Справа № 300/6239/24
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2025-01-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" січня 2025 р. справа № 300/6239/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді О.Л. Тимощука, розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення певних дій,-
ОСОБА_2 (надалі, також представник позивача, адвокат Лихачов Р.Б.), який діє в інтересах ОСОБА_1 (надалі, також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (надалі, також відповідач, військова частина, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просить:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 , компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми грошового забезпечення, додаткової грошової винагороди за весь час затримки такої виплати з 07.10.2022 по день її фактичної виплати;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму грошового забезпечення, додаткової грошової винагороди за весь час затримки такої виплати з 07.10.2022 по день її фактичної виплати 30.07.2024.
Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 з 31.01.2020 проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , про що свідчать відомості військового квитка позивача серії НОМЕР_2 від 29.10.2019. Як зазначає представник позивача, 31.08.2022 ОСОБА_1 отримав мінно-вибухову травму, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, акубаротравму під час виконання бойового завдання в складі підрозділу, приймаючи безпосередню участь в бойових діях під час захисту Батьківщини. У зв`язку із чим, позивач проходив лікування у Комунальному некомерційному підприємств Львівської обласної ради "Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих імені ОСОБА_3 " (надалі, також КНП ЛОР "Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих імені ОСОБА_3 ") з 07.10.2022 по 20.10.2022, з 21.10.2022 по 11.11.2022, з 28.12.2022 по 13.01.2023, з 28.03.2023 по 12.04.2023, з 13.04.2023 по 05.05.2023, з 30.06.2023 по 13.07.2023, з 14.07.2023 по 25.07.2023. Адвокат Лихач Р.Б. вказує, що 05.03.2024 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 та наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі, також ІНФОРМАЦІЯ_2 ) від 06.03.2024 №68 зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення.
За доводами представника позивача, з моменту отримання поранення та станом на момент переведення Військова частина НОМЕР_1 не нараховувала позивачу додаткову винагороду у розмірі 100 000,00 гривень, передбачену постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 №168 (надалі, також Постанова №168) за час проходження лікування з 07.10.2022 по 20.10.2022, з 21.10.2022 по 11.11.2022, з 28.12.2022 по 13.01.2023, з 28.03.2023 по 12.04.2023, з 13.04.2023 по 05.05.2023, з 30.06.2023 по 13.07.2023, з 14.07.2023 по 25.07.2023. В наслідок чого, представник позивача, 17.05.2024 подав до ВЧ НОМЕР_1 скаргу, в результаті розгляду якої 30.07.2024 відповідачем проведено нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди передбаченої Постановою №168, в розмірі 100 000,00 гривень на місяць, пропорційно часу перебування на лікуванні, на загальну суму 349 521,90 гривень.
Адвокат Лихач Р.Б. стверджує, що 01.08.2024 останній звернувся до ВЧ НОМЕР_1 із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків виплати грошового забезпечення, а саме додаткової грошової винагороди згідно з Постановою №168 за ввесь час затримки виплати грошового забезпечення з 07.10.2022 по 31.07.2024. Однак, як наголошує представник позивача, відповідач листом від 13.08.2024 №141/53/4044 повідомив позивачу про відсутність підстав для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів колишньому військовослужбовцю ВЧ НОМЕР_1 у зв`язку із пропущенням строків виплати грошового забезпечення, оскільки 30.07.2024 здійснено доплату додаткової винагороди.
Представник позивача зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України "Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 №2050-III (надалі, також Закон №2050-ІІІ) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Адвокат Лихач Р.Б. наголошує, що згідно з статтею 2 Закону №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. З урахуванням вказаного, представник позивача переконаний, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати частини грошового забезпечення.
Беручи до уваги зазначене, з метою захисту порушеного права, ОСОБА_4 через уповноваженого представника звернувся до суду з цією позовною заявою.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.08.2024 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 262 КАС України(а.с.87,88).
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи 03.09.2024 та зареєстрований в канцелярії суду 04.09.2024 (а.с.92-99). Військова частина НОМЕР_1 позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне. Відповідач зазначає, що згідно з статтею 2 Закону №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника. ВЧ НОМЕР_1 наголошує, що відповідно до зазначеного, не підлягають компенсації доходи, які мають разовий характер. Втім, на переконання військової частини, виплачена позивачу винагорода, передбачена Постановою №168 є одноразовим видом грошового забезпечення.
За доводами ВЧ НОМЕР_1 згідно з пунктом 2 Розділу 1 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (надалі, також Порядок №260) до одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать зокрема винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану. Відповідач наголошує, що додаткова винагорода передбачена Постановою №168 встановлена на період дії воєнного стану, не має постійного характеру та належить до одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
З урахуванням зазначеного, ІНФОРМАЦІЯ_3 вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.
Представником позивача 30.09.2024 скеровано на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду клопотання про долучення доказів (а.с.100-108).
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив такі обставини.
У відповідності до відомостей військового квитка серії НОМЕР_2 від 29.10.2019, ОСОБА_1 з 31.01.2020 по 05.03.2024 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 (а.с.24-40)
Як свідчить довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 22.11.2022 №1930, видана Військовою частиною НОМЕР_1 , ОСОБА_1 31.08.2022 отримав мінно-вибухову травму, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, акубаротравму, під час виконання бойового завдання в складі підрозділу, приймаючи безпосередню участь в бойових діях під час захисту Батьківщини та у зв`язку з виконанням конституційного обов`язку щодо оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості, в районі населеного пункту АДРЕСА_1 , у проміжок часу 17:00-18:00 годин, виконуючи заходи щодо звільнення від окупаційних військ території України, під час здійснення атаки у визначеному бойовому порядку (а.с.42).
В наслідок чого, ОСОБА_4 проходив лікування у КНП ЛОР "Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих імені ОСОБА_3 ":
- з 28.03.2023 по 12.04.2023 свідченням чого є виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №1050 (а.с.49-50);
- з 13.04.2023 по 05.05.2023 свідченням чого є виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №1492 (а.с.51-52);
Відповідно до відомостей довідки військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_3 від 05.02.2024 №158/666, солдат військової служби за контрактом ОСОБА_1 на підставі статей 39в, 40в, 13в, 75в, 23г графи ІІ Розділу хвороб визнаний обмежено придатним до військової служби, протипоказана служба в десантно штурмових військах, спецспорудах та плавучому складі, придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах (а.с.57).
Згідно з наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.03.2024 №70 солдат військової служби за контрактом ОСОБА_1 , який знаходився у розпорядженні командира військової частини, колишній стрілець помічник гранатометника 1 гірсько-штурмового відділення 2 гірсько-штурмового взводу 4 гірсько-штурмової роти 2 гірсько-штурмового батальйону, призначений наказом командира Військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 01.03.2024 №91-РС на посаду старшого стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 , вважається таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби місто Старокостянтинів Хмельницької області. З 05.03.2024 позивач виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.104).
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (по стройовій частині) від 06.03.2024 №68 солдата ОСОБА_1 з 06.03.2024 зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення (а.с.58).
Представник позивача 17.05.2024 подав до ВЧ НОМЕР_1 скаргу, в якій просив:
- провести службову перевірку і надати інформацію щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 за періоди з 07.10.2022 по 20.10.2022, з 21.10.2022 по 11.11.2022, з 28.12.2022 по 13.01.2023, з 28.03.2023 по 12.04.2023, з 13.04.2023 по 05.05.2023, з 30.06.2023 по 13.07.2023, з 14.07.2023 по 25.07.2023 в розмірі 100 000,00 гривень на місять пропорційно часу перебування на лікуванні;
- вжити всіх можливих заходів щодо найшвидшого нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 за періоди з 07.10.2022 по 20.10.2022, з 21.10.2022 по 11.11.2022, з 28.12.2022 по 13.01.2023, з 28.03.2023 по 12.04.2023, з 13.04.2023 по 05.05.2023, з 30.06.2023 по 13.07.2023, з 14.07.2023 по 25.07.2023 в розмірі 100 000,00 гривень на місять пропорційно часу перебування на лікуванні;
- видати наказ про нарахування ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 за періоди з 07.10.2022 по 20.10.2022, з 21.10.2022 по 11.11.2022, з 28.12.2022 по 13.01.2023, з 28.03.2023 по 12.04.2023, з 13.04.2023 по 05.05.2023, з 30.06.2023 по 13.07.2023, з 14.07.2023 по 25.07.2023 в розмірі 100 000,00 гривень на місять пропорційно часу перебування на лікуванні (а.с.59-62).
Листом Військової частини НОМЕР_4 від 22.05.2024 №501/25/1920, представнику позивача повідомлено, що телеграмою начальника штабу заступником начальника військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_5 " зобов`язано командира ВЧ НОМЕР_1 призначити перевірку наявності підстав для виплати позивачу додаткової винагороди за період його перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я (а.с.63).
Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.07.2024 №216, пункт 5 параграфу 1 наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.03.2024 №70 доповнено наступним змістом: "солдату військової служби за контрактом ОСОБА_1 колишньому стрілець помічнику гранатометника 1 гірсько-штурмового відділення 2 гірсько-штурмового взводу 4 гірсько-штурмової роти 2 гірсько-штурмового батальйону виплатити додаткову винагороду відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року (зі змінами) у розмірі 100 000,00 (сто тисяч) грн. за період перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманою травмою, пов`язаною з захистом Батьківщини за період з 07 жовтня по 11 листопада 2022 року та з 06 грудня 2022 року по 13 січня 2023 року з урахуванням раніше виплаченої додаткової винагороди та виплатити додаткову винагороду відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року (зі змінами) у розмірі 100 000,00 (сто тисяч) грн. за період перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманою травмою пов`язаною з захистом Батьківщини за період з 28 березня до 05 травня 2023 року, з 30 червня до 25 липня 2023 року" (а.с.78).
Військовою частино НОМЕР_1 30.07.2024 виплачено позивачу додаткову винагороду за означені період, свідченням чого є виписка по картці/рахунку за період з 01.01.2024 по 04.08.2024, видана Акціонерним товариством Комерційним банком "ПРИВАТБВНК"(а.с.69-71).
Адвокат Лихачов Р.Б. 01.08.2024 через Оперативне командування " ІНФОРМАЦІЯ_5 " звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із запитом, в якому просив нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, а саме додаткової грошової винагороди, відповідно до Постанови №168 за ввесь час затримки за період з 07.10.2022 по 31.07.2024 за ввесь час затримки виплати грошового забезпечення (а.с.72-74).
Листом ВЧ НОМЕР_1 від 13.08.2024 №141/53/4044 представнику позивача повідомлено, що нараховані та виплачені позивачу суми додаткової винагороди відповідно до пункту 2 розділу 1 Порядку №260 належить до одноразових додаткових видів грошового забезпечення, тобто мають разовий характер та не належать до переліку доходів, щодо яких здійснюється компенсація громадянам втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону №2050-ІІІ та Порядку №159, таким чином, підстави для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів колишньому військовослужбовцю ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення відсутні (а.с.75,76).
Вважаючи протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми грошового забезпечення, додаткової грошової винагороди за весь час затримки такої виплати з 07.10.2022 по день її фактичної виплати, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом свого порушеного права.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року №2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів її виплати, прийнятим для реалізації згаданого Закону та затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.01.2001 №159 (надалі, також Порядок №159).
Статтею 1 Закону №2050-ІІІ закріплено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Згідно зі статтею 2 Закону №2050-ІІІ, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру:
- пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством);
- соціальні виплати;
- стипендії;
- заробітна плата (грошове забезпечення);
- сума індексації грошових доходів громадян;
- суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
- суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
За приписами статті 3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Зі змісту наведених норм слідує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов:
1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії;
2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата);
3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання);
4) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців;
5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.
Пункти 1, 2 Порядку №159 відтворюють положення Закону №2050-ІІІ і лише конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.
У пункті 4 Порядку №159 прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому, індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.
Згідно з пунктами 5, 7 Порядку №159, сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Компенсація проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, а саме: власних коштів - підприємствами, установами та організаціями, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднаннями громадян; коштів відповідного бюджету - підприємствами, установами та організаціями, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду, фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.
Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ та пункті 4 Порядку №159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Таким чином, кошти, які підлягають нарахуванню у порядку компенсації громадянину частини доходу у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер, дія вищенаведених нормативних актів поширюється на підприємства, установи, організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, і компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування, тобто, чи самим підприємством, установою чи організацією добровільно або на виконання судового рішення.
Аналогічний підхід до розуміння зазначених норм права Верховний Суд України висловив у постанові від 29.04.2020 року (справа №420/2093/16-а).
Відповідно до частини 5 статті 245 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, листом ВЧ НОМЕР_1 від 13.08.2024 №141/53/4044 представнику позивача повідомлено, що нараховані та виплачені позивачу суми додаткової винагороди відповідно до пункту 2 розділу 1 Порядку №260 належить до одноразових додаткових видів грошового забезпечення, тобто мають разовий характер та не належать до переліку доходів, щодо яких здійснюється компенсація громадянам втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону №2050-ІІІ та Порядку №159, таким чином, підстави для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів колишньому військовослужбовцю ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення відсутні (а.с.75,76), стосовно чого суд зазначає таке.
Приписами абзацу 1 пункту 11Постанови №168 (в редакції чинній на момент виключення позивача із списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 ) установлено, що на період воєнного стану: військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
За змістом абзаців 1 та 3 пункту 12 Постанови №168 (в редакції чинній на момент виключення позивача із списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 ) виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які зокрема у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 за №2011-XII (надалі, також Закон №2011-XII), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового забезпечення.
За приписами пунктів 1 та 2 частини 4 статті 9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Пунктом 2 Розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, встановлено, що грошове забезпечення включає:
щомісячні основні види грошового забезпечення;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення;
одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.
Абзац пункту 2 Розділу І Порядку №260 в зазначеній редакції застосовується з 01.04.2024.
Водночас, згідно з абзацом пункту 2 Розділу 1 Порядку №260 в редакції наказу Міністерства оборони України від 01.06.2020 №180, до одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.
Відповідно до абзацу пункту 2 Розділу 1 Порядку №260 в редакції наказу Міністерства оборони України від 01.06.2020 №180, із змінами, внесеними Наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 44, що застосовувався з 01.02.2023, до одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.
Беручи до уваги зазначене, суд дійшов висновку, що станом на 07.10.2022 (дата початку проходження ОСОБА_1 лікування у КНП ЛОР "Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих імені Ю. Липи") та станом на дату ухвалення судового рішення (07.01.2025) винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, а з 01.04.2024 також крім винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)) належать до одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Більше того, згідно з наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 №44, абзац пункту 2 Розділу 1 Порядку №260 доповнено словами: ", а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану", а Порядок №260 доповнено новим розділом "ХХХІVВиплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану".
Згідно з підпунктом 1 пункту 2 Розділу ХХХІV "Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану" Порядку №260 на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" виплачується в таких розмірах: зокрема 100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах).
Відповідно до правового регулювання встановленого пунктом 9 Розділу ХХХІV "Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану" Порядку №260 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.
За приписами пункту 11 Розділу ХХХІV "Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану" Порядку №260 у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
Із аналізу наведеного вище по тексту судового рішення слідує, що додаткова винагорода передбачена Постановою №168 в розумінні пункту 2 Розділу І Порядку №260 належить до одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Така винагорода, не нараховується систематично, а виплачується виключно на підставі наказу командира військової частини, у період дії воєнного стану, за наявності умов передбачених Постановою №168 та Порядком №260, в залежності від виду виконуваних дій/завдань та пропорційно часу участі у таких діях/заходах.
Суд вкотре звертає увагу, що за змістом статті 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати"компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, заробітна плата та інше.
Послідовний аналіз коментованих норм свідчить, що в розумінні Закону №2050-ІІІ додаткова винагорода передбачена Постановою №168 носить разовий характер.
З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів внаслідок порушення термінів виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, оскільки така носить разовий характер, що не відповідає вимогам статті 2 Закону №2050-ІІІ.
Решта доводів сторін висновків суду по суті спірних правовідносин не змінюють.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відтак, з урахуванням зазначеного вище по тексту судового рішення, суд, на підставі наданих доказів та системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
Враховуючи вищенаведене, в силу вимог статті 139 КАС України витрати позивача, пов`язані з розглядом даної справи, розподілу не підлягають.
На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.