Справа № 160/33225/24
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
19.12.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.11.2024 № 871 Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час загальної мобілізації, в період воєнного стану у складі команди № НОМЕР_1 , в частині призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ по стройовій частині Військової частини НОМЕР_1 від 04.11.2024 № 42 щодо включення до списків особового складу військової частини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виключити солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зі списків особового складу військової частини № НОМЕР_1 .
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 року вказана позовна заява залишена без руху та позивачеві надано строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду копій оскаржуваного наказу по стройовій частині Військової частини НОМЕР_1 від 04.11.2024 №42 для суду та відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі.
03.01.2025 року ОСОБА_1 подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони командуванню Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) або будь-яким іншим особам відряджати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) чи приймати рішення про переміщення/переведення його до інших військових частин на час розгляду справи судом, до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначається, що ОСОБА_1 04.11.2024 був призваний на військову службу під час мобілізації та відправлений у складі військової команди до Військової частини НОМЕР_1 , що було оформлено наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 04.11.2024 №871, при цьому в той же день ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 на підставі наказу № 42 від 04.11.2024 і наразі ОСОБА_1 проходить військову службу у складі вказаної військової частини, проте на цей час існує об`єктивна необхідність у зверненні до суду із заявою про забезпечення позову, оскільки, зокрема, з часу звернення до суду позивач відчуває упереджене ставлення командування до себе; йому говорять про те, що його переведуть або відрядять у розпорядження до іншої військової частини, в найближчому часі відправлять на «гарячі точки» фронту через його незгоду з мобілізацією, через те, що він прагне захистити свої права та зупинити свавілля. Викладене дає підстави просити суд заборонити командуванню Військової частини НОМЕР_1 чи іншим особам відряджати його чи приймати рішення про переведення до інших військових частин на час розгляду справи судом. Командуванням Військової частини НОМЕР_1 доведено до відома позивача, що його може бути відправлено в будь-який час в іншу військову частину, в тому числі зону бойових дій. Водночас, на думку позивача, при його призові на військову службу за мобілізацією порушено процедуру призову, тим самим порушено права позивача. Разом з цим, у випадку визнання незаконності, як самого призову позивача на військову службу, так і оспорюваних наказів відповідачів, подальше його переміщення до інших військових частин, в тому числі в зону бойових дій значно ускладнить виконання рішення суду. Таким чином, наявна підстава для забезпечення позову, яка передбачена п.1 ч.2 ст.150 КАС України шляхом заборони командуванню військової частини НОМЕР_1 вчиняти будь-які дії щодо переміщення/переведення або відрядження ОСОБА_1 до іншої військової частини.
Відповідно до частини 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
З урахуванням приписів ч.1 ст.154 КАС України суд розглянув заяву про забезпечення позову в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Дослідивши подану заяву про забезпечення позову та матеріали справи, в рамках якої її подано, суд доходить висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на таке.
Так, відповідно до ч.1 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно з ч.2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Частиною першою ст.151 КАС України встановлено, що позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
При цьому відповідно до ч.2 ст.151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
З аналізу наведених норм Кодексу адміністративного судочинства України слідує, що забезпечення позову здійснюється з метою гарантування виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог та спрямоване на те, щоб не допустити настання незворотних наслідків щодо відновлення порушеного права.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії (зупинення оскаржуваного рішення). Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.
З огляду на приписи статті 150 КАС України, небезпека істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, до вирішення справи по суті не є фактом, який підлягає встановленню, а є елементом аргументації або оціночною категорією.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В силу ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд зазначає, що обов`язок щодо доведення та обґрунтування наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, аргументованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на особу, яка заявляє клопотання.
Виходячи з системного тлумачення зазначених положень закону, застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. При цьому небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.
При цьому з аналізу вищенаведених приписів статті 150 КАС України слідує, що цією нормою закону визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
В розумінні наведених норм процесуального закону, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушення у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є у часниками даного судового процесу.
При цьому, інститут забезпечення позову є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.
Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
Судом встановлено, що дійсно 04.11.2024 ОСОБА_1 був призваний на військову службу під час мобілізації та відправлений у складі військової команди до Військової частини НОМЕР_1 , що було оформлено наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 04.11.2024 №871.
В подальшому наказом Військової частини НОМЕР_1 № 42 від 04.11.2024 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 і наразі ОСОБА_1 проходить військову службу у складі вказаної військової частини.
Проаналізувавши мотиви, якими заявник обґрунтовує подану заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що доводи й аргументи заявника не є достатніми та переконливими для висновку про наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову за правилами, встановленими статтями 150-151 КАС України, адже мотиви заяви про забезпечення позову ґрунтується виключно на припущеннях заявника про те, що командуванням Військової частини НОМЕР_1 можуть здійснюватися заходи щодо переведення або відрядження позивача у розпорядження до іншої військової частини і в найближчому часі відправлення його на «гарячі точки» фронту через його незгоду з мобілізацією, що, в свою чергу, може порушити права та інтереси позивача або істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення його порушених прав або інтересів до ухвалення рішення в адміністративній справі.
Разом з цим, матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, зокрема, останнім не надано жодних доказів його переміщення до іншої військової частини (як то відповідних наказів чи розпоряджень тощо), а також не доведено, що переміщення до іншої військової частини може якимось чином ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав або інтересів позивача.
Щодо доводів позивача про протиправність його призову на військову службу під час мобілізації через порушення процедури такого призову, суд зазначає, що протиправність оскаржуваних дій ІНФОРМАЦІЯ_3 є предметом спору у цій справі і надання оцінки таким діям ІНФОРМАЦІЯ_3 та, відповідно, встановлення їх правомірності чи протиправності може бути надана/встановлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності під час розгляду адміністративної справи по суті.
Правова позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладена у постанові від 19.06.2018р. у справі №826/9263/17, зводиться до того, що підстави щодо наявності очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог.
Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Великою Палатою Верховного Суду у рішенні від 28.03.2018р. у справі №800/521/17 зазначено, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.
За таких обставин, наведені заявником доводи в обґрунтування необхідності забезпечення позову в частині щодо посилання на протиправність його призову на військову службу під час мобілізації через порушення процедури такого призову, на думку суду, не є достатніми та обґрунтованими для вжиття заходів забезпечення позову, а забезпечення позову з цих підстав за змістом буде ухваленням рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
Таким чином, у ході розгляду заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову судом не виявлено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам заявника до прийняття у справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь заявника.
За таких обставин, наведені заявником доводи в обґрунтування необхідності забезпечення позову, на думку суду, не є достатніми та обґрунтованими для вжиття заходів його забезпечення, оскільки матеріали справи не містять об`єктивних доказів, які б свідчили про існування підстав, визначених ст.150 КАС України, отже, подана ОСОБА_1 заява є необґрунтованою та передчасною, а тому задоволенню не підлягає
Керуючись статтями 150-154, 156, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: О.М. Турова