Справа № 331/4755/24
Суддя: Ханієва Ф. М.
Дата ухвалення: 2024-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 331/4755/24
Провадження № 2-а/0203/49/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді - Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання - Клімової Н.А.,

за участі:

представника позивача - Сандак І.А. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

29.10.2024 року до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська на підставі ухвали Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 20.09.2024 року про передачу справи для розгляду за підсудністю надійшли матеріали адміністративної справи №331/4755/24 за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову №1/5482 від 19.06.2024 року по справі про адміністративне правопорушення, винесену ІНФОРМАЦІЯ_3 , якою ОСОБА_1 притягнено до відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП.

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він не погоджується з оскаржуваною постановою, бо вважає її протиправною, такою, що підлягає скасуванню. Позивач зазначив, що підставою для винесення оскаржуваної постанови є протокол №238 від 15.06.2024 року, складений командиром роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 капітан ОСОБА_2 . Проте притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством. Розгляд справи про адміністративне правопорушення має здійснюватися з дотриманням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначених ст. 268 КУпАП. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Проте позивача не було повідомлено про час, дату та місце розгляду справи, хоча у протоколі стоїть його підпис. Тим самим позивача було позбавлено права, зокрема, давати пояснення, подавати докази та користуватися юридичною допомогою.

При цьому відповідно до протоколу, оскаржуваної постанови позивача притягують до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП, норма якої передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення. Водночас у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що відсутні дані про попереднє притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Отже, притягнення позивача за повторне протягом року порушення призовниками військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку є неправомірним, бо протягом року позивач не притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210 КУпАП. Розмір штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, шляхом простого математичного обрахування, складає від 5100 грн до 8500 грн. Однак, до позивача застосована сума штрафу у розмірі 17000 грн, що відповідає санкції ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Крім того, позивач вказав, що суть адміністративного правопорушення у протоколі та оскаржуваній постанові значиться як відмова позивача від проходження ВЛК. Проте у протоколі не зазначено, коли та на яку дату позивачу було вручено повістку про проходження військово-лікарської комісії (ВЛК). Позивач повідомив суд про те, що така повістка йому не вручалась під особистий підпис та не направлялась засобами поштового зв`язку. Позивач вважає, що це виключає зміст суті накладеного на нього адміністративного правопорушення, а саме відмова від проходження ВЛК. Особа не може відмовитись від проходження ВЛК, якщо її не було направлено на її проходження.

З огляду на викладене, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідач не подав до суду відзив на адміністративний позов.

Під час судового засідання представник позивача, яка брала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, повністю підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити, підстави звернення до суду з позовом пояснила суду таким чином, як про це вказано вище. Представник позивача зазначила, що відповідачем було складено акт про відмову позивача від проходження ВЛК, хоча направлення ІНФОРМАЦІЯ_4 йому не видавалось. Відповідач, своєю чергою, не надав доказів направлення позивача на проходження ВЛК. Тому позивач не міг відмовитися від проходження ВЛК. Також представник позивача наголосила на тому, що відсутня повторність в діях позивача, розмір штрафу відповідає санкції ч. 3 ст. 210 КУпАП, а тому притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП є неправомірним.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 12.11.2024 року було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Сандак Ірини Анатоліївни про поновлення строку на звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом, визнано поважними причини пропуску позивачем строку на звернення до адміністративного суду та поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, прийнято до свого провадження адміністративну справу № 331/4755/24, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

У судове засідання, призначене на 13.12.2024 року, з`явилась представник позивача, яка брала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, був повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи, не подав до суду будь-якого клопотання щодо участі у судовому засіданні.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 205 КАС України, суд розглянув справу за відсутності представника відповідача.

Під час розгляду справи судом були заслухані усні пояснення представника позивача, досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Судом встановлено, що відповідно до протоколу №238 про адміністративне правопорушення від 15.06.2024 року, складеного командиром роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 капітаном ОСОБА_2 , відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відомості про попереднє притягнення до адміністративної відповідальності - відсутні, 15.06.2024 року о 09:00 годині в ІНФОРМАЦІЯ_3 під час проходження ВЛК для визначення придатності до військової служби, було зафіксовано відмову ОСОБА_1 проходити ВЛК, про що було складено Акт про відмову від проходження ВЛК. Таким чином, громадянин ОСОБА_1 порушив Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а саме пп.4 п.1, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 2 статті 210 КУпАП.

З протоколом було ознайомлено ОСОБА_1 , який підписав протокол без зауважень, отримав другий примірник протоколу, про що є його підписи у протоколі.

За змістом протоколу, ОСОБА_1 було роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, проте не вказано дату ознайомлення позивача з протоколом та роз`яснення його прав та обов`язків.

Постановою №1/5462 по справі про адміністративне правопорушення від 19.06.2024 року, складеної ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковником ОСОБА_3 , за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу скасування постанови про адміністративне правопорушення.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до положень статті 210 КУпАП, порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку - тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 1).

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 2).

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 3).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. №1487 (в редакції, чинній станом на момент вчинення адміністративного правопорушення), призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні, зокрема, проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я СБУ, а у розвідувальних органах - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії розвідувальних органів.

Відповідно до пункту 69 розділу «Медичний огляд військовозобов`язаних та резервістів» Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. №560 (далі - Порядок №560), резервісти та військовозобов`язані, які в мирний час були призначені на комплектування військових частин (установ) з врученням мобілізаційних розпоряджень під час мобілізаційного розгортання Збройних Сил та інших військових формувань, призиваються на військову службу під час мобілізації, на особливий період за результатами раніше пройдених медичних оглядів та їх опитування про наявність або відсутність скарг на стан здоров`я. Резервісти або військовозобов`язані, у яких відсутні скарги на стан здоров`я, на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду не направляються.

Особи, які не проходили медичний огляд або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, направляються на військово-лікарську комісію.

Громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), на медичний огляд не направляються. На медичний огляд громадяни, які уточнили свої облікові дані, викликаються повісткою.

У разі проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду під час мобілізації та/або воєнного стану строк дії довідки з висновком щодо придатності до військової служби становить один рік.

Відповідно до пунктів 70, 71, 74 Порядку №560, порядок проведення медичного огляду резервістів та військовозобов`язаних, персональний склад військово-лікарських комісій, порядок їх роботи визначаються у порядку, встановленому Міноборони.

Медичний огляд резервістів та військовозобов`язаних може проводитися у закладах охорони здоров`я, що мають відповідний договір із НСЗУ за програмою державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік.

Резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті .

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис .

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Відповідно до положень статті 35 КУпАП, обставинами, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються, зокрема, повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню; вчинення правопорушення особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення.

Аналіз викладених вище норм та обставин справи вказує, що відповідач не довів належними та допустимими доказами дотримання ним порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, визначеного ст. 268 КУпАП, а також направлення позивача на медичний огляд, відповідно до встановленого вище порядку. Оскільки суду не надано доказів виклику позивача ані до ІНФОРМАЦІЯ_4 для проходження медичного огляду, ані видачі йому направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду та фіксації відмови позивача від проходження ВЛК, ані виклику позивача на розгляд справи про адміністративне правопорушення та зворотного суду не доведено.

Також суд бере до уваги те, що відповідач не довів наявність ознак повторності в діях позивача. Оскільки повторність правопорушення визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, зокрема, які набрали законної сили. Натомість позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП, за якою однією з основних ознак адміністративного правопорушення, є повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Крім того, суд враховує і доводи сторони позивача про протиправне визначення розміру штрафу у сумі 17000,00 грн, тобто одна тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що передбачений санкцією частини 3 статті 210 КУпАП. Натомість санкцією частини 2 статті 210 КУпАП визначений штраф у розмірі від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто від 5100,00 грн до 8500,00 грн.

Отже, оскаржувана постанова №1/5482 від 19.06.2024 року по справі про адміністративне правопорушення прийнята відповідачем з порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, порушенням порядку направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, порушенням порядку складання постанови у справі про адміністративне правопорушення та не доведенням наявності складу адміністративного правопорушення в діях позивача.

Суд зазначає, що згідно з положеннями статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 08.07.2020 року, справа №463/1352/16-а, провадження №К/9901/21241/18, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до положень частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України», Суд вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Суд, керуючись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до положень статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб`єкта владних повноважень.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведена наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тому оскаржувана постанова №1/5482 від 19.06.2024 року по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача - закриттю.

При цьому, з огляду на вимоги статті 286 КАС України, позовні вимоги в частині визнання протиправною постанови №1/5482 від 19.06.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволенню не підлягають, оскільки охоплюються вирішеним питанням про скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі.

З приводу вирішення питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору, суд зазначає таке.

Відповідно до положень статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

У разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання позовної заяви про скасування постанови про адміністративне правопорушення належить сплачувати судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб (постанова ВП ВС від 18.03.2020 року у справі №543/775/17.

Станом на 01.01.2024 року 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 605,60 грн.

V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про судові витрати.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, з огляду на вимоги ст. 286 КАС України, а саме: в частині вимог про скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення адміністративний позов підлягає задоволенню, а у задоволенні іншої частини позовних вимог щодо визнання протиправною постанови №1/5482 від 19.06.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_1 слід відмовити.

З приводу розподілу судових витрат зі сплати судового збору, суд зазначає, що з урахуванням вимог ст. 139 КАС України, того, що адміністративний позов задоволений частково на користь позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, з дотриманням принципів розумності та пропорційності, з відповідача як суб`єкта владних повноважень за рахунок його бюджетних асигнувань на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 262, 286, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити частково.

Скасувати постанову №1/5482 від 19.06.2024 року по справі про адміністративне правопорушення, винесену ІНФОРМАЦІЯ_3 , якою на ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання як ВПО: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання як ВПО: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити.

У задоволенні іншої частини позовних вимог про визнання протиправною постанови №1/5482 від 19.06.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений та проголошений 13.12.2024 року.

Суддя Ф.М. Ханієва