Справа № 200/7546/24
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2025-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2025 року Справа№200/7546/24

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Череповський Є.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) про визнання противоправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

28.10.2024 ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 20.08.2024 №11;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.08.2024 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу періоди його трудової діяльності, вказані у трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_2 ( з 11.11.1987 по 12.10.2005), а також період служби в радянській армії (з 27 травня 1980 року по 28 березня 1982 року).

В обгрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що 20 серпня 2024 року уповноваженими особами Відповідача прийнято рішення №11, відповідно до якого Позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 20 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Як видно зі змісту Оскаржуваного рішення причиною відмови у призначенні пенсії за віком та не зарахування до страхового стажу за доданими документами стало те, що згідно трудової книжки колгоспника від 26.08.1988 серія НОМЕР_3 період роботи у колгоспі з 11.11.1987 по 31.12.1998 до страхового стажу не зараховано, оскільки у відомостях про трудову участь у громадському господарстві у підставах внесення записів відсутні посилання на дату та номер документів та на титульній сторінці трудової книжки дата народження неповна (період роботи з 01.01.1999 по 31.12.2003 зараховано до страхового стажу за даним персоніфікованого обліку); 2) згідно військового квитка від 13.05.1980 № НОМЕР_4 період військової служби, також не зараховано до страхового стажу, оскільки військовий квиток непридатний для сприйняття змісту (відсутні роки служби),дата народження дописана, зазначене ім`я « ОСОБА_2 » не відповідає імені « ОСОБА_2 » у трудовій книжці рос. Мовою; 3) згідно свідоцтва від 24.02.1994 №078671 період навчання з 15.11.1993 по 29.01.1994, також не зараховано до страхового стажу, оскільки відсутні відомості про присвоєння кваліфікації.

З вказаною відмовою Позивач не згодний, вважає її протиправною та такою, що суттєво порушує гарантоване право Позивача на отримання соціальних виплат.

Ухвалою суду від 04.11.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, витребувано у відповідачів докази у справі.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, за текстом якого відповідач заперечує проти доводів позивача, просить суд у її задоволенні відмовити. В обґрунтування вказує, що Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років. Згідно з частиною 2 статті 26 Закону № 1058 у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року. Приписами частини 3 статті 26 Закону № 1058 передбачено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: починаючи з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 15 до 23 років.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Закон № 1058 набрав чинності 1 січня 2004 року. До зазначеної дати пенсійні відносини врегульовувалися Законом України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788). Відповідно до статті 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі членства в колгоспах, незалежно від характеру, тривалості роботи і перерв. При цьому, при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Статтею 62 Закону № 1788 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Якщо колгоспник не відпрацював обов`язковий мінімум трудової участі в громадському господарстві з причин, визнаних правлінням чи загальними зборами колгоспників поважними, адміністрація колгоспу вносила відповідні записи до трудової книжки. Для підтвердження стажу роботи в колгоспі приймаються також довідки, видані правлінням колгоспу. В довідці вказується, з якого року колгоспник є членом колгоспу і скільки років працював у колгоспі. Крім цього, для підтвердження стажу роботи в колгоспі приймаються довідки архівних установ.

У пункті 2.4. Інстукції № 58 зазначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Положеннями пункту 2.11. Інструкції № 58 встановлено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

До страхового стажу Позивача відповідно до записів у трудовій книжці колгоспника від 26.08.1988 серія НОМЕР_3 не зараховано: - період роботи з 11.11.1987 по 31.12.1998, оскільки у відомостях про трудову участь у громадському господарстві у підставах внесення записів відсутні посилання на дату та номер документів. На титульній сторінці трудової книжки дата народження неповна, що є порушенням вимог Інструкції № 58 та Інструкції № 162. Водночас, період роботи з 01.01.1999 по 31.12.2003 зараховано до страхового стажу за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ); - період військової служби з 27.05.1980 по 28.03.1982 згідно з військовим квитком від 13.05.1980 № НОМЕР_4 у зв`язку з тим, що військовий квиток непридатний для сприйняття змісту (відсутні роки служби), дата народження дописана, зазначене ім`я « ОСОБА_2 » не відповідає імені « ОСОБА_2 » у трудовій книжці рос. мовою; - період навчання з 15.11.1993 по 29.01.1994 відповідно до свідоцтва від 24.02.1994 №078671, оскільки відсутні відомості про присвоєння кваліфікації. Відповідно до наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж ОСОБА_1 станом на дату звернення з заявою про призначення пенсії складає 05 років 09 місяців 10 днів (стаж для визначення права складає 28 років 11 місяців 00 днів), що є не достатнім для призначення пенсії за віком на підставі статті 26 Закону № 1058. Пенсії в Україні призначаються при настанні певних юридичних фактів (вік, стаж, пільги тощо). Згідно з вимогами чинного законодавства у сфері пенсійного забезпечення для призначення пенсії за віком необхідно: - досягнення особою віку, визначеного законом; - наявність необхідного страхового стажу роботи. Відсутність однієї з вказаних умов не породжує виникнення права на призначення пенсії.

Представником позивача було надано відповідь на відзив, в якій представник заперечував проти доводів викладених відповідачем у відзиві, підтримав свою позицію викладену у позові та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до статті 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), є громадянином України, що підтверджується копією паспорта № НОМЕР_5 .

Відповідачем було надано військовий квиток серії НОМЕР_6 від 13.05.1980 року на ім`я російською « ОСОБА_1 ».

Також було надано обліково-сервісну картку до військового квитка серії НОМЕР_6 , відповідно до якої в розділі ІІ. Проходження військової служби в графі 17 зазначено про те, що 27 травня 1980 року наказом №144 ОСОБА_1 був зарахований до списків особового складу в/ч НОМЕР_7 , наказом №85 від 28.03.1982 року в/ч НОМЕР_8 - звільнений в запас.

Відповідно до трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_3 , Позивач працював:

11.11.87 прийнятий в члени колгоспу «Победа» відповідно до поданої заяви (наказ №17 від 17.11.1987) та прийнятий на роботу скотарем;

31.03.2000 звільнений у зв`язку з реорганізацією КСП «Победа» (наказ №2 від 31.03.2000);

01.04.2000 прийнятий на роботу за переводом в ГТ «Перемога» (наказ №1/к від01.04.2000);

12.10.2005 звільнений з роботи у зв`язку з припиненням трудової діяльності господарства (наказ №64/к від 05.10.2000).

Відповідно до записів про трудову участь в громадському господарстві Позивач:

у 1987 відпрацював 35 трудодні при річному мінімумі прийнятому колгоспом 275;

у 1988 відпрацював 329 трудодні при річному мінімумі прийнятому колгоспом 275;

у 1989 відпрацював 275 трудодні при річному мінімумі прийнятому колгоспом 275;

у 1990 відпрацював 298 трудодні при річному мінімумі прийнятому колгоспом 260;

у 1991 відпрацював 294 трудодні при річному мінімумі прийнятому колгоспом 260;

у 1992 відпрацював 272 трудодні при річному мінімумі прийнятому колгоспом 260;

у 1993 відпрацював 204 трудодні при річному мінімумі прийнятому колгоспом 260;

у 1994 відпрацював 279 трудодні при річному мінімумі прийнятому колгоспом 260;

у 1995 відпрацював 305 трудодні при річному мінімумі прийнятому колгоспом 260;

у 1996 відпрацював 306 трудодні при річному мінімумі прийнятому колгоспом 260.

у 1997 відпрацював 307 трудодні при річному мінімумі прийнятому колгоспом 260.

у 1998 відпрацював 306 трудодні при річному мінімумі прийнятому колгоспом 260.

у 1999 відпрацював 304 трудодні при річному мінімумі прийнятому колгоспом 260.

12.08.2024 року позивач звернувся до територіальних органів ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком.

Заява позивача про призначення пенсії була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, за результатом якої прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії № 11 від 20.08.2024 року через відсутність необхідного страхового стажу.

З рішення вбачається, що вік заявника - 63 роки 05 місяців. Страховий стаж особи становить 05 років 09 місяців 10 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано:

- згідно трудової книжки колгоспника від 26.08.1988 серія НОМЕР_3 період роботи у колгоспі з 11.11.1987 по 31.12.1998, оскільки у відомостях про трудову участь у громадському господарстві у підставах внесення записів відсутні посилання на дату та номер документів та на титульній сторінці трудової книжки дата народження неповна (період роботи з 01.01.1999 по 31.12.2003 зараховано до страхового стажу за даними персоніфікованого обліку);

- згідно військового квитка від 13.05.1980 № НОМЕР_4 період військової служби, оскільки військовий квиток непридатний для сприйняття змісту (відсутні роки служби), дата народження дописана, зазначене ім`я « ОСОБА_2 » не відповідає імені « ОСОБА_2 » у трудовій книжці рос. мовою;

- згідно свідоцтва від 24.02.1994 № НОМЕР_9 період навчання 15.11.1993 по 29.01.1994, оскільки відсутні відомості про присвоєння кваліфікації. Заявник - не працює.

Відповідно до розрахунку стажу РС-Право вбачається, що до страхового стажу Позивача зараховано період з 01.01.1999 по 31.01.2001, з 01.04.2001 по 31.07.2001, з 01.09.2001 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 30.09.2005, з 21.12.2021 по 31.03.2022, з 01.08.2023 по 25.09.2023, періоди роботи з 11.11.1987 по 31.12.1998, з 01.02.2001 по 31.03.2001, з 01.08.2001 по 31.08.2001, з 01.10.2005 по 12.10.2005 взагалі не зараховано до страхового стажу.

Позивач, не погодившись із зазначеним рішенням органу пенсійного фонду, звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

На підставі статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон №1058-IV) у статті 1 визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частина 3 статті 4 Закону №1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 56 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05 листопада 1991 року № 1788-XII, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 року «Про трудові книжки колгоспників» затверджено Основні положення про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників.

Пунктом 2 вказаної постанови встановлено, що трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів, в тому числі на членів риболовецьких колгоспів, з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

Згідно пунктів 1-3 Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудової діяльності членів колгоспів.

Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

Заповнення трудової книжки вперше проводиться в присутності особи, яку прийнято в члени колгоспу.

Відповідно до п. 5 Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, в трудову книжку колгоспника вносяться: відомості про трудову участь, зокрема прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання.

Згідно п. 13 Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу.

Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність відповідно до статуту і правил внутрішнього розпорядку колгоспу, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання ст. 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у нійзатвердив Порядок № 637.

Згідно п. 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

В п. 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 26 Порядку № 637 визначено, що якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Виходячи з наведених норм Порядку №637, у разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до записів в трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_3 , Позивач в спірний період працював:

11.11.87 прийнятий в члени колгоспу «Победа» відповідно до поданої заяви (наказ №17 від 17.11.1987) та прийнятий на роботу скотарем;

31.03.2000 звільнений у зв`язку з реорганізацією КСП «Победа» (наказ №2 від 31.03.2000);

01.04.2000 прийнятий на роботу за переводом в ГТ «Перемога» (наказ №1/к від01.04.2000);

12.10.2005 звільнений з роботи у зв`язку з припиненням трудової діяльності господарства (наказ №64/к від 05.10.2000).

Відповідно до записів про трудову участь в громадському господарстві Позивач:

у 1987 відпрацював 35 трудодні при річному мінімумі прийнятому колгоспом 275;

у 1988 відпрацював 329 трудодні при річному мінімумі прийнятому колгоспом 275;

у 1989 відпрацював 275 трудодні при річному мінімумі прийнятому колгоспом 275;

у 1990 відпрацював 298 трудодні при річному мінімумі прийнятому колгоспом 260;

у 1991 відпрацював 294 трудодні при річному мінімумі прийнятому колгоспом 260;

у 1992 відпрацював 272 трудодні при річному мінімумі прийнятому колгоспом 260;

у 1993 відпрацював 204 трудодні при річному мінімумі прийнятому колгоспом 260;

у 1994 відпрацював 279 трудодні при річному мінімумі прийнятому колгоспом 260;

у 1995 відпрацював 305 трудодні при річному мінімумі прийнятому колгоспом 260;

у 1996 відпрацював 306 трудодні при річному мінімумі прийнятому колгоспом 260.

у 1997 відпрацював 307 трудодні при річному мінімумі прийнятому колгоспом 260.

у 1998 відпрацював 306 трудодні при річному мінімумі прийнятому колгоспом 260.

у 1999 відпрацював 304 трудодні при річному мінімумі прийнятому колгоспом 260.

У пункті 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 передбачено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Комплексний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17, які стосуються уточнюючих довідок щодо пільгового стажу.

Суд зазначає, що на момент внесення записів за вказаний вище період діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 №252, зі змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.1990 №412), пунктом 2.3 глави 2 якої передбачено, що всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також нагороди і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видачі наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні в день звільнення і повинні чітко відповідати тексту наказу (розпорядженню).

Відповідно до п.1.1 Інструкції № 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно з п.2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.

Відповідно до п.2.3 Інструкції №162 всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.

Згідно підпунктів 2.10 та 2.11. пункту 2 Інструкції №162 відомості про працівника записуються на першій сторінці титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорта або свідоцтва про народження. Освіта - середня, середня спеціальна і вища - вказується тільки на підставі документів (атестата, посвідчення, диплома). Запис про незакінчену середню або незакінчену вищу освіті також може бути проведена лише на підставі відповідних документів (студентського квитка, залікової книжки, довідки навчального закладу і т. п.). Професія або спеціальність записується у трудовій книжці на підстав документа про освіту або іншого належним чином оформленого документа. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після того ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

На даний час чинною є Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58), п.2.2 якої передбачено, що до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Відповідно до п.2.4 зазначеної вище Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується «05.01.1993».

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

При дослідженні копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 , судом встановлено, що на титульній сторінці в даті народження зазначено 1961 рік, проте число та місяць народження Позивача відсутні.

Проте, суд зазначає, що неналежне заповнення трудової книжки не можу бути підставою для не урахування до страхового стажу усіх періодів роботи, які внесені в трудову книжку.

Так, записи у трудовій книжці Позивача, щодо спірних періодів роботи зроблено чітко вказано всі дати наказів про прийом/звільнення на/з роботу.

Суд вважає, що не зазначення на титульній сторінці трудової книжки числа та місяця народження Позивача, в даному випадку не є суттєвою обставиною, яка може бути підставою для неврахування періодів до страхового стажу позивача.

Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством.

Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено.

Таким чином, позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у призначенні пенсії та не зарахування страхового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.

Пунктами 2.27, 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення № 58 від 29 липня 1993 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України № 17 серпня 1993 року за № 110, передбачено, що запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 дата звільнення; у графі 3 причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а відтак, не повинно впливати на її особисті права. Такий висновок суду узгоджується з правою позицією, висловленою Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17).

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Більше того, у постанові від 19.12.2019 у справі №307/541/17 Верховний Суд звертає увагу, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Поряд з цим, у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 (адміністративне провадження № К/9901/110/17) Верховний Суд погодився з висновками суду першої інстанції стосовно того, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Аналогічна позиція підтримана Верховним Судом у постанові від 11.05.2022 у справі № 120/1089/19-а.

Відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що відмова відповідача зарахувати позивачу до його страхового стажу період роботи з 11.11.1987 по 31.12.1998, з 01.02.2001 по 31.03.2001, з 01.08.2001 по 31.08.2001, з 01.10.2005 по 12.10.2005 згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 є протиправною, а вказані періоди підлягають зарахуванню до страхового стажу Позивача.

Щодо зарахування періодів роботи позивача з 01.01.1999 по 31.01.2001, з 01.04.2001 по 31.07.2001, з 01.09.2001 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 30.09.2005 до його страхового стажу, суд зазначає, що вказані періоди згідно наданого розрахунку вже було зараховано до страхового стажу. Отже, відсутні підстави для зарахування вказаного періоду, оскільки в цій частині відсутнє порушене право.

Також суд зазначає, що Відповідачем не надано доказів, того, що Позивач в період роботи в колгоспі не виконував встановлений роботодавцем мінімум вихододнів.

Крім того, відповідач, як суб`єкт владних повноважень не обмежений у праві здійснити запити щодо надання інформації необхідної для призначення / відмови у призначенні пенсії.

Згідно частини третьої статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Вказана норма кореспондує приписам п.п. 4.2., 4.3. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005№ 22-1.

Проте, доказів вчинення Відповідачем дій спрямованих на підтвердження достовірності записів в трудовій книжці Позивача, які на думку Відповідача є недостовірними, до суду Відповідачем надано не було.

За даних обставин відповідач фактично переклав відповідальність за належне оформлення документів підприємства на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження страхового стажу позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

Щодо позовних вимог в частині не зарахування до страхового стажу періоду служби в радянській армії (з 27 травня 1980 року по 28 березня 1982 року), суд зазначає наступне.

З оскаржуваного позивачем рішення слідує, що до загального страхового стажу не враховано період проходження військової служби згідно військового квитка від 13.05.1980 № НОМЕР_4 оскільки військовий квиток непридатний для сприйняття змісту (відсутні роки служби), дата народження дописана, зазначене ім`я « ОСОБА_2 » не відповідає імені « ОСОБА_2 » у трудовій книжці рос. мовою.

Відповідно до даних паспорту громадянина України № НОМЕР_5 , останній видано на ім`я (українською) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_3 , зазначено прізвище ім`я по-батькові (російською) « ОСОБА_1 ».

Військовий квиток серії НОМЕР_6 від 13.05.1980 року виданий на ім`я (російською) « ОСОБА_1 », відсутні число та місяць народження.

Отже, із наданих позивачем документів вбачається, що у військовому квитку серії НОМЕР_6 , трудовій книжці серії НОМЕР_3 та у паспорті громадянина України № НОМЕР_5 , який видано на ім`я (українською) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідне ім`я написано по різному.

Суд не приймає доводів Відповідача про те, що період проходження військової служби не можливо зарахувати до страхового стажу, через те, що військовий квиток непридатний для сприйняття змісту та відсутні роки служби.

Оскільки інформація, з приводу періодів проходження військової служби міститься в обліково-сервісній картці до військового квитка серії НОМЕР_6 , відповідно до якої в розділі ІІ. Проходження військової служби в графі 17 зазначено про те, що 27 травня 1980 року наказом №144 ОСОБА_1 був зарахований до списків особового складу в/ч НОМЕР_7 , наказом №85 від 28.03.1982 року в/ч НОМЕР_8 - звільнений в запас.

Проте вказана обставина не змінює того факту, що ім`я зазначене у військовому квитку не відповідає імені зазначеному у паспорті та трудовій книжці.

З огляду на викладене вище та з урахуванням пункту 26 Порядку №637, суд приходить до висновку про те, що в даному випадку встановленню підлягає факт приналежності позивачу військового квитка серії НОМЕР_6 , який може бути встановлений лише в судовому порядку.

Встановлення юридичного факту врегульовано нормами Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), та вирішення даного питання відноситься до підсудності місцевих загальних судів та зазначає.

У разі неможливості отримання документів, які підтверджують відповідність прізвища вказаного при оформленні трудової книжки, з урахуванням приписів ЦПК України, позивач має право звернутися безпосередньо до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме щодо належності певних документів саме йому.

Суд вказує на те, що згідно із пунктом 6 частиною 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Тобто, підтвердження факту приналежності документів, що містять суперечності певній особі здійснюється в рамках цивільного окремого провадження про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Суд може встановлювати факти, які й за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав.

У зв`язку із розбіжностями в написанні імені позивача у військовому квитку серії військового квитка серії НОМЕР_6 , з відомостями, які зазначені у паспорті громадянина України № НОМЕР_5 , який видано на ім`я (українською) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та трудовій книжці серії НОМЕР_3 , суд приходить до висновку про необхідність встановлення факту приналежності позивачу військового квитка серії НОМЕР_6 у судовому порядку, для чого позивачеві необхідно звернутись із урахуванням правил підсудності до місцевого суду загальної юрисдикції із заявою відповідно до розділу ІV Окреме провадження Цивільного процесуального кодексу України про встановлення факту, що має юридичне значення, що, у разі задоволення такої заяви, дасть позивачу можливість у подальшому звернутися до пенсійного органу для забезпечення можливості включення спірних періодів роботи і служби до відповідного стажу.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частинами 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Зважаючи на те, що позивачем відповідно до квитанції № 130 від 24.10.2024 року при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн., судовий збір у сумі 800,00 грн. відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає стягненню з відповідача області, за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) про визнання противоправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 20.08.2024 №11.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 12.08.2024 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до його страхового стажу періоди роботи з 11.11.1987 по 31.12.1998, з 01.02.2001 по 31.03.2001, з 01.08.2001 по 31.08.2001, з 01.10.2005 по 12.10.2005 згідно трудової книжи колгоспника № НОМЕР_2 .

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 800 (вісімсот) грн. 00 коп.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Є.В. Череповський