Справа № 160/22704/24
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2025-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
20.08.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), у якій просить:
- скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо призначення з 01.10.2021 пенсії за вислугу 25 років ОСОБА_1 на підставі пункту «а» ч. 1 ст. 12 Закону України 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 65% від грошового забезпечення з якого обраховується пенсія;
- призначення та виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» ст. 12 Закону України 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з вислуги років - 33 роки 09 місяці і 20 днів, у розмірі 70% від грошового забезпечення з якого обраховується пенсія;
- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо призначення пенсії за вислугу 25 років ОСОБА_1 з 01.10.2021, на підставі пункту «б» ч. 1 ст. 12 Закону України 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 65% від грошового забезпечення з якого обраховується пенсія;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 01.10.2021 призначити та виплачувати пенсію за вислугу років ОСОБА_1 , відповідно до пункту «а» ст. 12 Закону України 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з вислуги років 33 роки 09 місяці і 20 днів, у розмірі 70% від грошового забезпечення з якого обраховується пенсія, з урахуванням проведених платежів.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
26.09.2024 відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування правової позиції зазначено, що розміри соціальних виплат залежать від фінансово-економічних можливостей держави, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.
Згідно з ч.ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .
Наказом №0069-о/д Державної фіскальної служби України від 21.09.2021 ОСОБА_1 звільнено за пунктом 64 підпунктом «г» (через скорочення штатів) з зазначенням вислуги років позивача станом на 30.09.2021, яка складає: в календарному обчисленні 23 роки 04 місяці 03 дні, в пільговому обчисленні 33 роки 09 місяців 20 днів.
Відповідно до подання Управління оперативного документування Головного управління боротьби з фінансовими злочинами ДФС України про призначення пенсії від 12.10.2021 №04-08/258, позивачу з 01.10.2021 року призначено пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
07.08.2023 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років, на підставі п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило про відсутність законних підстав для такого призначення.
Позивач, не погодившись із зазначеними діями відповідача, звернувся до суду з відповідною позовною заявою.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/23124/23 від 26.02.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 на підставі пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01.10.2021 року на підставі пункту «б» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та виплачувати з 01.10.2021 року, з урахуванням проведених платежів.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду у справі №160/23124/23 від 14.05.2024 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року по справі №160/23124/23 повернуто скаржнику.

Таким чином, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/23124/23 від 26.02.2024 набрало законної сили 14.05.2024.

На виконання рішення суду у справі №160/23142/23 від 26.02.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначено з 01.10.2021 пенсію за вислугу років згідно з пунктом «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у розмірі 65% від грошового забезпечення.

16.05.2024 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, зокрема, щодо повідомлення йому який розмір пенсії за вислугу років йому обраховано після призначення пенсії за вислугою років з 01.10.2021.

Листом від 28.06.2024 за №37637-23546/О-01/8-0400/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомлено, зокрема, про те, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 у справі №160/23124/23 ОСОБА_1 з 01.10.2021 призначено пенсію за вислугу років за умовами пункту "а" частини 1 статті 12 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262) у розмірі 65% від грошового забезпечення.

В подальшому, не погодившись із процентним розміром його пенсії, 15.07.2024 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із скаргою, у якій просив призначити пенсію за вислугою років з 01.10.2021 згідно з рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/23124/23 від 26.02.2024 у розмірі 70% від грошового забезпечення.

Листом від 13.08.2024 за №45428-31669/O-01/8-0400/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на скаргу позивача від 15.07.2024 надано відповідь про те, що ОСОБА_1 на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/23142/23 від 26.02.2024 призначено пенсію за вислугу 25 років за умовами пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», у розмірі 65% грошового забезпечення з якого обчислюється пенсія. Водночас відповідач наголосив на тому, що зазначеним рішенням суду не зобов`язано органи пенсійного фонду України призначити ОСОБА_1 пенсію виходячи з розміру 70% від грошового забезпечення.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у призначення пенсії відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з вислуги років 33 роки 09 місяці і 20 днів, у розмірі 70% від грошового забезпечення з якого обраховується пенсія, звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Стаття 13 Закону №2262-ХІІ, у редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії у розмірі 65% грошового забезпечення, передбачала, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а) особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", звільненим зі служби у Службі судової охорони та звільненим зі служби у Національному антикорупційному бюро України за віком чи через хворобу, звільненим зі служби в органах та підрозділах цивільного захисту за віком чи за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

б) особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України (пункт "б" статті 12): за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);

в) особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, які звільняються з військової служби на умовах Закону України "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" (пункт "в" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення із збільшенням цього розміру на 3 проценти за кожний повний рік вислуги понад 20 років, але не більше ніж 65 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Згідно з частиною третьою статті 43 Закону №2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За приписами частин другої та третьої статті 51 Закону №2262-ХІІ перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону №2262-ХІІ у редакції Закону України від 6 грудня 2016 року №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (набрала чинності з 1 січня 2017 року) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Так, судом було встановлено, що позивача, наказом №0069-о/д Державної фіскальної служби України від 21.09.2021 звільнено за пунктом 64 підпунктом «г» (через скорочення штатів) з зазначенням вислуги років позивача станом на 30.09.2021, яка складає: в календарному обчисленні 23 роки 04 місяці 03 дні, в пільговому обчисленні 33 роки 09 місяців 20 днів.

При цьому, право ОСОБА_1 на призначення пенсії за вислугу років згідно із п. «а» ст. 12 Закону №2262-ХІІ встановлено рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду №160/23124/23 від 26.02.2024, яке набрало законної сили, та в силу вимог ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає доказуванню.

Натомість зі змісту наявного в матеріалах справи протоколу за пенсійною справою позивача встановлено, що останній містить в собі відомості про вислугу років позивача, яка становить 25 календарних років.

Відтак слід зробити висновок про те, що відомості протоколу за пенсійною справою позивача суперечать даним органу, з якого останню було звільнено з військової служби.

Також судом встановлено, що згідно перерахунку пенсії за пенсійною справою позивача відповідачем здійснюється нарахування та виплата позивачу пенсії з урахуванням показника 65% грошового забезпечення.

Таким чином, оскільки позивач звільнений зі служби через скорочення штатів відповідач при призначенні пенсії за вислугу років мав виходити з 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення та за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення, тобто за вислугу 33 роки 09 місяців 20 днів пенсія позивача повинна бути визначена у розмірі 70 відсотків грошового забезпечення (50% (20 років) + 20 % (13 років *3% але не більше 70%)).

Підсумовуючи викладене, суд робить висновок, що у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії при її призначенні, тому зменшуючи розмір пенсії позивачу з 70% до 65% відповідних сум грошового забезпечення відповідач діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені законодавством України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статті 17, частини п`ятої статті 19 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вперше у рішенні від 16.12.1974 у справі «Міллер проти Австрії», де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «Гайгузус проти Австрії» від 16.09.1996, в якому зазначено, що якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» (рішення від 08.11.2005) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Європейський Суд з прав людини в своєму рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача, суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Позивач у позовній заяві просить суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, які виразилася у протиправній відмові пенсійного органу оформленій листом-відповіддю №45428-31669/0-01/8-0400/23 від 13.08.2024, щодо: скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо призначення з 01.10.2021 пенсії за вислугу 25 років ОСОБА_1 на підставі пункту «а» ч. 1 ст. 12 Закону України 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 65% від грошового забезпечення з якого обраховується пенсія; призначення та виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» ст. 12 Закону України 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з вислуги років - 33 роки 09 місяці і 20 днів, у розмірі 70% від грошового забезпечення з якого обраховується пенсія; скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо призначення пенсії за вислугу 25 років ОСОБА_1 з 01.10.2021, на підставі пункту «б» ч. 1 ст. 12 Закону України 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 65% від грошового забезпечення з якого обраховується пенсія.

Вказана вимога не відповідає ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Як вже було зазначено, листом №45428-31669/0-01/8-0400/23 від 13.08.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позивачу відмовлено у призначенні та виплати пенсії ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» ст. 12 Закону України №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з вислуги років - 33 роки 09 місяці і 20 днів, у розмірі 70% від грошового забезпечення з якого обраховується пенсія.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що саме діями відповідача порушуються права позивача, оскільки відповідачем (дією) шляхом формування листа №45428-31669/0-01/8-0400/23 від 13.08.2024 відмовлено у здійсненні призначення та виплати пенсії ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» ст. 12 Закону України 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з вислуги років - 33 роки 09 місяці і 20 днів, у розмірі 70% від грошового забезпечення з якого обраховується пенсія.

Отже, належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є вимога про визнання протиправними дій щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні з 01.10.2021 пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» ч. 1 ст. 12 Закону України 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 70% від грошового забезпечення з якого обраховується пенсія, а також зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 01.10.2021 здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , відповідно до пункту «а» ст. 12 Закону України 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з вислуги років 33 роки 09 місяці і 20 днів, у розмірі 70% від грошового забезпечення з якого обраховується пенсія, з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.

Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 1211,20 грн, що документально підтверджується квитанцією від 19.08.2024.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 1211,20 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог у сумі 605,60грн.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, код ЄДРПОУ 21910427) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні з 01.10.2021 пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» ч. 1 ст. 12 Закону України 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 70% від грошового забезпечення з якого обраховується пенсія.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 01.10.2021 здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , відповідно до пункту «а» ст. 12 Закону України 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з вислуги років 33 роки 09 місяці і 20 днів, у розмірі 70% від грошового забезпечення з якого обраховується пенсія, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський