Справа № 160/33387/24
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-01-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

07 січня 2025 рокуСправа № 160/33387/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турлакова Н.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними накази та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду за допомогою підсистеми "Електронний суд" надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним наказ командира військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) № 324 від 03.12.2022 р.

- визнати протиправним наказ командира військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) № 338 від 15.12.2022 р.

- визнати протиправним наказ командира військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) № 2862 від 17.02.2023 р.

- зобов`язати військову частина НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) грошове забезпечення за період з 03.12.2022 р. по 10.10.2023 р. та додаткову винагороду збільшену до 30000 гривень за період з 03.12.2022 р. по 31.01.2023 р.

Ухвалою суду від 23.12.2024 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, а саме надати до суду: заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з наданням доказів на підтвердження поважності причин його пропуску.

Від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків, в якій зазначено, що ОСОБА_1 дізнався про порушення своїх прав на початку грудня 2024 року в ході спілкування зі слідчим Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Краматорську позивачу стало відомо, що відносно нього зареєстровано кримінальне провадження №0000390 від 11.10.2023 року за фактом того, що він начебто самовільно залишив місце несення служби 03.12.2022 року. При цьому позивача було викликано до Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Краматорську по телефону. Така форма виклику передбачена абз. 1 ч. 1 ст. 135 КПК України. Тому будь-якого документального підтвердження виклику до слідчого на початку грудня 2024 р. позивач не має і не може мати. Крім того, позивач не має статусу підозрюваного, обвинуваченого чи засудженого в рамках кримінального провадження №0000390 від 11.10.2023 року, а тому і надати інших документів пов`язаних з цим.

Ухвалою суду від 30.12.2024 року продовжено ОСОБА_1 строк на усунення недоліків позовної заяви на п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали шляхом надання до суду: письмових пояснень із документальним підтвердженням щодо місця свого перебування в період з грудня 2022 року до грудня 2024 року.

На виконання вимог ухвали суду від 30.12.2024 року від представника позивача надійшла заява, в якій зазначено, що позивач перебував в період з грудня 2022 року по грудень 2024 року за адресою своєї реєстрації: АДРЕСА_1 . Позивач не може документально підтвердити перебування за цією адресою, адже у нього таких доказів не має.

Розглянувши клопотання представника позивача про поновлення строку на подання позовної заяви, суд доходить висновку про його необґрунтованість та наявність підстав для повернення позову з наступного.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Відповідно до статті 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно із частиною 1, абзацу 1 частини 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За змістом частини шостої статті 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини другої якої, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. У разі неподання особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Аналогічна позиція застосована Верховним Судом, зокрема, у постановах від 6 лютого 2018 року у справі № 607/6231/17, від 17 квітня 2018 року у справі № 438/769/13-а (2а/438/29/13), від 24 квітня 2018 року у справі № 357/18214/14, від 26 червня 2018 року у справі № 663/1012/16-а, від 10 липня 2018 року у справі № 820/4856/17, від 28 серпня 2018 року у справі № 826/11545/17, від 9 листопада 2018 року у справі № 334/3536/17(2-а/334/402/17), від 27 листопада 2018 року у справі № 537/2348/16-а, від 27 листопада 2018 року у справі № 305/2056/15-а, від 20 грудня 2018 року у справі № 756/513/17, від 20 грудня 2018 року у справі № 712/7831/16-а, від 22 січня 2019 року у справі № 201/9987/17(2-а/201/304/2017), від 7 лютого 2019 року у справі № 802/497/16-а, від 14 травня 2019 року у справі № 826/26174/15, від 21 грудня 2019 року у справі №826/12776/15 та від 5 травня 2022 року у справі № 240/10663/20.

Водночас для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Вжиття конструкції «повинен був дізнатись» в розумінні положень частин 2 та 3 статті 122 КАС України означає неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 800/30/17).

Скаржнику недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду.

В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Суд зазначає, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:

1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк;

2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами (постанова Верховного Суду від 17.07.2018 року у справі №521/21851/16-а).

При цьому, у визначенні моменту виникнення права на позов має значення, коли особа дізналася про факт порушення свого права, інтересу або коли саме вона повинна була дізнатись про це, і обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений саме на позивача.

Як слідує з позовних вимог, позивач просить визнати протиправними та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 324 від 03.12.2022 р., № 338 від 15.12.2022 р., № 2862 від 17.02.2023 р. та зобов`язати військову частина НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за період з 03.12.2022 р. по 10.10.2023 р. та додаткову винагороду збільшену до 30000 гривень за період з 03.12.2022 р. по 31.01.2023 р.

Однак, за захистом порушеного права позивач звернувся до суду із цим позовом лише 18.12.2024, тобто із значним пропуском місячного строку, встановленого КАС України.

На виконання вимог ухвали суду представником позивача адвокатом Шиловим В.Ю. подано клопотання про поновлення строку звернення до суду із позовною заявою, однак в якому не вказано жодних обставин, що об`єктивно унеможливлювали реалізацію позивача його права щодо своєчасного звернення до суду із цими позовними вимогами, а також не надано доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Як зазначено представником позивача у поданій до суду заяві від 02.01.2025, що позивач перебував в період з грудня 2022 року по грудень 2024 року за адресою своєї реєстрації: АДРЕСА_1 . Позивач не може документально підтвердити перебування за цією адресою, адже у нього таких доказів не має.

Зазначене лише свідчить про пасивну поведінку позивачу впродовж значного проміжку часу (майже 2 роки).

Доводи представника позивача про те, що на початку грудня 2024 року в ході спілкування зі слідчим Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Краматорську позивачу стало відомо, що відносно нього зареєстровано кримінальне провадження №0000390 від 11.10.2023 року за фактом того, що він начебто самовільно залишив місце несення служби 03.12.2022 року. В ході ознайомлення з документами, що стали підставою для реєстрації кримінального провадження було виявлено ряд наказів про які раніше позивачу не було відомо, адже його не ознайомлював відповідач. Зокрема, згідно наказу № 324 від 03.12.2022 р. позивача оголошено таким, що 03.12.2022 р. самовільно залишив розташування підрозділу під час виконання бойових завдань в районі проведення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. У зв`язку із цим позивача виключено з котлового, речового та грошового забезпечення з 03.12.2022 р. Наказом № 338 від 15.12.2022 р. відповідач увільнив позивача із займаної посади та зарахував його у розпорядження командира військової частини. 17.02.2023 р. наказом № 2862 завершено службове розслідування та складено акт службового розслідування. В акті службового розслідування зазначено, що начебто позивач 22.01.2023 р. о 12:00 год. під час перевірки наявності особового складу в розташуванні 5 стрілецької роти НОМЕР_4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 в районі АДРЕСА_1 , було виявлено відсутність молодшого сержанта ОСОБА_1 . Здійснено розшукові заходи результату не дали. На телефонні дзвінки позивач не відповідає, його місце перебування не відоме, цілком безпідставні, оскільки такі обставини не свідчать про не обізнаність позивача про порушення прав.

Суд звертає увагу, у визначенні моменту виникнення права на позов має значення, коли особа дізналася про факт порушення свого права або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується щомісячно, а відтак з неотриманням грошового забезпечення або отриманням його у неналежному розмірі (зменшеному розмірі) такому військовослужбовцю достеменно відомо про порушення його прав та інтересів.

За таких обставин, з неотриманням грошового забезпечення у належному розмірі позивачу достеменно відомо про порушення його прав та інтересів у спірних правовідносинах.

Звернення позивача за правничою допомогою лише в грудні 2024 року не змінює момент, з якого позивач дізнався про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

З огляду на викладене, клопотання про поновлення строку звернення до суду не обґрунтоване, не містить належних доказів на підтвердження тієї обставини, що мали місце непереборні перешкоди чи труднощі, що унеможливили своєчасне звернення позивача до суду із цим позовом без зайвих зволікань з часу обізнаності про порушення його прав, відтак позивачем не доведено пропуск звернення до суду з поважних причин, тому таке клопотання задоволенню не підлягає.

Суд звертає увагу, що законодавче обмеження строку, протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Необхідно зазначити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28 березня 2018 року у справі №809/1087/17 та від 22 листопада 2018 року у справі №815/91/18.

Крім того, обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

При вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду, суд також звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, станом на 07.01.2024 вимоги суду, викладені в ухвалі суду від 23.12.2024, виконані частково, оскільки представником позивача хоч і подано клопотання про поновлення строку звернення до суду, однак без наведення поважних причин пропуску строку звернення до суду, що мали місце непереборні обставини, перешкоди чи труднощі, що унеможливили своєчасне звернення до суду із цим позовом, та доказів на їх підтвердження.

Згідно частин першої-другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення адміністративного позову з усіма доданими до неї матеріалами позивачу.

Суд звертає увагу на те, що згідно з приписами частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст.ст. 123, 169, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника позивача адвоката Шилова Владислава Юрійовича про поновлення строку на подання позовної заяви - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними накази та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, разом із позовною заявою та доданими до неї документами.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до ч.8 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст. 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова