Справа № 382/2037/24
Суддя: Нарольський М. М.
Дата ухвалення: 2025-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/2037/24
Провадження 2-а/382/4/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року м. Яготин

Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Нарольського М. М.,

при секретарі Матвієнко Ю. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 382/2037/24 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просив скасувати постанову серії ЕНА № 3404153 від 03.11.2024 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 03.11.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи власним автотранспортним засобом "AUDI A6 KBR634 SIREVICIENE ALDONA", був зупинений працівниками управління патрульної поліції в Запорізькій області (далі за текстом відповідач) для перевірки документів. Після перевірки документів, інспектором 1 взводу 2 роти 2 батальйону управління патрульної поліції в Запорізькій області було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, серія ЕНА № 3404153, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 20400 грн. Представник позивача та сам позивач вважають, що постанова серії ЕНА № 3404153 від 03.11.2024 є протиправною, оскільки вона прийнята з порушенням вимог стосовно її оформлення та не доводить факту попереднього позбавлення позивача права на керування транспортним засобом. ОСОБА_1 до винесення постанови серії ЕНА № 3404153 про позбавлення його права керування транспортними засобами не було відомо, адже він щоденно використовує автомобіль під час виконання обов`язків військовослужбовця. Представник позивача звертає увагу суду на відсутність в постанові серії ЕНА № 3404153 посилання на підставу позбавлення позивача водійських прав та факту такого позбавлення. Відповідач у оскаржуваній постанові просто вказує на факт позбавлення ОСОБА_1 прав керування автомобілем, не роблячи жодних посилань на докази, які б це підтвердили. Представник позивача звертає увагу на те, що згідно з п. 3 Розділу І "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 року N 1395: повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 130КУпАП)". Те, що правопорушення вчинено повторно, має бути перевірено та доведено особою, яка винесла постанову про адміністративне правопорушення, оскільки ч. 2 ст. 251 КУПАП передбачає, що обов?язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу у даному випадку, органами патрульної поліції. Представник позивача зауважує, що жодної довідки до постанови від 03.11.2024 додано не було, так само як і посилань на позбавлення позивача прав на керування транспортним засобом. Відтак, за відсутності будь-яких доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, постанову серія ЕНА № 3404153 від 03.11.2024 слід скасувати. Також, поліцейськими не було дотримано процедуру роз?яснення прав особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Крім цього, постанова серії ЕНА № 3404153 від 03.11.2024 за ч. 4 ст. 126 КУПАП відносно позивача не завірена належним чином. Позивач не ставив свого підпису в постанові, на місці винесення постанови не був згоден з вказаним правопорушенням, однак вказані відомості до постанови не внесено, доводи позивача залишені поза увагою поліцейського.

Ухвалою суду від 04.12.2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив, відповідно до якого він просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В обґрунтування зазначено, що під час несення служби 03.11.2024, поліцейським управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП було зупинено транспортний засіб, під керуванням ОСОБА_1 . Зупинивши автомобіль під керуванням позивача, представившись згідно ч. 3 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", була наголошена причина, а саме те що водій порушив вимоги ПДР України. Перевіривши вищевказаного громадянина за допомогою інформаційного порталу Національної поліції та базами даних, було виявлено, що позивач, керував транспортним засобом, будучі позбавленим права керування постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04.06.2024, строком на 1 (один) рік (справа № 333/1438/24). З приводу тверджень позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення та відсутності будь-яких доказів, зауважено, що до матеріалів справи додано відеозапис на якому зафіксовано факт адміністративного правопорушення. Також, в ході спілкування, в громадянина ОСОБА_1 було виявлено ознаки сп?яніння, за що складено протокол за ч. 2 ст. 130 КУПАП. Таким чином, оскільки зупинка транспортного засобу мала місце в умовах воєнного стану під час проїзду блокпоста тому в поліцейського було достатньо підстав для зупинки транспортного засобу. Відповідач акцентує увагу суду на тому, що після виявлення факту порушення вимог Правил дорожнього руху України та зупинки транспортного засобу поліцейським було встановлено особу правопорушника, ступінь його вини; позивачу були роз?яснені його права, якими користується особа, що притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи. При розгляді справи поліцейським позивача було ознайомлено з матеріалами справи. Жодних переконливих доводів своєї невинуватості позивачем на місці розгляду справи не надано. Тож, пояснення позивача ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, не дотримання законності поліцейським управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції є лише спробою уникнути встановленої законом відповідальності, що є неприпустимим. З огляду на викладене вище відповідач вважає, що оскаржувана позивачем постанова ЕНА № 3404153 від 03.11.2024 у справі про адміністративне правопорушення винесена поліцейським управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції відносно ОСОБА_1 правомірно, на законних підставах, з дотриманням вимог ст. ст. 7, 27, 33, 38, 222, 283, 285 КУпАП та є такою, що скасуванню не підлягає. Натомість зазначені позивачем обставини є надуманими та такими, що не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки вони побудовані на суб?єктивному тлумаченні позивачем норм чинного законодавства та ґрунтуються виключно на особистому ставленні позивача до загального порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також його пояснень, скарг та позовів з метою беззаперечного їх задоволення.

Позивач та його представник до суду не з`явилися, повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.

Сторона відповідача до суду надіслала відзив в прохальній частині якого просила проводити розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 8 КУпАП визначає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Частина 10 ст. 15 Закону України "Про дорожній рух" визначає, що забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

За п.1.1 ПДР України ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.п.а, б п.2.1 ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з п. 1 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Пунктами 4-5 Розділу І Інструкції № 1395 передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, передбачених частиною першою, другою, третьою, п`ятою та шостою статті 122, частиною першою, другою та четвертою статті 126 КУпАП.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Судом встановлено, що 03.11.2024 року постановою серії ЕНА № 3404153 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Частина 4 ст. 126 КУпАП передбачає керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом правопорушення є встановлений порядок отримання права на керування транспортним засобом, а також суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у керуванні транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Суб`єктивною стороною правопорушення є вина у формі умислу.

Суб`єктом правопорушення може бути лише водій.

Відповідно до змісту постанови, 03.11.2024 15:02:26, дорога Н-08 513 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування, чим порушив 2.1а ПДР керування т. з. особою, позбавленою права керування т. з.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 78 КАС України).

Стороною відповідача надано роздруковану із ЄДРСР постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 червня 2024 року у справі № 333/1438/24.

Відповідно до частини 3 статті 6 ЗУ "Про доступ до судових рішень", суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Як вбачається з Єдиного реєстру судових рішень, постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 червня 2024 року у справі № 333/1438/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Доказів оскарження вказаної постанови матеріали справи не містять, судове ріщення апеляційного суду в матеріалах справи та ЄДРСР відсутні, тож судове рішення набрало законної сили.

Також стороною відповідача разом із відзивом надано відеозаписи, з яких вбачається, що працівниками поліції під час спілкування з ОСОБА_1 неодноразово зазначали про його попереднє притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП та позбавлення права керування транспортними засобами. При цьому ОСОБА_1 зазначив, що йому відомо про позбавлення водійського посвідчення і йому його потрібно було поновити. Крім цього, поліцейським було роз`яснено ОСОБА_1 , що віносно нього будуть складені матеріали за ч. 2 ст. 130 КУпАП, ч. 3 ст. 126 КУпАП та за ч. 4 ст. 126 КУпАП, на що ОСОБА_1 відповів "я поняв, пишіть, я вас почув", при цьому, жодних заперечень чи зауважень не висловив. Також як вбачається із відеозаписів, ОСОБА_1 поставив підписи про ознайомлення з правами та обов`язками та про отримання примірника.

Враховуючи вищевикладене, судом відхиляються безпідставні доводи сторони позивача, що ОСОБА_1 не було роз`яснено права та обов`язки на місці зупинки, що він висловлював заперечення щодо повторності вчинення правопорушення, що він не був з ним обізнаним.

Доводи сторони позивача, що постанова серії ЕНА № 3404153 від 03.11.2024 року не завірена належним чином, судом не приймаються, оскільки представником особисто долучено оригінал примірника постанови серії ЕНА № 3404153 від 03.11.2024 року, де міститься підпис особи, яка винесла постанову.

Також судом не приймаються доводи сторони позивача, що Олійник на місці винесення постанови не був згоден з вказаним правопорушенням, оскільки як вбачається із відеозаписів, ОСОБА_1 під час складання постанови серії ЕНА № 3404153 від 03.11.2024 року жодних зауважень чи заперечень ОСОБА_1 не висловив, про те, що він був не обізнаний із цим фактом не стверджував, а навпаки пропонував підписати всі документи та поїхати далі.

Доводи сторони позивача щодо відсутності посилань у постанові серії ЕНА № 3404153 від 03.11.2024 року на позбавлення ОСОБА_1 прав на керування транспортним засобом, судом відхиляються, оскільки з долученого відповідачем відеозапису події, яка відбувалася за участю ОСОБА_1 03.11.2024 року, вбачається, що йому було відомо, що він був позбавлений права керування, оскільки після того як поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що він позбавлений права керування, він відповів що знає і йому потрібно було поновити водійське посвідчення.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

У розумінні ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відтак, судом встановлено, що позивач керував транспортним засобом 03 липня 2023 року, будучи позбавленим права такого керування за рішенням суду.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. The United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки. Отже водій, при керуванні автомобілем, зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог ПДР України.

Однак доказів, які б спростовували факт наявності складу адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність у межах розгляду даної справи позивачем надано не було.

Крім цього, даючи оцінку доводам, викладеним стороною, суд також вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах "Серявін та інші проти України", "Трофимчук проти України", "Проніна проти України"). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З огляду на викладене, враховуючи наявні у справі докази, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена відносно позивача уповноваженою посадовою особою та відповідає вимогам закону, а відтак позовні вимоги є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягають.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Керуючись ст. ст. 5-7, 9, 77, 90, 241-247, 262, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, після проголошення повного рішення, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення підписано 08.01.2025.

Суддя М. М. Нарольський