Справа № 140/11631/24
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2025-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року ЛуцькСправа № 140/11631/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі В/ч НОМЕР_1 , відповідач) щодо:

визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати грошової допомоги на оздоровлення передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2020 рік;

зобов`язання здійснити виплату грошової допомоги на оздоровлення передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2020 рік з урахуванням «індексації грошового забезпечення» в тому числі виплаченої на виконання рішень Волинського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року по справі №140/6035/21, від 11 січня 2024 року у справі №140/33553/23;

визнання протиправною бездіяльності щодо не врахування щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення при обрахунку грошової допомоги на оздоровлення передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2015, 2016, 2017, 2018 рік;

зобов`язання здійснити перерахунок та доплату грошової допомоги на оздоровлення передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2015, 2016, 2017, 2018 рік з урахуванням «щомісячної додаткової грошової винагороди» та «індексації грошового забезпечення» в тому числі виплаченої на виконання рішень Волинського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року по справі №140/6035/21, від 11 січня 2024 року у справі №140/33553/23;

визнання протиправною бездіяльності щодо не врахування індексації грошового забезпечення при обрахунку грошової допомоги на оздоровлення передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2019 рік;

зобов`язання здійснити перерахунок та доплату грошової допомоги на оздоровлення передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2019 рік з урахуванням індексації грошового забезпечення в тому числі виплаченої на виконання рішень Волинського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року по справі №140/6035/21, від 11 січня 2024 року у справі №140/33553/23.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходила військову службу у В/ч НОМЕР_1 , звідки наказом командира військової частини №198-ос від 09.04.2020 була звільнена та виключена зі списків особового складу та усіх видів грошового забезпечення.

Позивач зазначає, що рішеннями Волинського окружного адміністративного суду від 16.08.2021 по справі №140/6035/21 та від 11.01.2024 по справі №140/33553/23 було поновлено її право на отримання індексації грошового забезпечення в повному обсязі.

Виплату належної позивачу індексації в повному обсязі було здійснено 18.07.2024, проте перерахунок спірних виплат відповідачем проведено не було.

Таким чином, на думку позивача, вказані дії В/ч НОМЕР_1 призвели до не здійснення перерахунку та виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік, не в повному обсязі здійснено нарахування та виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2015-2019 роки, а також грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки та щорічної основної відпустки.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 21.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.14).

У поданому до суду відзиві на позовну заяву представник відповідача проти позовних вимог заперечив та просив у задоволенні позову відмовити (а.с.19-31).

В обґрунтування своєї позиції вказав, що наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 02.04.2020 №186-ОС позивача звільнено з військової служби за підпунктом ж пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 09.04.2020 №198-ОС прапорщика ОСОБА_1 виключено із списків особового складу загону та всіх видів забезпечення.

Щодо включення індексації у розрахунок одноразової грошової допомоги на оздоровлення представник відповідача вказав, що відповідно до «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Держприкордонслужби України» (що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) була затверджена наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.05.2008 №425, який в свою чергу був зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18 червня 2008 р. за № 537/15228, індексація грошового забезпечення не входила до складу місячного грошового забезпечення, і одночасно є компенсаційною виплатою, та відповідно не враховується при розрахунку одноразової грошової допомоги на оздоровлення.

Таким чином враховуючи, що індексація не входить до складу місячного грошового забезпечення, з якого здійснюється розрахунок одноразової грошової допомоги на оздоровлення, слід стверджувати, що прикордонним загоном було вірно нараховано та виплачено позивачу одноразову грошова допомога на оздоровлення.

Щодо не врахування у складі місячного грошового забезпечення, для обрахунку грошової допомоги на оздоровлення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 вказує наступне.

Так, представником позивача була заявлена позовна вимога, щодо перерахунку та виплати грошової допомоги на оздоровлення за 2015, 2016, 2017, 2018 з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбачено постановою КМУ №889.

У відповідності до вимог п. 3.7.1. Інструкції 425 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин), військовослужбовцям один раз на рік надається допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 6 Інструкції №73 винагорода виплачується

військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби; начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників.

Відповідно до пункту 8 Інструкції №73 винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат.

Отже, ураховуючи положення Інструкції №73 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин), слід прийти до висновку, що щомісячна додаткова грошова винагорода військовослужбовцям Державної прикордонної служби України не включається до складу місячного грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення грошової допомоги на оздоровлення військовослужбовців.

Враховуючи викладене, представник відповідача зазначив, що оскільки виплативши позивачу грошову допомогу на оздоровлення, без врахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, ІНФОРМАЦІЯ_1 не порушено вимоги належної оплати праці, а тому позовні вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача недоплачену грошову допомогу на оздоровлення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010, є такими, що не підлягають задоволенню.

Інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач проходила військову службу у В/ч НОМЕР_1 , зокрема у період з 2015 по 09.02.2020, що підтверджується наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №198-ос від 09.04.2020 та не заперечується відповідачем (а.с.6 зворот).

Відповідно до витягу з наказу командира В/ч НОМЕР_1 №198-ос від 09.04.2020 прапорщика ОСОБА_1 з 09.04.2020 виключено зі списків особового складу і всіх видів грошового забезпечення.

Як слідує з особистих карток грошового забезпечення позивачу виплачено грошову допомогу на оздоровлення (у серпні 2015 року у сумі 3 145,30 грн. у жовтні 2015 у сумі 86,35 грн; у червні 2016 року у сумі 4 907,10 грн; у лютому 2017 року у сумі 4 907,10 грн.; у лютому 2018 року у сумі 5 066,60 грн, у листопаді 2019 року у сумі 10 814,70 грн. (а.с.7-9).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16.08.2021 у справі №140/6035/21 позов задовольнити частково, зокрема визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення ОСОБА_1 перерахунку раніше виплаченої індексації грошового забезпечення з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця - січня 2008 року, за період з 01.03.2018 по 09.04.2020 із застосуванням базового місяця - березень 2018 року та зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця - січня 2008 року, за період з 01.03.2018 по 09.04.2020 із застосуванням базового місяця - березень 2018 року (з урахуванням виплачених сум). В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 11.01.2024 у справі №140/33553/23 позов задоволено, зокрема визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо недотримання вимог абзаців третього - шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01 березня 2018 року по 09 квітня 2020 року та зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 09 квітня 2020 року у розмірі 4448,22 грн в місяць, що розраховується як різниця між сумою індексації та розміром підвищення доходу відповідно до абзаців четвертого - шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

На виконання рішень суду відповідач 18.07.2024 виплатив ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у розмірі 110 851,87 грн, що підтверджено випискою з карткового рахунку позивача у банку (а.с.10).

Спірні правовідносини виникли щодо нарахування та виплати позивачу допомоги на оздоровлення за 2015 -2020 роки без включення до місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Преамбулою Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ) передбачено, що цей Закон визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

За приписами пунктів 2, 3 статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України (пункт 4 статті 9 Закону №2011-ХІІ).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (була чинною до 28 лютого 2018 року) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Аналогічні положення щодо складу грошового забезпечення містить пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу тa деяких інших осіб» (набрала чинності 01 березня 2018 року), якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб.

Отже, грошове забезпечення військовослужбовців включає: основні види (посадовий оклад; оклад за військовим званням); щомісячні додаткові види (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 1 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

За змістом частини другої статті 15 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах: 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

На час нарахування та виплати допомоги для оздоровлення за 2015-2018 роки діяла Інструкція №425, а з 2018 року - Інструкція №558; ними визначено порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які займають посади в спеціально уповноваженому центральному органі виконавчої влади у справах охорони державного кордону (Адміністрації Державної прикордонної служби України), територіальних органах спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у справах охорони державного кордону (регіональних управліннях Державної прикордонної служби України), Морській охороні, яка складається із загонів морської охорони, органах охорони державного кордону (прикордонних загонах, окремих контрольно-пропускних пунктах, авіаційних частинах), розвідувальному органі спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у справах охорони державного кордону, навчальних закладах, науководослідних установах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення Державної прикордонної служби України (далі - органи Держприкордонслужби).

За змістом пунктом 1.2 розділу I Інструкції №425 місячне грошове забезпечення - це грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством. До складу місячного грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати та премія).

Підпунктами 3.7.1, 3.7.4 пункту 3.7 розділу ІІІ Інструкції №425 встановлено, що військовослужбовцям один раз на рік надається допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. Розмір допомоги для оздоровлення визначається, виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно із законодавством на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Аналогічні положення закріплені у пунктах 1, 5 глави 7 розділу IV Інструкції №558.

Також підпунктом 1 пункту 6 глави 9 розділу V Інструкції №558 встановлено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які в разі звільнення з військової служби мають право на отримання одноразової грошової допомоги, до їх грошового забезпечення, з якого нараховується ця одноразова грошова допомога, включаються: для військовослужбовців, що звільняються з посад, на які вони були призначені, - посадовий оклад, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород).

Підпунктом 5 пункту 1 Постанови №889 (доповнено постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року №704 «Про внесення зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 р. №889», яка набрала чинності з 01 січня 2016 року) установлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Державної прикордонної служби (крім тих, що зазначені в підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

На виконання Постанови №889 02 лютого 2016 року Міністерством внутрішніх справ України видано наказ №73, яким затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 грудня 2016 року за №217/28347), пунктом 3 якої встановлено, що до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад (з урахуванням підвищення), оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений).

Відповідач не заперечує, що при нарахуванні ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у серпні 2015 року у сумі 3 145,30 грн. у жовтні 2015 у сумі 86,35 грн; у червні 2016 року у сумі 4 907,10 грн; у лютому 2017 року у сумі 4 907,10 грн.; у лютому 2018 року у сумі 5 066,60 грн, у листопаді 2019 року у сумі 10 814,70 грн. індексація грошового забезпечення не враховувалася.

Надаючи оцінку доводам сторін у цьому спорі суд зазначає, що правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03 липня 1991 року №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282-XII).

Статтею 1 Закону №1282-XII встановлено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Суд враховує, що, як видно з особистих карток грошового забезпечення у місяці виплати допомоги на оздоровлення (у серпні 2015 року у сумі 3 145,30 грн. у жовтні 2015 у сумі 86,35 грн; у червні 2016 року у сумі 4 907,10 грн; у лютому 2017 року у сумі 4 907,10 грн.; у лютому 2018 року у сумі 5 066,60 грн, у листопаді 2019 року у сумі 10 814,70 грн) позивачу не виплачувалася індексація грошового забезпечення, а рішеннями Волинського окружного адміністративного суду від 16.08.2021 у справі №140/6035/21 та від 11.01.2024 у справі №140/33553/23 було зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період, починаючи з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця - січня 2008 року, за період з 01.03.2018 по 09.04.2020 із застосуванням базового місяця - березень 2018 року та здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 09 квітня 2020 року у розмірі 4448,22 грн в місяць, що розраховується як різниця між сумою індексації та розміром підвищення доходу відповідно до абзаців четвертого - шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Отже, індексація грошового забезпечення у період з 01.12.2015 по 09.04.2020 підлягала виплаті позивачу щомісячно (повинна була мати щомісячний характер) та враховуючи її особливу правову природу, у відповідача були відсутні правові підстави для її неврахування при обрахунку грошової допомоги на оздоровлення (у червні 2016 року у сумі 4 907,10 грн; у лютому 2017 року у сумі 4 907,10 грн.; у лютому 2018 року у сумі 5 066,60 грн, у листопаді 2019 року у сумі 10 814,70 грн) без урахування у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення (такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду у постановах від 30 квітня 2021 року у справі №620/561/20, від 21 грудня 2021 року у справі №820/3423/18, від 30 листопада 2023 року у справі №380/21619/21 та ін.).

Щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку та виплаті допомоги на оздоровлення, виплаченої у серпні 2015 року у сумі 3 145,30 грн. та у жовтні 2015 у сумі 86,35 грн, то суд зазначає, що дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки індексація грошового забезпечення встановлена ОСОБА_1 рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16.08.2021 у справі №140/6035/21 починаючи лише з 01.12.2015.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання здійснити виплату грошової допомоги на оздоровлення передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2020 рік з урахуванням «індексації грошового забезпечення» суд вказує, що згідно картки грошового забезпечення позивача за січень-грудень 2020 року, то грошова допомога на оздоровлення позивачу у 2020 році виплачена не була, а тому не підлягає до перерахунку з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення (а.с.9 зворот).

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для включення індексації грошового забезпечення до місячного грошового забезпечення для обрахунку розміру матеріальної допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016-2019 роках.

Вирішуючи питання наявності правових підстав для перерахунку та виплати грошової допомоги на оздоровлення за 2015-2018 роки, з урахуванням в складі, з якої вони обраховуються, щомісячної додаткової грошової винагороди, суд враховує наступне.

Щомісячна додаткова грошова винагорода була передбачена Постановою №889 (втратила чинність з 01.03.2018) та Інструкцією про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 15.11.2010 №595, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06.09.2012 за № 1540/21852 (втратила чинність з 16.12.2016 далі -Інструкція №595).

Так, підпунктами 1, 2 пункту 1 Постанови № 889 було установлено щомісячну додаткову грошову винагороду: 1) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення; 2) військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення (пункт 2 Постанови № 889).

На виконання постанови №889 Міністр оборони України наказом від 15.11.2010 №595 затвердив Інструкцію №595, яка визначала порядок та умови виплати особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі - військовослужбовці), які займають посади в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), щомісячної додаткової грошової винагороди (далі - винагорода).

Згідно із пунктами 3, 4 Інструкції №595 до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений). Виплата винагороди здійснюється з того дня, з якого військовослужбовці стали до виконання обов`язків за посадами, але не раніше дня видання наказу про призначення, і до дня їх звільнення від виконання обов`язків за посадами включно (у тому числі й у разі тимчасового виконання обов`язків за посадами, до яких вони допущені наказами відповідних командирів (начальників)).

Винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення (пункт 8 Інструкції №595).

Аналогічне регулювання цього питання запроваджено з прийняттям Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України 24.10.2016 №550 (далі - Інструкція № 550), яка застосовувалася протягом 2016-2018 років.

Водночас, Верховний Суд у постанові від 21.04.2021 у справі №380/2427/20 зазначив, що застосовуючи інструкції як спеціальні нормативно-правові акти, що визначають структуру та склад грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті одноразової допомоги при звільненні, слід враховувати пріоритетність законів над підзаконними актами та дискреції держави щодо визначення порядку та розміру гарантій особам, які проходять військову службу. Згідно з частинами другою, третьої статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців як обрахункової величини не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць. Такий принциповий підхід застосовується незалежно від виду виплат. Встановивши, що перед звільненням додаткова грошова винагорода на підставі Постанови №889, нараховувалась та виплачувалась позивачу щомісяця, Верховний Суд у постанові від 21.04.2021 у справі №380/2427/20 дійшов висновку, що така винагорода не може вважатись одноразовою, відповідає ознакам додаткового виду щомісячного грошового забезпечення військовослужбовців, які мають щомісячний та постійний характер.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.11.2021 у справі №825/997/17 відступила від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених Верховним Судом України в постановах від 04.11.2014 у справі № 21-473а14, від 03.03.2015 у справі №21-32а15 та від 19.05.2015 у справі № 21-466а15, та сформувала правовий висновок про те, що щомісячна додаткова грошова винагорода входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.

Як встановлено судом з карток грошового забезпечення ОСОБА_1 за січень-грудень 2015-2018 років, позивач додаткову грошову винагороду щомісячно під час проходження служби не отримувала, тому відповідно, вказана винагорода не повинна включатися до розрахунку грошової допомоги на оздоровлення (а.с.7-10).

Враховуючи наведене позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності щодо не врахування щомісячної додаткової грошової винагороди при обрахунку грошової допомоги на оздоровлення передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2015, 2016, 2017, 2018 роки є необґрунтованими та такою, що не підлягає до задоволення.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково у спосіб: визнання протиправною бездіяльності щодо не врахування індексації грошового забезпечення при обрахунку грошової допомоги на оздоровлення передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2016, 2017, 2018, 2019 роки та зобов`язання В/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2016, 2017, 2018, 2019 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення та з урахуванням раніше виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

З огляду на відсутність документально підтверджених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 72-77, 244-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення ОСОБА_1 нарахування та виплати грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016, 2017, 2018, 2019 роках з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016, 2017, 2018, 2019 роках з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення та з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Суддя А.Я. Ксензюк