Справа № 520/29580/24
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2025-01-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

07 січня 2025 року № 520/29580/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар М.Д. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

-визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_4 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , грошового забезпечення військовослужбовця за період з 21.09.2022 року по 10.10.2024 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році;

-зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_4 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , грошове забезпечення військовослужбовця за період з 21.09.2022 року по 31.12.2022 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022р. за статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;

-зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ЄДРПОУ НОМЕР_4 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2023p. за статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;

-зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ЄДРПОУ НОМЕР_4 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , грошове забезпечення військовослужбовця за період 3 01.01.2024 року по 10.10.2024 року із використанням показника для працездатної особи станом на 01.01.2024p. за статтею 7 Закону прожиткового мінімуму України «Про Державний бюджет України па 2024 рік» з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів.

-визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 ЄДРПОУ НОМЕР_4 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , індексації грошового забезпечення за період з 21.09.2022 по 10.10.2024 року із застосуванням положень абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 N6 1078;

-зобов`язати військову частину НОМЕР_2 ЄДРПОУ НОМЕР_4 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 грошового забезпечення за період 21.09.2022 року по 10.10.2024 року із застосуванням положень абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України віл 17.07.2003 N 1078.

-визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 ЄДРПОУ НОМЕР_4 щодо невидачі ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , довідки про вартість речового майна, належало видачі станом на 10.10.2024 року;

-зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ЄДРПОУ НОМЕР_4 видати ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , довідку про вартість речового майна, що належало до видачі станом на 10.10.2024 року;

-визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 ЄДРПОУ НОМЕР_4 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , компенсації за не отримане речове майно, що належало до видачі станом на 10.10.2024 року;

-зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ЄДРПОУ НОМЕР_4 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , компенсацію за не отримане речове майно за період 3 24.03.2021 року по 10.10.2024 року;

-визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 ЄДРПОУ НОМЕР_4 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , підйомної допомоги зв`язку переїздом на нове місце служби (проживання) розмірі місячного грошового забезпечення;

-зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ЄДРПОУ НОМЕР_4 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , підйомну допомогу, у зв`язку з переїздом на нове місце служби (проживання) у розмірі місячного грошового забезпечення;

-визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_4 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , ідентифікаційний помер НОМЕР_5 , грошової компенсації за невикористані дії щорічної відпустки за 30 діб за 2021 рік, за 30 діб за 2024 рiк;

-зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ЄДРПОУ НОМЕР_4 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки за 30 діб за 2021 рік, за 30 діб за 2024 рік;

-визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_4 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , грошової компенсації за дні невикористаної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, передбаченою п. 12 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за 14 діб у 2022 році, за 14 діб у 2023 році, за 14 діб у 2024 poці

-зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ЄДРПОУ НОМЕР_4 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , грошову компенсацію за дні невикористаної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, передбаченою п. 12 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за 14 діб у 2022 році, за 14 діб у 2023 році, за 14 діб у 2024 році;

-визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 ЄДРПОУ НОМЕР_4 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен повий календарний рік служби згідно частини 2 cт.15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та члені їх сімей».

-зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ЄДРПОУ НОМЕР_4 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , одноразову грошову розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби згідно частини 2 ст.15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та члені їх сімей».

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.10.2024 p. відкрито спрощене провадження у цій cпpаві.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду віл 13.11.2024 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачеві термін - десять календарних днів з дня отримання копії Ухвали для усунення недоліків позовної заяви

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду віл 06.12.2024 року, за наслідками розгляду заяви про усунення недоліків позову, позивачу було поновлено строк звернення до суду з позовом.

У встановлений судом строк, відповідач подав до суду відзив в якому проти позову заперечував з підстав викладених у ньому.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 17.03.2021 року ним укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройної Силах України на посадах осіб строком на три роки.

З 24.03.2021 року по 21.09.2022 року позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_6 , що підтверджується витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_6 N86 від 24.03.2021 року.

11.05.2021 року позивач отримав посвідчення офіцера серії НОМЕР_7 , а 18.02.2022 року отримав посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_8 .

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_6 №265 від 21.09.2022 року старшого лейтенанта ОСОБА_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_9 від 08.09.2022 N282 на посаду заступника командира інженерно-технічної роти з морально психологічного забезпечення групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_2 , з 21.09.2022 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_2 №5825 від 21.08.2024 року старший, лейтенант ОСОБА_1 з 14.09.2021 по 23.12.2021, з 04.01.2022 по 05.07.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_2 №9/4/3113 від 11.10.2024 року капітан ОСОБА_1 з 24.09.2022 по 13.01.2023, 3 24.01.2023 по 30.09.2023, з 16.10.2023 по 14.12.2023, з 20.12.2023 по 18.02.2024, з 23.02.2024 по 24.02.2024, 3 11.03.2024 по 08.08.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Відповідно до свідоцтва про хворобу №8 Позивач перебував на обстеженні та лікуванні з 01.06.2022 по 20.06.2022, з 20.06.2022 по 24.06.2022, з 25.06.2022 по 04.07.2022, з 12.08.2024 по час видачі свідоцтва про хворобу. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 №292 від 10.10.2024 року капітана ОСОБА_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 11.09.2024 N483-PС у відставку за ст. 26 ч. 5 .п. З пп. «б» (за станом здоров`я - на підставі висновку ВЛК про непридатність до військової служби) з 11.10.2024 року виключено зі списків особового складу та всіх видів грошового забезпечення.

Станом на день прийняття наказу про виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення Відповідач не провів з позивачем розрахунків щодо яких позивачем заявлені позовні вимоги.

На підтвердження зазначеного, позивач посилається на грошовий атестат військової частини НОМЕР_2 N22/4474 від 10.10.2024 рок, довідку військової частини НОМЕР_2 про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення №22/4475 від 10.10.2024 (додаток 13), довідкою Військової частини НОМЕР_2 №4476 від 10.10.2024.

Відповідач проти позову заперечує, у своєму відзиві посилається на те, що індексації грошового забезпечення за 2022 рік позивачу нарахована та виплачена в повному обсязі, що підтверджується доданою до відзиву довідкою.

Крім того, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 p. N2710 ІХ на 2023 рік, зокрема, зупинено дію Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". У 2024 році індекс споживчих цін жодного разу не вийшов за 103%, передбачених ст.1 Закону України Про індексацію грошових доходів населення", як підставу індексації лише у липні 2024 - коли і нарахована та виплачена індексація позивачу.

Таким чином в цій частині, відповідач вважає про відсутність підстав для задоволення позову.

Щодо прожиткового мінімуму, відповідач зазначає, що відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.07.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу» визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14, чим і керувалося командування військової частини під час встановлення окладу за військове звання та посадового окладу позивачу.

Вважає, внаслідок постановлення рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 по справі №826/6453/18 про визнання протиправною та не чинною постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам звільнених з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», не відміняє законодавчо встановленої вимоги щодо застосування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, як базового при нарахуванні та виплаті посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, встановленої спеціальним нормативно правовим актом Постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30.07.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Як наслідок відповідачем при обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням позивачу такого показника, як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом саме на 1 січня 2018 року, к звязку з чим нарахування та виплата грошового забезпечення позивачу проведена відповідності до вимог чинного законодавства.

Щодо компенсації вартості речового майна, відповідач зазначає, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 №292 від 10.10.2024 ОСОБА_1 виключено зі списків частини та зобов`язано виплатити грошову компенсацію за недотримане речове майно в сумі 6379,10 грн., але фактична виплата поки не здійснена, але буде здійснена в майбутньому в момент надходження відповідних бюджетних коштів на рахунок Відповідача

Щодо компенсації невикористаної щорічної відпустки, відповідач зазначив, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 №292 від 10.10.2024 ОСОБА_1 виплачена при звільненні в сумі 27774,90 грн.

Компенсація невикористаної щорічної відпустки як УБД виплачена ОСОБА_1 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 N292 від 10.10.2024 при звільненні в сумі 38884,86 грн.

Грошова допомога при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 3 роки виплачена ОСОБА_1 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 №292 від 10.10.2024 в сумі 41662,35 грн.

За наведених обставин, відповідач вважає вимоги в цій частині безпідставними та просить відмовити в їх задоволенні.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному, суд вказує наступне.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (надалі Закон №2011-XІІ) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 та З Закону №2011-XІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Преамбулою Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 N1282-X/1 (далі - Закон №1282-XI) встановлено, що цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Відповідно до ст.1 Закону №1282-XІ індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 Закону №1282-ХIІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Положеннями статті 4 Закону №1282-XlІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Статтею 6 Закону №1282-XІІ визначено, що у разі виникнення обставин передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" визначено, що Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок №1078).

Відповідно до п.1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р.- місяця опублікування Закону України від 06 лютого 2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Згідно п.4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення).

Отже, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведения подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових які не мають разового характеру.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Аналіз наведених вище нормативно-правових актів, дає підстави для нарахування індексації грошового забезпечення відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 N1078.

Тобто, сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

Відповідно до пункту 5 Порядку №1078 в редакції, що вступила в силу з 01.12.2015, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Також, пунктом 5 Порядку № 1078 в редакції від 15.12.2015 р встановлено, що місяцем з якого починається нарахування індексації грошового забезпечення є місяць в якому відбулося підвищення тарифних ставок (далі - базовий місяць). Відповідно до абзацу 2 пункту 5 Порядку №1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених тарифних ставок.

Суд звертає увагу на правовий висновок Верховного Суду України в постанові від 07.08.2019 року по справі №825/694/17, щодо обчислення індексу споживчих цін:

Відповідно до пункту 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем., в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06 лютого 2003 року №491-IV «Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення».

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців (тарифних сіток), яка набрала чинності 01 січня 2008 року

Тобто, січень 2008 року є місяцем підвищенням тарифних ставок (посадових окладів), а тому відповідно до Порядку № 1078 січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців.

Пунктом 14 Порядку №1078 визначено, що єдиним органом, який має право надавати роз`яснення щодо порядку нарахування індексації грошових доходів населення є Мінсоцполітики.

Так, Мінсоцполітики у своєму листі від 29.12.2017 року № 122/0/66-17 зазначає, що посадові оклади військовослужбовців востаннє підвищувались у січні 2008 року.

Цим же листом від 29.12.2017 року №122/0/66-17 Мінсоцполітики визначає, що сума індексації у грудні 2017 року становить 4258,75 грн (1762 (прожитковий мінімум) х 241,7 (коефіцієнт індексації) / 100)

Отже базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення є січень 2008 року.

Відповідно до абзацу 3 гі 1.1. Порядку №1078 індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Абзацем 5 п 1.1. Порядку №1078 передбачено, що для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації,

Відповідно до абзацу 4 п 1 Порядку №1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком.

В Додатку 1 до Порядку №1078 наводиться метод розрахунку величини приросту індексу споживчих цін.

Відповідно до п 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Так, якщо грошове забезпечення позивача більше прожиткового мінімуму, то індексація проводиться в межах прожиткового мінімуму.

Відповідно до абзацу 5 п. 4 Порядку №1078 сума індексації грошових доходів громадян визначається, як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Посилання на причину не виплати індексації вказане відповідачем у відповіді на запит позивача є незаконним та необґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08.11.2015 року зазначено, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п.23 рішення).

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Аналогічних висновків дійшов Європейський суд з прав людини у справах «Ромашов проти України», а також «Шевченко проти України».

Також, у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Лелас проти Хорватії» зазначено, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконати своїх обов`язків.

Більше того, положення статті 1 Першого протоколу Конвенції передбачає індексацію грошового забезпечення, відтак органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в проведенні індексації, доки відповідні положення є чинними.

У рішеннях Конституційного Суду України від 06.07.1999 року № 8- рп/99 та від 23.03.2002 року № 5-рп/2002 суд зазначив, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності громадян, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно- правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Крім того, у листі Держпраці від 19.05.2016 року № 5548/4/4.3-ДП-16 чітко зазначається, що проведення індексації заробітної плати у встановленому законодавством порядку передбачено статтею 95 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України). А тому індексація заробітної плати є мінімальною державною гарантією в оплаті праці, за недотримання якої юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення (абзац 4 частини другої статті 265 КЗпП України).

Збільшення преміювання особи не є само по собі належним доказом неможливості здійснення виплати індексації грошових доходів, якщо є законні підстави для цього.

Так, відсутність механізму виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовців за минулий період не може бути підставою для позбавлення позивача права на оплату праці, однією з основних державних гарантій якого є індексація грошового забезпечення, а не проведення та не виплата цієї гарантії є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

В той же час, пунктом 6 наказу Міністра оборони України від 27 січня 2016 року №44 «Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України в 2016 році» передбачено виплату індексації грошового забезпечення військовослужбовців здійснювати відповідно до вимог законодавства України.

Згідно з п.10 наказу Міністра оборони України від 09 лютого 2017 року №88 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2017 рік» визначено нарахування і виплату індексації здійснювати відповідно до вимог законодавства України.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 17.08.2016 року у справі № 806/2255/15.

Крім цього, необхідно звернути увагу, що у судовій практиці України склалася однозначна позиція, відповідно до якої, суди визнають протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям військовими частинами та зобов`язують здійснити таке нарахування та виплату.

Зокрема, Верховний Суд постановою від 07 серпня 2019 року (справа №825/694/17) залишив в силі рішення попередніх інстанцій, якими визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині не виплати особа1 індексації грошового забезпечення за 2016 - 2017 роки. Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з січня 2016 року по квітень 2017 року. Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19 липня 2019 року у справі №240/4911/18; від 03.04.2019 року у справі 638/9697/17.

Таким чином, суди всіх інстанцій дотримуються однозначної позиції, визнаючи протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям військовими частинами та зобов`язують здійснити таке нарахування та виплату.

З наведеного вбачається, що відповідач не провів індексацію грошового забезпечення всупереч одного правомірного та законно обґрунтованого варіанту поведінки суб`єкта владних повноважень - виконання положень Закону України від 03.07.1991 № 1282-XІІ «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078, а тому в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Відносно не виплаченої грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, суд зазначає, що відповідач у відзиві визнає, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 №292 від 10.10.2024 ОСОБА_1 виключено зі списків частини та зобов`язано виплатити грошову компенсацію за недотримане речове майно в сумі 6379,10 грн., але фактична виплата поки не здійснена, та буде здійснена в майбутньому в момент надходження відповідних бюджетних коштів на рахунок Відповідача.

За таких обставин, у зв`язку із нездійснення відповідачем виплати грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, така вимога позивача такоє є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку за 2021 рік за 30 діб, за 2024 рік за 30 діб, грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 3 роки, суд зазначає про те, що відповідачем разом із відзивом надані докази на підтвердження того, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 №292 від 10.10.2024 ОСОБА_1 виплачена при звільненні компенсації невикористаної щорічної відпустки в сумі 27774,90 грн., а також компенсація невикористаної щорічної відпустки як УБД в сумі 38884,86 грн., та грошова допомога при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 3 роки в сумі 41662,35 грн. Спір щодо розміру виплат між сторонами відсутній.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, частково, в обсязі визначеному у її резолютивній частині.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до положень ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243 - 246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_4 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , грошового забезпечення військовослужбовця за період з 21.09.2022 року по 10.10.2024 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_4 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , грошове забезпечення військовослужбовця за період з 21.09.2022 року по 31.12.2022 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022р. за статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ЄДРПОУ НОМЕР_4 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2023p. за статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ЄДРПОУ НОМЕР_4 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , грошове забезпечення військовослужбовця за період 3 01.01.2024 року по 10.10.2024 року із використанням показника для працездатної особи станом на 01.01.2024p. за статтею 7 Закону прожиткового мінімуму України «Про Державний бюджет України па 2024 рік» з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 ЄДРПОУ НОМЕР_4 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , індексації грошового забезпечення за період з 21.09.2022 по 10.10.2024 року із застосуванням положень абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 N6 1078.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 ЄДРПОУ НОМЕР_4 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 грошового забезпечення за період 21.09.2022 року по 10.10.2024 року із застосуванням положень абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України віл 17.07.2003 N 1078.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кухар М.Д.