: Лесик В. О.
Дата ухвалення: 2025-01-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/6642/24
Провадження № 2-а/159/8/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді Лесика В.О.,

за участі секретаря судового засідання Посполітак Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області, поліцейського відділу організації несення служби в м.Ковель Мельник Марини Іванівни про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Представником позивача через систему «Електронний суд» Гарбарчук Н.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася з позовом до Управління патрульної поліції у Волинській області, поліцейського відділу організації несення служби в м.Ковель Мельник Марини Іванівни, в якому просить скасувати постанову серії ЕНА №2545584 від 05.07.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП.

Ухвалою від 11.11.2024 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін .

18.11.2024 представник відповідача подано до суду відзив на позов та клопотання про залишення позову без розгляду. Клопотання мотивоване тим, що 05 липня 2024 року поліцейським ухвалено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та застосування адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Однак, ОСОБА_2 відмовилась від її отримання на місці вчинення правопорушення, у зв`язку з чим 09.07.2024 було направлено на її адресу проживання. Позивач отримала спірну постанову 18.07.2024, про що підтверджується результатами відстеження Укрпошти відправлення № 585, а звернулася до суду лише 04.10.2024. Вважає, що зазначені факти спростовують пояснення позивача щодо необізнаності у винесені (оскаржуваної) постанови. За таких обставин, вважає що позивачем пропущено десятиденний строк звернення до суду.

Ухвалою від 25.11.2024 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви у спосіб надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду разом із доказами, які, на його думку, вказують на поважність причин пропуску строку.

На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху від 25.11.2024 представник позивача через систему «Електронний суд» ОСОБА_3 , звернулася до суду із заявою, у якій просила поновити пропущений строк звернення до суду. Мотивуючи її тим, що позивач не отримувала особисто постанову 18.07.2024 , оскільки в цей час перебувала на роботі. Вказує, на те, що можливо постанова була вручена іншим членам сім`ї чи сусідам, а тому вона не була обізнана про її наявність.

Відповідно до положень частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до наступного висновку.

Процесуальна природа та призначення строків звернення до суду зумовлюють при вирішенні питання їх застосування до спірних правовідносин необхідність звертати увагу не лише на визначені в нормативних приписах відповідних статей загальні темпоральні характеристики умов реалізації права на судовий захист - строк звернення та момент обчислення його початку, але й природу спірних правовідносин щодо захисту прав, свобод та інтересів, у яких особа звертається до суду.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 5 КАС України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.

У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватися відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

Проте законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим, відповідно до частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що частинами другою та третьою статті 122 КАС України чітко визначено момент, з яким пов`язано початок відліку строку звернення до адміністративного суду, а саме з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порівняльний аналіз словоформ "дізналася" та "повинна була дізнатися" дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, 05 липня 2024 року поліцейським ухвалено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та застосування адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, вказану обставину не оспорює сам позивач, викладену у позовній заяві в обґрунтуванні своїх позовних вимог. Таким чином, ще з моменту ухвалення спірної постанови позивачу достеменно було відомо про ухвалену постанову. Указане свідчить про те, що позивач знала про притягнення її до адміністративної відповідальності ще 05 липня 2024 року.

Крім того, відповідачем в обґрунтування своїх заперечень долучено список №96 від 09.07.2024 рекомендованого листа щодо направлення позивачу ОСОБА_1 постанови за № 585, вказана обставина підтверджується результатами відстеження Укрпошти відправлення, що позивач отримала спірну постанову 18.07.2024.

Посилання представника позивача на те, що позивач не отримувала особисто постанову 18.07.2024 , оскільки в цей час перебувала на роботі, не заслуговують на увагу суду, оскільки позивач була обізнана про наявність спірної постанови ще 05.07.2024, де відмовилася від її отримання під час складення постанови поліцейським на місці вчинення правопорушення, у зв`язку з чим їй було скеровано спірну постанову відділом поліції на її адресу.

Позивачем та її представником не надано суду переконливих доказів на спростування вказаних вище обставин.

У своїх постановах Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Суд зазначає, що висловлені позивачем та її представником міркування, не становлять об`єктивно непереборних причин, які можуть свідчити про поважність пропуску строку звернення до адміністративного суду, з огляду на те, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно з частиною першою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, процесуальним законодавством передбачений обов`язок суду встановлювати факт дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду та у випадку його пропуску за відсутності заяви про поновлення пропущеного строку звернення, або якщо наведені в такій заяві підстави визнаються судом неповажними, суд залишає таку позовну заяву без розгляду, не розглядаючи справу по суті позовних вимог.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Обізнаність про існування спірної постанови ще 05.07.2024 позивачем у позовній заяві не заперечується.

На підставі зазначеного та за відсутності поважних підстав пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають залишенню без розгляду.

На підставі наведеного та керуючись статтями 5, 90, 118, 121-123, 169, 240, 248, 256, 294, 295 КАС України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області, поліцейського відділу організації несення служби в м.Ковель Мельник Марини Іванівни про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складено 07.01.2025.

Головуючий: В. О. Лесик