Справа № 520/2614/24
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2025-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2025 р.Справа № 520/2614/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Ральченка І.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду справу за апеляційною скаргою Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях (філія ГСЦ МВС) на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.03.2024 року по справі № 520/2614/24

за позовом ОСОБА_1

до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області"

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області", яка полягає у відмові ОСОБА_1 у підготовці та поданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення за відповідною або аналогічною посадою, яку ОСОБА_1 займав на дату звільнення зі служби, станом на 01.01.2024, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2024 пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Державну установу «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області» підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області оновлену довідку про грошове забезпечення, за відповідною або аналогічною посадою, яку ОСОБА_1 займав на дату звільнення зі служби, для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , станом на 01.01.2024 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" щодо визначення посадових окладів і окладів за військовими званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2024 основного розміру пенсії.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.03.2024 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області", яка полягає у відмові ОСОБА_1 у підготовці та поданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення за відповідною або аналогічною посадою, яку ОСОБА_1 займав на дату звільнення зі служби, станом на 01.01.2024, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2024 пенсії.

Зобов`язано Державну установу «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області» підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області оновлену довідку про грошове забезпечення, за відповідною або аналогічною посадою, яку ОСОБА_1 займав на дату звільнення зі служби, для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , станом на 01.01.2024 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" щодо визначення посадових окладів і окладів за військовими званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2024 основного розміру його пенсії.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2024 за заявою ОСОБА_1 замінено сторону виконавчого провадження у справі 520/2614/24, а саме: боржника Державну установу «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області» на Міністерство внутрішніх справ України в особі Відділу координації пенсійних питань.

В подальшому, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2024 замінено сторону виконавчого провадження у справі 520/2614/24, а саме: боржника Міністерство внутрішніх справ України в особі Відділу координації пенсійних питань на Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях, як особа, яка не брала участі у справі, звернувся до суду із апеляційною скаргою, у якій просив рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено про відсутність правових підстав для складання довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2024. Також апелянт зазначав, що Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях не наділений повноваженнями щодо видачі довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційне провадження у даній справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Статтею 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У пункті 53 рішення від 08.04.2010 у справі «Меньшакова проти України» ЄСПЛ зазначив, що право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням у випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету, за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (див. пункт 57 рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), Series A, 93).

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в рішенні від 14.12.2011 19-рп/2011, зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Утвердження правової держави, відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України, полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.

Реалізацію права особи на судовий захист може бути здійснено також шляхом апеляційного оскарження актів судів першої інстанції, оскільки їх перегляд у такому порядку гарантує відновлення порушених прав людини і громадянина. Право на апеляційне оскарження судових рішень у контексті частин першої, другої статті 55, пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України є складовою права кожного на звернення до суду будь-якої інстанції відповідно до закону (рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2010 року 18-рп/2010).

Відповідно до ч. 3 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 18-рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Таким чином, гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Згідно з ч. 1 ст. 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, передумовою апеляційного оскарження судового рішення особою, яка не брала участі у справі, є встановлення обставини про вирішення судом питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не брала участі у справі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 305 КАС України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення адміністративним судом першої інстанції є скаржник. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.02.2023 у справі 811/1867/18, від 19.06.2018 у справі 910/18705/17, від 27.06.2024 у справі 400/348/22.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що особи, які не брали участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку лише ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють або припиняють їх права та/або обов`язки, або породжують для особи правові наслідки. Вирішення питання про те, чи стосується прав та інтересів особи, яка не була залучена до участі справі, рішення суду першої інстанції є першочерговим завданням для апеляційного суду та виключно у разі встановлення, що рішення суду першої інстанції порушує права та інтереси особи, яка подала апеляційну скаргу, апеляційний суд наділений повноваженнями здійснювати перегляд по суті рішення суду першої інстанції у апеляційному порядку. Натомість у разі, якщо апеляційний суд встановить, що рішення суду першої інстанції не порушує прав та інтересів особи, яка звернулася із апеляційною скаргою, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.

Так, спірні правовідносини у даному випадку виникли між позивачем та Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" з приводу бездіяльності останньої щодо відмови у підготовці та поданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача.

Із матеріалів справи встановлено, що 05.01.2024 ОСОБА_1 звернувся до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" із заявою стосовно складання довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2024 для перерахунку пенсії з 01.02.2024.

Державна установа "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" листом від 15.01.2024 33/41-197 повідомила позивача про відсутність правових підстав для оформлення та надання довідки про розмір грошове забезпечення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.03.2024 визнано протиправною бездіяльність Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області", зобов`язано Державну установу «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області» підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області оновлену довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 на 01.01.2024 для здійснення перерахунку пенсії.

Отже, апелянт - Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях учасником справи не був, з огляду на що набує право на оскарження прийнятого судового рішення лише у випадку, якщо таким рішенням вирішено питання про його права, свободи, інтереси чи обов`язки.

Втім, виходячи зі змісту оскаржуваного судового рішення питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки Регіонального Сервісного Центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях ним не вирішувалось.

В подальшому, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2024 здійснено заміну сторони виконавчого провадження у справі 520/2614/24, а саме: боржника Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області» на Міністерство внутрішніх справ України в особі Відділу координації пенсійних питань.

У свою чергу, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2024 замінено сторону виконавчого провадження у справі 520/2614/24, а саме: боржника Міністерство внутрішніх справ України в особі Відділу координації пенсійних питань на Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях.

При цьому, оскаржуючи рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.03.2024, апелянт зазначав, як про відсутність правових підстав для складання довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2024, так і те, що Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях не наділений повноваженнями щодо видачі довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 43 Закону 2262-XII перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється головними управліннями Пенсійного фонду після надходження від уповноваженого органу відповідної довідки та виключно з урахуванням тих складових грошового забезпечення, які вказані у такій довідці.

Так, згідно з Положенням про Державну установу "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області", затвердженого наказом МВС від 07.11.2015 1447, Державна установа "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" є бюджетною установою та підпорядковується МВС України.

Наказом МВС України від 25.02.2019 129 «Про визнання в Міністерстві внутрішніх справ України уповноваженого структурного підрозділу з підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення (перерахунок) пенсій» було визнано в МВС України уповноваженим структурним підрозділом з підготовки та подання до органів ПФУ документів для призначення (перерахунку) пенсій Департамент персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України з покладанням таких функцій на управління координації пенсійних та соціально-гуманітарних питань цього Департамент. Пунктом 2 цього наказу забезпечення внесення відповідних змін до положень про територіальні медичні об`єднання МВС України по областях, місту Києву.

16.04.2021 наказом МВС України 291 було внесено зміни до наказу МВС України від 25.02.2019 129 наступного змісту:

«1. Визнати в МВС України:

1) Департамент персоналу уповноваженим структурним підрозділом з підготовки та подання до органів ПФУ документів для призначення (перерахунку) пенсій з покладанням таких функцій на управління координації пенсійних питань та соціальної роботи цього Департаменту;

2) Територіальні медичні об`єднання МВС України по областях, місту Києву уповноваженими установами за видачу довідок про розмір грошового забезпечення з покладанням таких функцій на відповідні сектори (відділи) із соціально-гуманітарних питань цих державних установ».

Пунктом 1 Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 22.04.2024 259 "Про визначення в Міністерстві внутрішніх справ України уповноваженого структурного підрозділу з підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення (перерахунку) пенсій" визначено, що в Міністерстві внутрішніх справ України уповноваженим структурним підрозділом з підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення (перерахунку) пенсій є Відділ координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до п. 2 Наказу 259, зі змінами, внесеними Наказом 432, уповноважено Головний сервісний центр МВС на видачу звільненим зі служби військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за їх зверненнями довідок про розмір грошового забезпечення відповідно за березень 219 та листопад 2019 для перерахунку пенсій з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду у справі 160/8324/19 та судових рішень у справах 826/3858/18 та 826/12704/18, а також здійснювати відповідно до законодавства України розгляд звернень таких осіб про видачу довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій за інші періоди з покладанням таких функцій на регіональні сервісні центри Головного сервісного центру МВС (філії ГСЦ МВС).

Згідно з п. 3 Наказу 259 п. 2 наказу 259 застосовується з 01.05.2024.

Отже, до 01.05.2024 повноваження щодо видачі довідок належали Державній установі "Територіальне медичне об`єднання по Харківській області".

Разом з тим, з 01.05.2024 відповідно до п. 2 Наказу ? 259, зі змінами, внесеними Наказом 432, повноваження по видачі довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій покладено на Головний сервісний центр МВС.

Таким чином, на момент звернення позивача до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" із заявою від 05.01.2024 стосовно складання довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2024 для перерахунку пенсії з 01.02.2024 саме ця установа була уповноважена на видачу довідок про розмір грошового забезпечення.

Натомість, у Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях на момент виникнення спірних правовідносин між позивачем та установою, відповідальною за видачу довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій, та звернення позивача до суду із даним позовом, повноваження щодо здійснення відповідних дій були відсутні.

При цьому, у ході судового розгляду встановлено, що до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях позивач із заявою щодо виготовлення довідки не звертався.

Як свідчить мотивувальна та резолютивна частини оскаржуваного рішення, судом першої інстанції питання про права, свободи чи інтереси Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях, жодним чином не вирішувались.

На момент розгляду справи та прийняття рішення адміністративним судом першої інстанції апелянт - Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях не був учасником спору, який розглянутий та вирішений судом, а тому колегія суддів зазначає, що оскаржуване судове рішення безпосередньо не стосується прав, інтересів та обов`язків цієї особи.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга подана особою, яка не брала участі у справі, і суд не вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

При цьому, апелянтом не доведено порушень оскаржуваним рішенням суду першої інстанції його прав та інтересів та не вказано, яким чином скасування оскаржуваного рішення відновить його порушені права та інтереси, якщо такі мали місце.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником полягає в поширенні на правонаступника законної сили судового рішення з усіма її наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 305 КАС України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Таким чином, оскільки особою, яка подала апеляційну скаргу не надано доказів стосовно підтвердження її права на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки апелянта не вирішувалося, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.03.2024 підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 243, 248, 305, 321, 325, 328 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження у справі № 520/2614/24 за апеляційною скаргою Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях (філія ГСЦ МВС) на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.03.2024 - закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі безпосередньо до Верхового Суду.

Головуючий суддя Ральченко І.М.
Судді Подобайло З.Г. Катунов В.В.