Справа № 599/2149/24
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2025 рокуЛьвівСправа № 599/2149/24 пров. № А/857/27339/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Закарпатської митниці на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 17 жовтня 2024 року, ухвалене суддею Снігурським В.В. у м. Зборові Тернопільської області у справі № 599/2149/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці про скасування постанови по справі про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

08 жовтня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача - Закарпатської митниці, у якому просив скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 0452/30500/24 від 14 серпня 2024 року.

В обґрунтування позовних вимог покликається на неможливість покинути територію України у термін до 06.03.2022 у зв`язку з оголошенням воєнного стану, подальшою його мобілізацією та передачею транспортного засобу на баланс військової частини.

Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 17 жовтня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги в обґрунтування правомірності спірної постанови зводяться до відсутності причинно-наслідкового зв`язку між введеним воєнним станом в Україні та невиконання позивачем зобов`язань щодо вивезення автомобіля з митної території України у період з 06.03.2022 по 17.03.2022 (дата, коли позивач отримав повістку та був призваний на військову службу до ЗСУ).

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом з постанови в справі про порушення митних правил № 0452/30500/24 від 14 серпня 2024 року, винесеної начальником Закарпатської митниці Козюбердою Володимиром Віталійовичем, встановлено, що 08.07.2024 о 18 год. 42 хв. ОСОБА_1 на автомобілі марки Фольксваген «SHARAN», з реєстраційним номерним знаком республіки НОМЕР_1 , прибув у зону митного контролю на ділянку «Виїзд» митного поста «Тиса» у Закарпатській області.

До митного контролю гр. України ОСОБА_1 подав паспорт гр. України для виїзду закордон НОМЕР_2 від 12.05.2016, контрольний талон для проходження по «зеленому коридору», реєстраційний документ транспортного засобу НОМЕР_3 , зобов`язання про зворотне вивезення транспортного засобу №UA209030/2022/0817 від 05.01.2022, військово-обліковий документ військовослужбовця ЗСУ, в якому відмічено, що він 17.03.2022 був призваний на військову службу до ЗСУ, відпускний квиток військової частини НОМЕР_4 від 26.06.24 № 802 на солдата ОСОБА_1 , перепустку № 1081 на ОСОБА_1 (дійсна до 23.12.2024), перепустку командира військової частини НОМЕР_5 № 579 на транспортний засіб Volkswagen Sharan TDI, 6 В07511, водієм якого являється ОСОБА_1 (дійсна до 31.12.2024).

Під час здійснення митних формальностей було проведено аналітично-перевірочні заходи з використанням баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМСУ України, внаслідок чого встановлено, що 05.01.2022 через пункт пропуску «Краківець-Корчова» митного поста «Яворів» Львівської митниці гр. України ОСОБА_1 в режимі «тимчасове ввезення до 60 днів» ввезено легковий автомобіль марки «VW», моделі «SHARAN», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_6 , державний реєстраційний номерний знак Республіки Чехії НОМЕР_7 , відповідно до зобов`язання про зворотне вивезення транспортного засобу №UА209030/2022/0817 від 05.01.2022, в якому він зобов`язався вивезти вищезазначений транспортний засіб у термін до 06.03.2022. Станом на 08.07.2024 вищезазначений транспортний засіб значився не вивезеним за межі митної території України.

Вказаною постановою позивача визнано винним у вчиненні порушень митних правил, передбаченого частиною 3 статті 481 Митного Кодексу і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

ОСОБА_1 , вважаючи постанову в справі про порушення митних правил № 0452/30500/24 від 14 серпня 2024 року протиправною, звернувся до суду з вимогами про її скасування.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що період з 24.02.2024 по 16.03.2024 також підпадає під дію обставин непереборної сили. Також судом вказано на те, що вказаний автомобіль вибув з власності позивача, оскільки позивач передав його для потреби Збройних Сил України. Транспортний засіб фактично передано державі з метою виконання завдань по захисту Вітчизни від збройної агресії, а тому позивач був позбавлений можливості вивезення транспортного засобу за межі України.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Статтею 522 Митного кодексу України передбачено, що справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468 - 470, 474, 475, 477 - 481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

В розумінні ч. 1 ст. 458 Митного кодексу України (МК України) порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За змістом статті 103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Згідно зі статтею 108 МК України строк тимчасового ввезення товарів встановлюється органом доходів і зборів у кожному конкретному випадку, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення.

Частина перша статті 112 МК України передбачає, що митний режим тимчасового ввезення завершується шляхом реекспорту товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, або шляхом поміщення їх в інший митний режим, що допускається цим Кодексом, а також у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті.

Відповідальність за частиною третьою статті 481 МК України настає за перевищення строку тимчасового ввезення товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів, крім транспортних засобів особистого користування, за межі митної території України більше ніж на десять діб, але не більше ніж на двадцять діб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно доводів позивача, при розгляді матеріалів справи про порушення митних правил гр. ОСОБА_1 посадовою особою Львівської митниці в силу вимог ст. 489 МК України не з`ясовано усі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, наявності обставин непереборної сили. Позивач пояснює свої дії тим, що саме військова агресія рф на території України стала тією завадою, через яку транспортний засіб, поміщений митний режим тимчасового ввезення, не було вивезено з території України у встановлені Митним кодексом України терміни.

Відповідно до статті 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 489 МК України).

Частиною першою ст. 495 МК України встановлено, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються, серед іншого: протоколом про порушення митних правил, іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією.

Так, відповідно до ч.6 ст.530 МК України, перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішення суб`єкта владних повноважень щодо відповідності критеріям правомірності, визначених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративне судочинство України, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 3 цієї статті за наслідками розгляду даної категорії справ суд має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Водночас, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил згідно з статтею 531 МК України є: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, а тому суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою учасників процесу, шукаючи докази виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа №537/4012/16-а), від 17.07.2019 (справа №295/3099/17).

Заперечуючи вчинення адміністративного правопорушення, позивач наводить доводи, що до початку широкомасштабного вторгнення російської федерації 24.02.2022 позивач постійно перебував у Республіці Чехія на роботі, а також мав дозвіл на постійне проживання у Чехії та перебував на консульському обліку в консульській установі України. Там він придбав автомобіль Фольксваген «SРARAN», зареєстрував його реєстраційним номерним знаком республіки Чехія НОМЕР_8 , який періодично використовував у своїх особистих цілях. Час від часу позивач на вказаному автомобілі приїжджав в Україну в село Озерна Тернопільського (Зборівського) району. При цьому дотримувався митних правил при перетині кордону щодо тимчасового ввезення автомобілів.

Позивач був призваний на військову службу по мобілізації з 17.03.2022 і на даний час є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_5 . Вказаний вище автомобіль він передав на баланс військовій частині НОМЕР_5 , де проходив службу. В службових цілях використовував цей автомобіль, про що йому була виписана перепустка №579.

З часу призову на військову службу і до липня 2024 року позивач перебував постійно у розпорядженні частин, де проходив службу, та відпусток не отримував. На початку липня 2024 року отримав короткочасну відпустку та вирішив провідати свою родину у м. Брно, Республіки Чехія, оскільки давно їх не бачив.

08.07.2024 о 18 год. 42 хв. позивач на автомобілі Фольксваген «SНАRAN» з реєстраційним номерним знаком республіки Чехія НОМЕР_8 , прибув у зону митного контролю на ділянку «Виїзд» митного поста «Тиса» у Закарпатській області. Під час проходження митних процедур, працівники митниці повідомили йому, що автомобіль марки Фольксваген «SНАRAN», 6В0751 числиться як такий, що 05.01.2022 в`їхав на територію України в режимі тимчасового ввезення та мав покинути територію України у термін до 06.03.2022.

Позивач пояснив працівникам митниці, що дійсно вказаним автомобілем у зазначений час в`їжджав на територію України і перебував в с. Озерна Тернопільського району. Збирався повернутись у Республіку Чехія у встановлені Митним кодексом України терміни для тимчасового ввезення автомобілів (60 днів), однак з початком широкомасштабного вторгнення російської федерації 24.02.2022 не зміг цього зробити, оскільки в Україні був оголошений воєнний стан і він, як військовозобов`язаний, не зміг виїхати, а в подальшому був призваний на військову службу у зв`язку із мобілізацією.

Про ці факти він повідомив працівників митниці заявою від 08.07.2024. Незважаючи на вказані пояснення, працівники митниці склали стосовно нього протокол за порушення митних правил. В подальшому, після закінчення відпустки, він прибув у розпорядження військової частини для продовження військової служби.

29 вересня 2024 року позивач дізнався, що стосовно нього винесена постанова в справі про порушення митних правил №0452/30500/24 від 14.08.2024 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.481 Митного кодексу України та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Наведені обставини не заперечуються відповідачем.

Водночас, згідно доводів відповідача, позивач зобов`язаний був вивезти автомобіль за межі митної території України у термін до 06.03.2022 або вчинити інші дії, визначені ч. 6 ст.380 Митного кодексу України. Однак, позивач не повідомив митний орган відповідною заявою про наявність обставин непереборної сили у встановленому законом порядку у період з 06.03.2022 (кінцева дата задекларованого періоду перебування транспортного засобу на території України в режимі тимчасового ввезення) по 17.03.2022 (дата вручення повістки).

Надаючи правову оцінку таким доводам сторін, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Положеннями ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» № 671/97-ВР форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) визначено як надзвичайні та невідворотні обставини, які об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків відповідно до законодавчим та інших нормативних актів, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога та ін.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" указом Президента України від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та в подальшому відповідними нормативно-правовими актами дію воєнного стану продовжено та такий стан продовжує діяти на даний час.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 460 МК України, вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Торгово-промислова палата України повідомила, що на підставі статей 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 р. № 671/97-ВР та інших документів вона засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) - військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05:30 ранку 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Торгово-промислова палата України підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 р. до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Позивач був призваний на військову службу згідно мобілізації з 17.03.2022, тобто в першу хвилю мобілізації, та на даний час він є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_5 . Належний позивачу на праві власності автомобіль Volkswagen моделі «SHARAN», реєстраційний номерний знак Республіки Чехії НОМЕР_9 був переданий позивачем на баланс військової частини, де позивач проходить службу, та використовувався позивачем у службових цілях на підставі перепустки №579, що вказує на наявність непереборної сили, що унеможливили здійснення позивачем митних формальностей та своєчасно вивезти автомобіль за межі митної території України.

Судом першої інстанції слушно вказано на те, що з 24.02.2024 по 16.03.2024 також підпадає під дію обставин непереборної сили, так як з початку дії воєнного стану позивач перебував за місцем своєї реєстрації у селі Озерна Тернопільського району, оскільки він є військовозобов`язаним, тому не мав права залишати своє місце проживання та виїхати за кордон і об`єктивно не мав можливості вивезти автомобіль за межі митної території України.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що дії позивача не містять ознак наявності умислу чи необережності, спрямованих на вчинення протиправних дій, спрямованих саме на порушення порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Водночас посадовою особою митного органу при винесенні оскаржуваної постанови допущено надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, на які спрямовані норми Митного кодексу України.

Наведені обставини враховані судом першої інстанції при перевірці законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил на відповідність критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, визначених ч.2 ст. 2 КАС України, та стосовно наявності передбачених статтею 531 МК України підстав для скасування постанови по справі про порушення митних правил.

Відповідно до частини першої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Керуючись статтями 139, 242, 272, 286, 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Закарпатської митниці залишити без задоволення, а рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 17 жовтня 2024 року у справі №599/2149/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний