Справа № 440/10806/24
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2025-01-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/10806/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

10 вересня 2024 року ОСОБА_1 /надалі - позивач, ОСОБА_1 / звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Офісу Генерального прокурора /надалі - відповідач/ про:

- визнання протиправною бездіяльності Офісу Генерального прокурора щодо ненарахування та невиплати в повному обсязі прокурору відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_1 заробітної плати відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», а саме без нарахування та виплати надбавки за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу, за період з 02 жовтня 2023 року по день ухвалення судом першої інстанції рішення по справі;

- зобов`язання Офісу Генерального прокурора нарахувати та виплатити в повному обсязі прокурору відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_1 заробітну плату відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», а саме нарахувати та виплати надбавку за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу, за період з 02 жовтня 2023 року по день ухвалення судом першої інстанції рішення по справі, а також здійснити перерахунок та виплату коштів за цей період по лікарняних, відпустках та наданих матеріальних допомогах з урахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 30% посадового окладу /а.с. 1-11/.

Позов обґрунтований тим, що позивач з 29 травня 2006 року безперервно працює в органах прокуратури України, у тому числі з 25 грудня 2012 року в Генеральній прокуратурі України, на посадах прокурора відділів. У період з 18 жовтня 2019 року по 20 лютого 2020 року позивач перебувала на лікарняному по вагітності та пологах, а з 21 лютого 2020 року у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому з об`єктивних причин атестацію відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» та Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 03 жовтня 2019 року № 221, не проходила. Перебуваючи у декретній відпустці 28 квітня 2023 року позивачем, з метою проходження атестації, подано заяву до Кадрової комісії Офісу Генерального прокурора про включення до графіку складання іспитів. 21 серпня 2023 року позивач успішно пройшла перший етап атестації, 12 вересня 2023 року - другий та була допущена до наступного етапу - співбесіди. 02 жовтня 2023 року позивач вийшла з декретної відпустки та продовжила роботу на посаді прокурора відділу Генеральної прокуратури України, до завершення проходження третього етапу атестації. Третій етап атестації - співбесіду позивачу було призначено - на 03 травня 2024 року. Всупереч вимогам чинного законодавства відповідачем свідомо та незаконно не нараховується та не виплачується (а відповідно і не враховується при здійсненні розрахунків та оплаті лікарняних, відпусток та матеріальної допомоги тощо) надбавка за вислугу років у розмірі 15600,00 грн (30% посадового окладу) за кожний місяць її роботи, починаючи з 02 жовтня 2023 року. Листом №27/3-205вих-24 від 01 лютого 2024 року відповідачем повідомлено про те, що при оплаті праці прокурорам, які продовжують перебувати на посадах в Генеральній прокуратурі України, регіональних та місцевих прокуратурах до атестації застосовується принцип розрахунку винагороди, аналогічний тому, який встановлено частиною десятою статті 135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»: «для судді, який не здійснює правосуддя, винагорода складається виключно з посадового окладу». З бездіяльністю відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу заробітної плати з урахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу за період з 02 жовтня 2023 року по день ухвалення судом першої інстанції рішення по справі позивач не погоджується, вважаючи, що Закон України «Про судоустрій і статус суддів» визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні і жодним чином не стосується та не регулює питання виплати або обмежень щодо розрахунку заробітної плати працівникам прокуратури, в тому числі і тих які не завершили (не пройшли) атестацію.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху через її невідповідність вимогам частини шостої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України та роз`яснено, що недолік необхідно усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом в частині позовних вимог щодо перерахунку та виплати надбавки за вислугу років з 02 жовтня 2023 року по 08 червня 2024 року з доказами поважності причин його пропуску.

Від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків від 19 вересня 2024 року, у якій вона просила поновити строк звернення до суду в частині позовних вимог щодо нарахування та виплати надбавки за вислугу років з 02 жовтня 2023 року по 08 червня 2024 року, а також щодо здійснення перерахунку та виплати коштів за цей період по лікарняних, відпустках та наданих матеріальних допомогах з урахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 30% посадового окладу.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року вказані позивачем підстави подання позову з пропущенням встановленого строку звернення до суду з позовом у частині позовних вимог за період з 02 жовтня 2023 року по 12 березня 2024 року визнано неповажними та повернуто позивачеві позовну заяву ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора у частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Офісу Генерального прокурора щодо ненарахування та невиплати в повному обсязі прокурору відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_1 заробітної плати відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», а саме: без нарахування та виплати надбавки за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу та зобов`язання Офісу Генерального прокурора нарахувати та виплатити в повному обсязі прокурору відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_1 заробітну плату відповідно до положень ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», а саме: нарахувати та виплати надбавку за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу, а також здійснити перерахунок та виплату коштів за цей період по лікарняних, відпустках та наданих матеріальних допомогах з урахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 30% посадового окладу-за період з 02 жовтня 2023 року по 12 березня 2024 року.

Також вказаною ухвалою визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду із цим позовом у частині позовних вимог щодо нарахування та виплати надбавки за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу та перерахунку і виплаті коштів по лікарняних, відпустках та матеріальних допомог за період з 13 березня 2024 року по 08 червня 2024 року та поновлено такий строк звернення, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/10806/24 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії у частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Офісу Генерального прокурора щодо ненарахування та невиплати в повному обсязі прокурору відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_1 заробітної плати відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», а саме без нарахування та виплати надбавки за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу, за період з 13 березня 2024 року по день ухвалення судом першої інстанції рішення по справі та зобов`язання Офісу Генерального прокурора нарахувати та виплатити в повному обсязі прокурору відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_1 заробітну плату відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», а саме: нарахувати та виплати надбавку за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу, за період з 13 березня 2024 року по день ухвалення судом першої інстанції рішення по справі, а також здійснити перерахунок та виплату коштів за цей період по лікарняних, відпустках та наданих матеріальних допомогах з урахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 30% посадового окладу - за період з 13 березня 2024 року по 10 вересня 2024 року, а також розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, витребувано докази.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с. 71-79/ зазначив, що з 02 жовтня 2023 року ОСОБА_1 приступила до роботи на підставі наказу Генерального прокурора від 26 вересня 2023 року № 3094-вц. Також наказом Генерального прокурора від 26 вересня 2023 року № 1129ц ОСОБА_1 визначено робоче місце в Департаменті нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора. Особа, яка працює на посаді прокурора Генеральної прокуратури України, (в розумінні Закону України «Про прокуратуру»), на даний час не може виконувати функції прокуратури, оскільки обіймає посаду в органі, який наразі не входить до системи органів прокуратури України, на які покладено виконання конституційних функцій. Визначені «функціональні обов`язки» осіб, які обіймають посади в Генеральній прокуратурі України до завершення їх атестації, не є повноваженнями з реалізації функцій прокуратури. Таким чином, прокурор, який працює на посаді в Генеральній прокуратурі України, та не переведений в Офіс Генерального прокурора, не наділений повноваженнями щодо виконання функцій прокурора Офісу Генерального прокурора. Посада в Генеральній прокуратурі України, яку обіймала ОСОБА_1 , не належить до системи прокуратури України, а посада позивача не передбачена штатним розписом. Відповідно до Положення, посвідчення, що не відповідають Посвідчення № НОМЕР_1 , видане 16 листопада 2018 року на ім`я ОСОБА_1 , є таким, що не відповідає вимогам чинного Положення (бланк старого зразка) та дія якого закінчилася 14 листопада 2023 року, а тому вважається недійсним та підлягає вилученню. Нове посвідчення позивачу не видавалось. Також ОСОБА_1 не отримувала кваліфікованого електронного підпису для використання в інформаційній системі «Система електронного документообігу органів прокуратури України» (далі - ІС СЕД), у зв`язку з чим не могла повноцінно користуватись зазначеною системою, зокрема, вчиняти дії, що вимагали кваліфікованого електронного підпису. До того ж, за даними інформаційної системи «Система електронного документообігу органів прокуратури України» у період з 02 жовтня 2023 року до 30 вересня 2024 року ОСОБА_1 документи на розгляд не надавалися, у тому числі за резолюціями керівництва Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань у паперовому вигляді. Отже, ОСОБА_1 обіймаючи посаду прокурора після початку роботи Офісу Генерального прокурора (02.01.2020), тобто в органі, який наразі не входить до системи органів прокуратури України, на які покладено виконання конституційних функцій, не могла виконувати функції прокуратури в розумінні Закону №1697-VII, а її повноваження обмежувалися її функціональними обов`язками. За результатами співбесіди 03 липня 2024 року кадровою комісією ухвалено рішення про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації. На підставі рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації наказом Генерального прокурора від 26 вересня 2024 року № 1304ц ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора та органів прокуратури з 30 вересня 2024 року. Згідно позиції Конституційного Суду України, зазначеної в рішенні від 13 вересня 2023 року у справі № 8-р(ІІ)/2023, гарантії незалежності прокурорів потребують забезпечення на рівні з гарантіями суддів, закріпленими Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII). При цьому частина десята статті 135 Закону № 1402-VIII передбачає, що суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу. Таким чином, ураховуючи, що Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02 червня 2016 року № 1401-VIII з Конституції України виключено розділ VII «ПРОКУРАТУРА» та розділ VIII «ПРАВОСУДДЯ» доповнено статтею 131-1. Посади прокурорів Офісу Генерального прокурора не є рівнозначними посадам прокурорів Генеральної прокуратури України, оскільки відповідно до вимог Закону № 113-ІХ переведення прокурорів на посади в Офісі Генерального прокурора можливе лише за результатами успішного проходження ними атестації. Тобто законодавець чітко розмежовує посади прокурорів, які пройшли атестацію, з посадами прокурорів, які її не проходили, що дає можливість зробити висновок про те, що посади в Офісі Генерального прокурора передбачають в обов`язковому порядку наявність у прокурора високого рівня професійної компетенції та доброчесності, що підтверджується результатами атестації. У даному випадку, говорячи про заробітну плату прокурора Генеральної прокуратури України, який не переведений до Офісу Генерального прокурора, та який, в розумінні КПК України та Закону № 1697-VII, не є прокурором Офісу Генерального прокурора, та відповідно, не має повноважень прокурора, визначених Законом, забезпечення захисту його гарантій незалежності (у даному випадку, в частині оплати праці), як зазначив Конституційний Суд України, має відбуватися «подібно до того, як це зроблено для суддів» - «суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу» (частини десятої статті 135 Закону № 1402-VIII). Ураховуючи викладене, хибною є позиція ОСОБА_1 про те, що до неї, як до прокурора, застосовано норми частини десятої статті 135 Закону № 1402-VIII щодо невиплати доплат суддям, які не здійснюють свої повноваження. У даному випадку не йдеться про застосування Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в частині виплати суддівської винагороди по відношенню до прокурорів, а реалізується висновок Конституційного Суду України, так як Закон, після визнання неконституційними окремих положень Закону № 113-ІХ, взагалі не передбачає приписів щодо оплати праці прокурорів Генеральної прокуратури України.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2024 року у справі №440/10806/24 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року по справі № 440/10806/24 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, а також витребувано з Полтавського окружного адміністративного суду справу № 440/10806/24.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2024 року провадження у справі №440/10806/24 зупинено до перегляду ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року у справі № 440/10806/24 в порядку апеляційного провадження.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 24.09.2024 по справі № 440/10806/24 в частині визнання неповажними підстав подання позову з пропущенням встановленого строку звернення до суду з позовом у частині позовних вимог за період з 02 жовтня 2023 року по 12 березня 2024 року та повернення позивачеві позовної заяви ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора у частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Офісу Генерального прокурора щодо ненарахування та невиплати в повному обсязі прокурору відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_1 заробітної плати відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», а саме: без нарахування та виплати надбавки за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу та зобов`язання Офісу Генерального прокурора нарахувати та виплатити в повному обсязі прокурору відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_1 заробітну плату відповідно до положень ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», а саме: нарахувати та виплати надбавку за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу, а також здійснити перерахунок та виплату коштів за цей період по лікарняних, відпустках та наданих матеріальних допомогах з урахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 30% посадового окладу-за період з 02 жовтня 2023 року по 12 березня 2024 року - залишено без змін.

Згідно даних вхідної реєстрації Полтавського окружного адміністративного суду адміністративна справа №440/10806/24 надійшла до Полтавського окружного адміністративного суду 13 грудня 2024 року та зареєстрована за вх. №73927/24.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року поновлено провадження у справі № 440/10806/24 та продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відповіді на відзив /а.с. 124-127/ позивач зазначила, що у Законі № 113-IX збережено юридичний статус прокурорів, які продовжували здійснювати свої повноваження до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури, а отже, гарантії їх незалежності як невіддільний елемент статусу прокурора. Відповідно до частини п`ятої статті 7 Закону № 1697-VII єдність системи прокуратури України забезпечено єдиними засадами організації й діяльності прокуратури, єдиним статусом прокурора, єдиним порядком організаційного забезпечення діяльності прокурорів, фінансуванням прокуратури лише з Державного бюджету України (пункти 1-4). Прокурорів, у межах реалізації їхніх повноважень, наділено єдиним юридичним статусом незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України або адміністративної посади, яку прокурор обіймає в прокуратурі (абзац перший частини другої статті 15 Закону № 1697-VII). Отже, доводи представника відповідача у відзиві щодо втрати правового статусу прокурора при реалізації функцій прокуратури є хибними і такими, що не заслуговують на увагу суду. Норми Закону №1697-VII не визначають такої підстави для нарахування заробітної плати виключно у розмірі посадового окладу без виплати надбавок, визначених Законом, як не проходження (не завершення) прокурором атестації. Вказані норми законодавства та рішення Конституційного Суду України не містять обмежень щодо нарахування та виплати прокурорам, які не завершили атестацію, будь-яких надбавок, у тому числі за вислугу років та інших виплат, передбачених Розділом IX Закону України «Про прокуратуру». Таким чином, правила нарахування та виплата заробітної плати працівникам прокуратури є загальними для всіх без будь-яких виключень чи обмежень. Ототожнення представником Відповідача мене, як прокурора, який виконує визначені керівником органу прокуратури функціональні обов`язки із суддями, які не здійснюють правосуддя, є некоректним, оскільки на суддів, які не здійснюють правосуддя, інші «функціональні обов`язки» не покладаються.

У додаткових поясненнях /а.с. 219-222/ позивач посилалася на висновки Верховного Суду, зокрема, на ті, що викладені в постанові від 05 грудня 2024 року у справі № 380/28500/23.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до пункту 10 частини шостої статті 12 та частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини справи та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 працювала в органах прокуратури з 29 травня 2006 року /а.с. 84-93/, а згідно наказу Генеральної прокуратури України №372ц від 06 травня 2019 року /а.с. 94/ радника юстиції ОСОБА_1 призначено на посаду прокурора першого відділу організації процесуального керівництва управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, яке здійснюється слідчими регіональних прокуратур та територіальних органів досудового розслідування Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України; оклад згідно із штатним розписом та збережено їй встановлену за попередньою посадою відсоткову надбавку з урахуванням надбавок за класний чин та вислугу років.

15 жовтня 2019 року на підставі пункту 10 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» ОСОБА_1 подала заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора та про намір пройти атестацію для прокурорів Генеральної прокуратури /а.с. 94-зворот - 95/.

Згідно із наказом Генеральної прокуратури України №4402-вц від 29 жовтня 2019 року /а.с. 96-зворот/ ОСОБА_1 надано відпустку у зв`язку з вагітністю та пологами з 30 жовтня 2019 року до 20 лютого 2020 року.

Відповідно до наказу Генеральної прокуратури України №295-вц від 18 лютого 2020 року /а.с. 98-зворот/ ОСОБА_1 надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 21 лютого 2020 року до 28 грудня 2022 року.

Згідно із наказами Офісу Генерального прокурора №2977-вц від 15 грудня 2022 року та №1454-вц від 22 червня 2023 року /а.с. 100, 101-зворот/ ОСОБА_1 надано відпустку без збереження заробітної плати для догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду, з 29 грудня 2022 року до 28 червня 2023 року та з 29 червня до 28 грудня 2023 року.

На підставі заяви ОСОБА_1 від 25 вересня 2023 року наказом Офісу Генерального прокурора №3094-вц від 26 вересня 2023 року /а.с. 102-зворот -103/ прокурора першого відділу організації процесуального керівництва управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, яке здійснюється слідчими регіональних прокуратур та територіальних органів досудового розслідування Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_1 , яка перебувала у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду, наказано вважати такою, що стала до роботи з 02 жовтня 2023 року.

Наказом Офісу Генерального прокурора №1129ц від 26 вересня 2023 року /а.с. 104/ прокурору першого відділу організації процесуального керівництва управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, яке здійснюється слідчими регіональних прокуратур та територіальних органів досудового розслідування Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_1 , посаду якої ліквідовано наказом Генерального прокурора від 27 листопада 2019 року №91шц, тимчасово визначено робоче місце в Департаменті нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора, а також наказано начальнику Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора забезпечити ведення табельного обліку використання робочого часу та контроль за дотриманням ОСОБА_1 вимог Правил внутрішнього службового розпорядку прокурорів Офісу Генерального прокурора, затверджених наказом Генерального прокурора від 12 серпня 2020 року №375.

Згідно матеріалів справи /а.с. 105-112/ після виходу із відпустки рішенням Кадрової комісії Офісу Генерального прокурора від 09 серпня 2023 року (протокол №52) ОСОБА_1 була допущена до проходження атестації. За результатами успішного складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, а також іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки ОСОБА_1 була допущена до співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

Рішенням Кадрової комісії Офісу Генерального прокурора від 19 квітня 2024 року затверджено графік співбесід прокурорів та слідчих Генеральної прокуратури України на 3 травня 2024 року /а.с. 113-114/, до якого включено також ОСОБА_1 .

Згідно з протоколом засідання Кадрової комісії Офісу Генерального прокурора №81 від 03 травня 2024 року /а.с. 115-116/ за результатами розгляду питання 2 порядку денного «Проведення співбесід з прокурорами та слідчими, включеними комісією до графіку співбесід на 03.05.2024», зокрема, вирішили враховуючи об`єктивну необхідність з`ясування додаткової інформації (зокрема щодо підстав набуття рухомого та нерухомого майна, джерел доходів матері атестуємої), яка виникла у ході проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, ухвалити рішення про продовження співбесіди із ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 18 розділу IV Порядку проходження прокурором атестації, затвердженого Наказом Генерального прокурора від 03 жовтня 2019 року №221, оприлюднено результати атестації прокурорів та слідчих Генеральної прокуратури України за підсумками проведення кадровою комісією Офісу Генерального прокурора співбесід 03 липня 2024 року, зокрема ОСОБА_1 має результат атестації: неуспішно /а.с. 116-зворот/.

Згідно з наказом виконувача обов`язків Генерального прокурора «Про звільнення» від 26 вересня 2024 року №1304ц /а.с. 117/ відповідно до статті 9 Закону України «Про прокуратуру» наказано звільнити ОСОБА_1 з посади прокурора першого відділу організації процесуального керівництва управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, яке здійснюється слідчими регіональних прокуратур та територіальних органів досудового розслідування Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України та органів прокуратури з 30 вересня 2024 року на підставі рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації (підпункт 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури»); підстава рішення кадрової комісії Офісу Генерального прокурора №2 від 03 липня 2024 року.

Відповідно до довідки Офісу Генерального прокурора №07/1/1-311-24 від 25 липня 2024 року /а.с. 118-зворот/ станом на 25 липня 2024 року стаж роботи ОСОБА_1 , який дає їй право на одержання щомісячної надбавки за вислугу років прокурору, складає 22 роки 10 місяців 25 днів.

Відповідно до розрахункових листів за березень 2024 року - вересень 2024 року /а.с. 119-122/ ОСОБА_1 нараховано (з урахуванням податків та зборів):

- за березень 2024 року: оклад за 21 день у сумі 52000,00 грн;

- за квітень 2024 року: оклад за 22 дні у сумі 52000,00 грн;

- за травень 2024 року: оклад за 20 днів у сумі 45217,39 грн;

- за червень 2024 року: оклад за 20 днів у сумі 52000,00 грн; лікарняні за 3 дня (травень 2024 року) у сумі 6350,49 грн;

- за липень 2024 року: оклад за 20 днів у сумі 45217,39 грн;

- за серпень 2024 року: оклад за 7 днів у сумі 16545,45 грн; лікарняні за 3 дня (липень 2024 року) у сумі 6052,14 грн; матеріальна допомога на СПП у сумі 51971,99 грн; індексація доходів 2012 у сумі 41,43 грн; відпустка додаткова на дітей за 20 днів у сумі 30904,20 грн;

- за вересень 2024 року: оклад за 21 день у сумі 52000,00 грн; компенсація за невикористану відпустку по календ. за 24 дні у сумі 37489,20 грн; індексація доходів 2012 у сумі 130,20 грн; компенсація за невикористану відпустку по календ. за 54 дні у сумі 75484,98 грн;

- відповідні суми виплачено з урахуванням утриманих податків та зборів.

Тож з розрахункових листів за березень 2024 року - вересень 2024 року слідує, що при обчисленні позивачу заробітної плати за вказаний період надбавка за вислугу років не враховувалася.

Листом Офісу Генерального прокурора №21-748вих-24 від 19 квітня 2024 року /а.с. 19/ ОСОБА_2 на її звернення від 03 квітня 2024 року повідомлено, що Законом України від 19 вересня 2019 року № 113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (далі - Закон № 113) шляхом кадрового перезавантаження органів прокуратури створено нову структуру органів прокуратури (Офіс Генерального прокурора, обласні прокуратури, окружні прокуратури), побудова якої передбачає обов`язкове проведення атестації прокурорів. Водночас Другим сенатом Конституційного Суду України від 13 вересня 2023 року прийнято Рішення у справі № 8-р(ІІ)/2023 (далі - Рішення №8-р(ІІ)/2023), яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), друге речення абзацу третього пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113, відповідно до якого умови оплати праці прокурорів та слідчих, у тому числі військових прокуратур, до їх переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної, окружної прокуратури визначаються згідно з положеннями постанови Кабінету Міністрів України. При цьому у своєму Рішенні №8-р(ІІ)/2023 Конституційний Суд України констатує, «що винагороду прокурорів - гарантію незалежності, яка є невіддільним елементом їхнього юридичного статусу, а отже, складником організації й порядку діяльності прокуратури в розумінні статті 131-1 Конституції України, - має визначати лише закон.». Так, правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, а також систему прокуратури України визначає Закон України від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ «Про прокуратуру», статтею 81 якого встановлено, що заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Конституційний Суд України фіксує нове місце прокуратури в системі органів державної влади та стандарти незалежності прокурорів, яких Україна має додержуватися як член Ради Європи, та які в свою чергу вимагають від держави забезпечити захист гарантій незалежності прокурорів подібно до того, як це зроблено для суддів. Організацію судової влади в Україні визначає Закон України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402). Частиною десятою статті 135 Закону № 1402 встановлено, що для судді, який не здійснює правосуддя, винагорода складається виключно з посадового окладу. При оплаті праці прокурорам, які продовжують перебувати на посадах у Генеральній прокуратурі України, регіональних та місцевих прокуратурах до їх атестації застосовується аналогічний принцип розрахунку винагороди. Таким чином, з прийняттям Рішення № 8-р(ІІ)/2023 заробітна плата прокурорів Генеральної прокуратури України до дня їх звільнення або переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора складається виключно з посадового окладу прокурора Офісу Генерального прокурора без надбавок, у тому числі за вислугу років. Відповідно до статті 151-2 Конституції України рішення та висновки Конституційного Суду України є остаточними і обов`язковими до виконання. З огляду на викладене нарахування та виплата заробітної плати, починаючи з 02 жовтня 2023 року здійснюється їй у повному обсязі з додержанням норм чинного законодавства.

Не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо ненарахування та невиплати їй надбавки за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу за спірний період, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, аргументам учасників справи, викладеним у заявах по суті та які мають значення для вирішення спору, суд виходить з такого.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів визначаються Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII /надалі - Закон № 1697-VII/, який набрав чинності 15 липня 2015 року.

Відповідно до статті 1 Закон №1697-VII прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Частиною першою статті 81 Закону № 1697-VII визначено, що заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із частинами другою -четвертою статті 81 Закону № 1697-VII заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за:

1) вислугу років;

2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.

Посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

З 1 січня 2021 року посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а з 1 січня 2022 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора окружної прокуратури з коефіцієнтом:

1) прокурора обласної прокуратури - 1,2;

2) прокурора Офісу Генерального прокурора - 1,3.

Частиною сьомою статті 81 Закону № 1697-VII передбачено, що прокурорам виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: за наявності стажу роботи понад один рік - 10 відсотків, понад 3 роки - 15 відсотків, понад 5 років - 18 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 15 років - 25 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків, понад 25 років - 40 відсотків, понад 30 років - 45 відсотків, понад 35 років - 50 відсотків посадового окладу.

Порядок виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень статті 82 Закону № 1697-VII прокурору надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 календарних днів з виплатою допомоги для оздоровлення в розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати прокурора.

Прокурору, який має стаж роботи в органах прокуратури понад 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 15 календарних днів.

Прокурору надаються додаткові та інші відпустки, передбачені законом.

Для виконання невідкладних і непередбачуваних завдань прокурори можуть бути відкликані з щорічної основної чи додаткової оплачуваної відпустки. Частина невикористаної відпустки надається прокурорам у будь-який час відповідного року чи приєднується до відпустки в наступному році з відповідним відшкодуванням непередбачуваних витрат у зв`язку з відкликанням із відпустки. Порядок такого відшкодування визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частиною третьою статті 83 Закону № 1697-VII прокурору може надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати прокурора.

Частиною першою статті 89 Закону № 1697-VII передбачено, що фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а також інших джерел, не заборонених законодавством, у тому числі у випадках, передбачених міжнародними договорами України або проектами міжнародної технічної допомоги, зареєстрованими в установленому порядку.

Законом України № 113-IX від 19 вересня 2019 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» /надалі - Закон № 113-IX/ запроваджено реформування системи органів прокуратури.

У пункті 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX визначено, що до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури.

Після початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур забезпечення виконання функцій прокуратури призначеними до них прокурорами здійснюється з дотриманням вимог законодавства України та особливостей, визначених Генеральним прокурором.

За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 вересня 2023 року №8-р(II)/2023 у справі №3-80/2022 (191/22; 226/22; 80/23; 131/23; 99/23) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), друге речення абзацу третього пункту 3 розділу II „Прикінцеві і перехідні положення" Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19 вересня 2019 року № 113-IX.

У цьому рішенні Конституційний Суд України констатував, що:

- конституційні повноваження прокуратури в поєднанні з її інституційним місцем у системі правосуддя наближують функціонування прокуратури до європейських стандартів, насамперед в аспекті зміцнення ролі цієї інституції як важливого елементу системи кримінального правосуддя, що обумовлює потребу в наданні прокурорам гарантій незалежності законом, щоб забезпечити функціонування дієвої системи правосуддя, яка спроможна захистити права і свободи людини;

-врегулювання законом, а не підзаконним актом питань матеріального, соціального, пенсійного забезпечення прокурорів становить гарантію забезпечення їх незалежності, унеможливлює втручання органів виконавчої влади в діяльність прокуратури, що інакше призведе до недодержання принципу поділу влади;

- наділення Кабінету Міністрів України повноваженням урегульовувати питання винагороди прокурорів не можна визнати таким, що відповідає конституційній вимозі щодо здійснення органами державної влади своїх повноважень у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України;

- діяльність прокуратури як єдиної системи для здійснення визначених Конституцією України функцій ґрунтовано, зокрема, на незалежності прокурора, яка є невіддільним елементом його статусу, а визначені Законом № 1697-VII гарантії незалежності прокурора у взаємозв`язку зі статусом і повноваженнями прокуратури, що їх визначено статтею 131-1 Конституції України, становлять єдину систему гарантій незалежності прокурорів;

- з набранням чинності Законом № 113-IX питання винагороди прокурорів, які пройшли атестацію та яких переведено до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури, регулює Закон № 1697-VII, а питання винагороди тих прокурорів, які продовжували здійснювати свої повноваження до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури, - підзаконний нормативний акт - постанова Кабінету Міністрів України. Відтак оспорювані приписи Закону № 113-IX визначають відмінне від установленого статтею 81 Закону № 1697-VII регулювання оплати праці прокурорів, що свідчить про відмінність у підході законодавця до питання винагороди прокурорів, а отже, про неоднакове ставлення до прокурорів попри те, що їх наділено єдиним юридичним статусом за обсягом гарантій забезпечення їх незалежності як невіддільного складника цього статусу;

- законодавець, запровадивши Законом № 113-IX реформування системи органів прокуратури, наділив Кабінет Міністрів України повноваженням визначати своїм актом розмір винагороди прокурорів. У такий спосіб законодавець запровадив неоднакове регулювання оплати праці прокурорів, фактично поділивши їх на дві категорії: одна - переведені до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури, яким винагороду виплачують відповідно до Закону № 1697-VII; друга - ті, хто продовжував виконувати свої повноваження до дня звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури, для кого винагороду визначено підзаконним нормативним актом - постановою Кабінету Міністрів України. Таку відмінність у ставленні до прокурорів, які мають єдиний юридичний статус, не можна вважати об`єктивно виправданою, а тому вона є дискримінаційною. Ураховуючи наведене, Конституційний Суд України дійшов висновку, що друге речення абзацу третього пункту 3 розділу II ,,Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-IX суперечить частині другій статті 24 Конституції України.

Проаналізувавши наведені положення закону та рішення Конституційного Суду України від 13 вересня 2023 року №8-р(II)/2023 у справі №3-80/2022 (191/22; 226/22; 80/23; 131/23; 99/23), Верховний Суд при вирішенні спору у подібних правовідносинах (постанова від 05 грудня 2024 року у справі № 380/28500/23 (реєстраційний номер в ЄДРСР 123552563)) дійшов наступних висновків:

« 57. Отже, з огляду на визнання таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), другого речення абзацу третього пункту 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року № 113-IX, після ухвалення Конституційним Судом рішення № 8-р(II)/2023, на прокурорів, в тому числі які не завершили процедуру атестації, розповсюджуються положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» в контексті визначення розміру винагороди прокурорів. »

Так, частиною першою статті 81 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

59. Згідно із частиною другою статті 81 Закону № 1697-VII заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.

60. Тобто, згідно із означеною нормою закону заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок, зокрема, і надбавки за вислугу років, а тому із 13 вересня 2023 року Львівська обласна прокуратура зважаючи на рішення Конституційного Суду України № 8-р(II)/2023, повинна здійснювати нарахування та виплату заробітної плати ОСОБА_1 з урахуванням складових, визначених статтею 81 Закону України «Про прокуратуру».

61. Водночас судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 , яка на день ухвалення Конституційним Судом України рішення № 8-р(II)/2023 продовжувала обіймати посаду заступника прокурора Львівської області та відносилась до прокурорів, які до проходження атестації продовжують обіймати посади в регіональній чи місцевих прокуратурах Львівської області, із 13 вересня 2023 року заробітна плата нараховувалась на підставі статті 81 Закону України «Про прокуратуру», розрахована на основі посадового окладу прокурора обласної прокуратури без надбавок, у тому числі за вислугу років.

62. При цьому, судами встановлено право позивача на виплату надбавки за вислугу років у розмірі 30% посадового окладу, що також не ставиться під сумнів відповідачем.

63. Наведені обставини у взаємозв`язку із нормами закону, які регулюють спірні правовідносини, дають підстави стверджувати, що у період з 13 вересня 2023 року по 13 листопада 2023 року ОСОБА_1 заробітна плата нараховувалася та виплачувалася у меншому розмірі, ніж встановлено Законом України «Про прокуратуру».

64. Зважаючи на такі висновки Верховного Суду, позиція Львівської обласної прокуратури щодо здійснення обрахунку заробітної плати позивача у спірний період на підставі листа Офісу Генерального прокурора від 12 жовтня 2023 року № 21-2139вих-503 ОКВ-23, у якому зазначено про розрахунок її на основі посадового окладу прокурора органів прокуратури відповідного рівня без встановлення надбавок, у тому числі за вислугу років, за аналогією із гарантіями суддів, закріпленими Законом України «Про судоустрій і статус суддів», а саме згідно з частини десятої статті 135 цього Закону суддям, які не здійснюють правосуддя, виплачується посадовий оклад без доплат, не ґрунтується на нормах закону та є неправомірною.

65. За таких обставин наявні правові підставі стверджувати, що Львівська обласна прокуратура допустила протиправну бездіяльність в частині нарахування та виплати позивачу заробітної плати».

Тож, беручи до уваги ці висновки Верховного Суду, які суд першої інстанції має враховувати в силу приписів частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, а також ті обставини, що у спірний період (з 13 березня 2024 року по 30 вересня 2024 року) позивач обіймала посаду прокурора першого відділу організації процесуального керівництва управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, яке здійснюється слідчими регіональних прокуратур та територіальних органів досудового розслідування Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України, та їй, при наявності у неї стажу роботи, який дає право на виплату надбавки за вислугу років, понад 20 років при обчисленні заробітної плати, в тому числі виплат, передбачених законодавством, не враховувалася надбавка за вислугу років у розмірі 30% посадового окладу згідно частини сьомої статті 81 Закону України «Про прокуратуру», суд доходить висновку про допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо ненарахування та невиплати позивачу заробітної плати, в тому числі виплат, передбачених законодавством, з урахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу за період з 13 березня 2024 року по 30 вересня 2024 року.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушених прав позивача, суд, керуючись частиною другою статті 9 КАС України, вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу заробітної плати, в тому числі виплат, передбачених законодавством, за період з 13 березня 2024 року по 30 вересня 2024 року з урахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів.

З огляду на те, що позивач звільнена із займаної посади прокурора та органів прокуратури 30 вересня 2024 року, позовні вимоги у частині нарахування та виплати позивачу заробітної плати, в тому числі виплат, передбачених законодавством, з урахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу за період з 01 жовтня 2024 року по день ухвалення судом першої інстанції рішення по справі, тобто по 07 січня 2025 року, задоволенню не підлягають,

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позивач витрат по сплаті судового збору за подання цього позову не понесла, а доказів понесення інших судових витрат матеріали справи не містять, то відсутні підстави для розподілу судових витрат на підставі статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Офісу Генерального прокурора (вул. Різницька, буд. 13/15, м. Київ, 01011. ідентифікаційний код 00034051) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 заробітної плати, в тому числі виплат, передбачених законодавством, з урахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу за період з 13 березня 2024 року по 30 вересня 2024 року.

Зобов`язати Офіс Генерального прокурора здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 заробітної плати, в тому числі виплат, передбачених законодавством, за період з 13 березня 2024 року по 30 вересня 2024 року з урахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.І. Слободянюк