Справа № 300/3436/24
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2025-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 січня 2025 року

м. Київ

справа №300/3436/24

адміністративне провадження № К/990/50665/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Стеценка С.Г.,

суддів: Бучик А.Ю., Стрелець Т.Г.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Івано - Франківського окружного адміністративного суду від 14.06.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2024 у справі №300/3436/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у зарахуванні ОСОБА_1 : часу проходження служби в лавах Збройних Сил СРСР з 10.05.1983 по 06.05.1985; часу роботи на посаді керівника гуртка Богородчанської станції юних натуралістів з 13.08.1986 по 25.08.1986; часу навчання на біологічному факультеті Чернівецького державного університету з 01.09.1986 по 01.07.1991; часу роботи за сумісництвом на посаді вчителя біології та хімії в Монастирчанській ЗОШ з 14.11.1995 по 20.08.1999; часу роботи за сумісництвом на посаді вчителя біології та хімії в Монастирчанському навчально-виховному комплексі з 01.09.2006 до 25.05.2007, з 01.09.2007 по 25.05.2008, з 01.09.2008 по 25.05.2009, з 01.09.2009 по 23.11.2010 до стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 71 розділу XV"Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV;

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 71 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 : час проходження служби в лавах Збройних Сил СРСР з 10.05.1983 по 06.05.1985; час роботи на посаді керівника гуртка Богородчанської станції юних натуралістів з 13.08.1986 по 25.08.1986; час навчання на біологічному факультеті Чернівецького державного університету з 01.09.1986 по 01.07.1991; час роботи за сумісництвом на посаді вчителя біології та хімії в Монастирчанській ЗОШ з 14.11.1995 по 20.08.1999; час роботи за сумісництвом на посаді вчителя біології та хімії в Монастирчанському навчально-виховному комплексі з 01.09.2006 до 25.05.2007, з 01.09.2007 по 25.05.2008, з 01.09.2008 по 25.05.2009, з 01.09.2009 по 23.11.2010 до стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 71 розділу XV"Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення згідно з пунктом 71 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV.

Розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін суддею одноособово.

Рішенням Івано - Франківського окружного адміністративного суду від 14.06.2024, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2024, позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №81 від 29.03.2024 про відмову в проведенні перерахунку пенсії із нарахуванням та виплатою ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 71 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.03.2024:

- про зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 71 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV часу проходження служби в лавах Збройних Сил СРСР з 10.05.1983 по 06.05.1985; часу роботи на посаді керівника гуртка Богородчанської станції юних натуралістів з 13.08.1986 по 25.08.1986; часу навчання на біологічному факультеті Чернівецького Державного університету з 01.09.1986 по 01.07.1991; час роботи за сумісництвом на посаді вчителя біології та хімії Монастирчанської загальноосвітній школі з 14.11.1995 по 20.08.1999; часу роботи за сумісництвом на посаді вчителя біології та хімії в Монастирчанському навчально-виховному комплексі з 01.09.2006 до 25.05.2007, з 01.09.2007 по 25.05.2008, з 01.09.2008 по 25.05.2009, з 01.09.2009 по 23.11.2010;

- про призначення і виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 71 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

27.12.2024 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якій скаржник просить скасувати рішення Івано - Франківського окружного адміністративного суду від 14.06.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2024 у справі №300/3436/24, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Предметом оскарження в цій справі є зарахування до стажу роботи та перерахунок пенсії.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Проаналізувавши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

Дану справу суди розглянули за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними матеріалами.

Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Згідно частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За змістом пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Таким чином, справа в силу пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України віднесена до справ незначної складності, яку суд першої інстанції розглянув за правилами спрощеного позовного провадження.

Судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), підлягають касаційному оскарженню у виключних випадках, перелік яких передбачений підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Відповідно до частини 4 статті 12 КАС України, виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Як вбачається із оскаржуваних судових рішень, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними матеріалами.

Процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах, розглянутих за правилами спрощеного провадження тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України. Водночас обов`язок доведення наявності таких виняткових обставин покладається на особу, яка звертається до суду з касаційною скаргою.

Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень, ухвалених за правилами спрощеного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Вказані критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.

В касаційній скарзі скаржник описує фактичні обставини у справі, зазначає нормативно-правове регулювання спірних правовідносин.

Оцінивши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що скаржником не доведено існування обставин, визначених частиною п`ятою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Скаржник в касаційній скарзі фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судом у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладені вимоги Кодексу адміністративного судочинства України, для можливості відкриття провадження у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, у касаційній скарзі скаржник має обґрунтовано зазначити підстави, вказані у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на наведене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, Верховний Суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Івано - Франківського окружного адміністративного суду від 14.06.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2024 у справі №300/3436/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С.Г. Стеценко

Судді А.Ю. Бучик

Т.Г. Стрелець