Справа № 127/40619/24
Суддя: Гриневич В. С.
Дата ухвалення: 2025-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/318/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді - Гриневича В.С.

секретар судового засідання: Гевко В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу №127/40619/24 за позовом ОСОБА_1 , який подано його представником - адвокатом Шевчуком Вадимом Олександровичем, до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови серії ЕНА №3551075 від 26.11.2024 винесеної відповідачем про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн. за адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою поліцейського 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій обласіт молодшим лейтенантом поліції Колосом Олексієм Руслановичем винесено постанову серії ЕНА №3551075 від 26.11.2024 якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн., за те, що 26.11.2024 о 13:21 год. в м. Вінниця, по вул. Левка Лук`яненка, 143, керуючи транспортним засобом MERCEDES-BENZ SPRINTER 312 D, номерний знак НОМЕР_1 водій керував транспортним засобом не маючи права керувати, чим порушив вимоги п. 2.1 ВДР України.

Вищевказану постанову позивач вважає необґрунтованою та такою, що підлягає скасування з огляду на таке.

В позовній заяві позивачем зазначено, що працівник поліції помилково вважав, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом не маючи права керувати, чим порушив вимоги п. 2.1 ПДР України.

ОСОБА_1 має посвідчення водія серія НОМЕР_2 категорії В.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на MERCEDES-BENZ SPRINTER 312 D, номерний знак НОМЕР_1 , повна маса транспортного засобу становить 3500 кілограмів.

ОСОБА_1 не перевозив пасажирів, а здійснював транспортування транспортного засобу MERCEDES-BENZ SPRINTER 312 D, номерний знак НОМЕР_1 , для ремонту.

Разом з тим, КМУ постановою від 22.03.2022 №348 вніс зміни до постанови від 03.03.2022 №184, доповнивши його наступним змістом: «Установити, що у період воєнного стану до керування транспортним засобом категорії С, С1 на території України допускаються особи, які мають посвідчення категорії В».

З матеріалів адміністративного правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 станом на день зупинки його працівниками поліції і складання постанови серії ЕНА №3551075 від 26.11.2024 мав посвідчення водія серії НОМЕР_4 з правом керування транспортними засобами категорії «В».

В постанові про вчинення адміністративного правопорушення, працівниками поліції не вказано, яку саме категорію посвідчення водія повинен був мати ОСОБА_1 для керування транспортним засобом MERCEDES-BENZ SPRINTER 312 D, номерний знак НОМЕР_1 , з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України №348 від 22.03.2022.

На підставі вищевикладеного позивач просив позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 13.12.2024 відкрито провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 , поданим його представником - адвокатом Шевчуком Вадимом Олександровичем, до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови серії ЕНА №3551075 від 26.11.2024 винесеної відповідачем про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн. за адміністративне правопорушення. Також відповідачу було запропоновано протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази.

Разом з тим, ухвалою суду від 20.12.2024 замінено неналежного відповідача у адміністративній справі №127/40619/24 - Головне управління Національної поліції у Вінницькій області, на належного відповідача - Департамент патрульної поліції Національної поліції України (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3).

На виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі, представником відповідача було надіслано суду відзив. Зі змісту даного відзиву вбачається, що вимоги позивача є безпідставними. Так, під час патрулювання 26.11.2024 поліцейським взводу №1 роти №4 БУПП у Вінницькій області ДПП Колосом Олексієм Руслановичем було зупинено позивача ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом Mercedes-Benz Sprinter 312 D д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому не мав права керування таким транспортним засобом, чим порушено п. 2.1.а ПДР України.

Встановивши всі обставини правопорушення, керуючись ст.ст. 33, 36 та 284 КУпАП інспектором було прийнято рішення притягти водія до адміністративної відповідальності та в подальшому винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕНА №3551075 за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Відповідачем зазначається, що оскаржувана постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, є обґрунтованою та законною.

Позивач та його представник в судове засідання 08.01.2025 не з`явилися, однак 08.01.2025 представник позивача - адвокат Шевчук В.О., звернувся до суду з клопотанням, в якому просив розгляд справи провести у його відсутність, зазначивши, що позовну заяву підтримує у повному обсязі.

Департамент патрульної поліції Національної поліції України будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи повноважного представника в судове засідання не направив.

Згідно з частиною третьою статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Частиною четвертою статті 229 КАС України передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 26.11.2024 інспектором 1 взводу 4 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області молодшим лейтенантом поліції Колосом Олексієм Руслановичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ЕНА №3551075, якою визнано винним ОСОБА_1 в тому, що він 26.11.2024 о 13:21 год. в м. Вінниця, вул. Левка Лук`яненка (Ватутіна), 143, керував транспортним засобом Mercedes-Benz Sprinter 312 D, д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 а) ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 3400 гривень.

Відповідно до статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Частиною другою та четвертою статті 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в тому числі ст. 126 КУпАП). У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Частиною 5 ст. 258 КУпАП не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо порушення.

Аналогічне положення міститься і в підпунктах 1, 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Отже, у разі скоєння правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься відразу на місці вчинення правопорушення, що і було вчинено інспектором 1 взводу 4 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області молодшим лейтенантом поліції Колосом Олексієм Руслановичем.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, статтею 7 якого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, вчинених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно зі статтею 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: в тому числі передбачені частиною першою, другою і четвертою статті 126.

За приписами частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Закон України "Про дорожній рух" регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до статті 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР України).

Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до частини другої статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З оскаржуваної постанови вбачається, що 26.11.2024 о 13:21 год. в м. Вінниця, вул. Левка Лук`яненка (Ватутіна), 143, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes-Benz Sprinter 312 D, д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 а) ПДР за що передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно зі статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух

Згідно з пунктом 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до пункту 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 р. № 340 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 р. № 511) особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до пункту 2.13 ПДР України право на керування транспортними засобами особам може бути надано:

мототранспортними засобами і мотоколясками (категорії А1, А) - з 16-річного віку;

автомобілями, колісними тракторами, самохідними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами, які експлуатуються на вулично-дорожній мережі, всіх типів (категорії В1, В, С1, С), за винятком автобусів, трамваїв і тролейбусів, - з 18-річного віку;

автомобілями з причепами або напівпричепами (категорії ВЕ, С1Е, СЕ), а також тими, що призначені для перевезення великогабаритних, великовагових і небезпечних вантажів, - з 19-річного віку;

автобусами, трамваями і тролейбусами (категорії D1, D, D1Е, DЕ, Т) - з 21-річного віку.

Транспортні засоби належать до таких категорій:

А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт;

А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб.см і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше;

В1 - квадро- і трицикли, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) мототранспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів;

В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми, состав транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

С1 - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С1 та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

D1 - призначені для перевезення пасажирів автобуси, у яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, не перевищує 16, состав транспортних засобів з тягачем категорії D1 та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

D - призначені для перевезення пасажирів автобуси, у яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, більше 16, состав транспортних засобів з тягачем категорії D та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

ВЕ, С1Е, СЕ, D1E, DE - состави транспортних засобів з тягачем категорії В, С1, С, D1 або D та причепом, повна маса якого перевищує 750 кілограмів;

Т - трамваї та тролейбуси.

З посвідчення водія серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_1 02.12.1997 ДАІ МВС-УВС м. Вінниця, слідує, що останній має право на керування транспортними засобами категорії «В».

В той же час, зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на автомобіль Mercedes-Benz Sprinter 312 D, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 слідує, що вказаний транспортний засіб 10.01.2018 зареєстровано як загальний автобус, категорії - «D», кількістю сидячих місць з місцем водія 19, маса без навантаження - 2168 кг, повна маса - 3500 кг.

Отже, оскільки транспортний засіб Mercedes-Benz Sprinter 312 D, державний номерний знак НОМЕР_5 , яким керував ОСОБА_1 , є автобусом та відноситься до категорії «D», для можливості керування цим транспортним засобом водію необхідно мати посвідчення водія з категорією «D».

Однак, позивачем до матеріалів справи не надано суду доказів на підтвердження того, що останній має право на керування транспортним засобом категорії «D».

Що стосується посилань позивача з приводу того, що постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2022 №348 внесено зміни до постанови КМУ від 03.03.2022 №184 то такі посилання не приймаються судом до уваги, з огляду на таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2022 №348 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 3 березня 2022 р. № 184 "Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами", доповнивши її пунктом 1-1 такого змісту:

«1-1. Установити, що у період воєнного стану до керування транспортними засобами категорії C, C1 на території України допускаються особи, які мають посвідчення водія категорії B.».

Таким чином, вказаною постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2022 №348 на період дії воєнного стану встановлено можливість керування транспортними засобами категорії «С» та «С1» особою, яка має посвідчення водія категорії «В», однак як встановлено судом під час розгляду даної справи, позивач маючи посвідчення категорії «В», керував транспортним засобом категорії «D», а не «С» та «С1», а відтак посилання позивача не грунтуються на вимогах закону та є безпідставними.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Однак, всупереч вимогам даної статті позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що адміністративне правопорушення ним не вчинялося.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтею 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини та визначені відповідно до них правовідносини, будь-яких відомостей, які б підтверджували зазначені позивачем обставини, позивачем не було надано суду, як і не було надано належних доказів не вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивач порушив Правила дорожнього руху України. Працівником УПП у Вінницькій області, як уповноваженою особою Національної поліції, було правомірно винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП України. При цьому, інспектор поліції Колос О.Р. з`ясував всі обставини, які підлягають з`ясуванню та діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно - правовими актами. Відтак, винесена постанова серії ЕНА №3551075 від 26 листопада 2024 року винесена в межах повноважень та у спосіб встановлений законом.

Частиною третьою статтею 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Аналіз зазначених норм права та встановлені в судовому засіданні обставини, дають суду підстави для висновку про правомірність винесеної відповідачем постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, а тому її необхідно залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

З урахуванням положень статті 139 КАС України, а також беручи до уваги те, що позовну заяву позивача залишено без задоволення, витрати позивача пов`язані зі сплатою судового збору слід залишити без відшкодування.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 9, 126, 222, 251, 258, 276, 280 КУпАП, ст.ст. 5, 9, 72-77, 90, 139, 241-243, 246, 250, 271, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Постанову серії ЕНА №3551075 від 26.11.2024, винесену інспектором 1 взводу 4 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області молодшим лейтенантом поліції Колосом Олексієм Руслановичем, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Шевчуком Вадимом Олександровичем, до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Суддя: