Справа № 140/11059/24
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2025-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року ЛуцькСправа № 140/11059/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним, скасування рішення в частині та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі ГУ ПФУ в Полтавській області, відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 22.08.2024 № 00 в частині призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 52 відсотків суддівської винагороди судді; зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 62 відсотків суддівської винагороди з 10.07.2024, зарахувавши до стажу судді: стаж роботи на посаді судді 21 рік 10 місяців 6 днів; період проходження строкової військової служби 1 рік 9 місяців 27 днів; стаж роботи, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді (консультант Камінь-Каширського районного народного суду) - 3 роки та зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 10.07.2024 з розрахунку 62 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді з урахуванням проведених виплат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Вищої ради правосуддя від 09.07.2024 № 2075/0/15-24 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Апеляційного суду Волинської області у зв`язку з поданням заяви про відставку та наказом виконувача обов`язків голови ліквідаційної комісії Апеляційного суду Волинської області від 09.07.2024 № 1.5/2 відраховано зі штату суду.

Позивач 12.07.2024 звернувся у ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення довічного щомісячного грошового утримання судді та рішенням пенсійного органу від 22.08.2024 № 00 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 52 відсотків суддівської винагороди, починаючи з 10.07.2024 з огляду на стаж судді у 21 рік 10 місяців 6 днів.

При цьому переконаний про безпідставність і протиправність не зарахування до стажу як судді період проходження військової служби та період роботи на посаді консультанта Камінь-Каширського районного суду.

Загальний стаж роботи судді (станом на дату ухвалення Вищою радою правосуддя рішення), що дає право на відставку, становить 26 років 8 місяців 23 дні, так як до стажу роботи підлягає зарахуванню період проходження строкової військової служби 1 рік 9 місяців 27 днів та стаж роботи консультантом Камінь-Каширського районного народного суду 3 роки, у зв`язку із необхідність зарахування до стажу роботи на посаді судді стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

Рішення в частині визначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 52 відсотків суддівської винагороди уважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, тому просить адміністративний позов задовольнити (арк. спр. 1-6).

У відзиві на позовну заяву від 30.10.2024 №1600-0803-7/79651, який надійшов на адресу суду 05.11.2024 ГУ ПФУ в Полтавській області позов не визнає та зазначає, що статтею 137 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», виключний перелік посад які зараховуються до стажу роботи на посаді судді, зокрема: судді суддів України, арбітра (судді) арбітражних суддів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судці в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Зазначає, що чинним законодавством не передбачено врахування вищезазначених періодів до стажу роботи судді, тому уважає позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та необґрунтованими (арк. спр. 63-64).

У поданій 10.11.2024 відповіді на відзив позивач зазначив, що відповідач 2 у своєму відзив не навів належних та аргументованих заперечень проти позову, які б спростували доводи ОСОБА_1 (арк. спр. 71-72).

Представником ГУ ПФУ у Волинській області 12.11.2024 подано відзив на позовну заяву, у якому остання заперечила проти позовних вимог та зазначила, що зарахування до стажу роботи на посаді судді для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періоду проходження військової служби та періоду роботи на посаді консультанта Камінь-Каширського районного народного суду чинним законодавством не передбачено.

Таким чином уважає, що ГУ ПФУ в Полтавській області законно та обґрунтовано 22.07.2024 прийнято рішення № 00 про призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з врахуванням стажу на посаді судді 21 рік 10 місяців 8 днів, розмір якого обчислено з розрахунку 52 відсотки заробітної плати (арк. спр. 75-77).

Інших заяв по суті справи, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС України) до суду не надходило.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 24.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (арк. спр. 58-59).

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідачів у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Указом Президента України від 13.08.2002 № 712/2002 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області строком на п`ять років, постановою Верховної Ради України від 10.04.2008 № 261-VІ обрано на посаду судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області безстроково.

Постановою Верховної Ради України від 02.12.2010 № 2757-VI обраний суддею Апеляційного суду Волинської області безстроково та рішенням Вищої ради правосуддя від 16.02.2021 № 359/0/15-21 відряджений до Волинського апеляційного суду для здійснення правосуддя на один рік з 18.02.2021.

У подальшому, рішенням Вищої ради правосуддя від 05.10.2021 № 2054/0/15-21 продовжено строк відрядження до Волинського апеляційного суду для здійснення правосуддя на один рік з 19.02.2022. Окрім цього, рішенням Голови Верховного Суду від 23.11.2022 № 537/0/149-22 продовжено на один рік строк відрядження до Волинського апеляційного суду для здійснення правосуддя з 19.02.2023.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 09.07.2024 № 2075/0/15-24 позивача звільнено з посади судді Апеляційного суду Волинської області у зв`язку з поданням заяви про відставку та наказом виконувача обов`язків голови ліквідаційної комісії Апеляційного суду Волинської області від 09.07.2024 № 1.5/2 ОСОБА_1 відраховано зі штату суду (арк. спр. 8-9, 27).

ОСОБА_1 12.07.2024 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення довічного щомісячного грошового утримання судді (арк. спр. 28).

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 від 09.07.2003, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.07.2014 за №895/25375 (далі Порядок №22-1), встановлено, що заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб.

Пунктом 4.1 Порядку №22-1 встановлено, що заяви, які подаються особами реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію, за місцем проживання заявника. Відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Таким чином, заяву позивача розглянуто ГУ ПФУ в Полтавській області та прийнято рішення від 22.07.2024 №0 про призначення пенсії зарахувавши страховий стаж (повний) 30 років 9 місяців 21 день, в тому числі судді 21 рік 10 місяців 6 днів (арк. спр. 42).

Розгляд вказаної заяви позивача саме ГУ ПФУ в Полтавській області підтверджується відзивом ГУ ПФУ у Волинській області від 12.11.2024 (арк. спр. 75-77) та листом ГУ ПФУ у Волинській області від 22.10.2024 №0300-0305-8/62452 (арк. спр. 39).

ОСОБА_1 13.08.2024 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою у якій просив повідомити про розмір його щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці (арк. спр. 36).

Листом ГУ ПФУ у Волинській області від 27.08.2024 №10813-10696/Б-02/8-0300/24 повідомлено, що при визначенні розміру відсотку з урахуванням якого обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, який залежить від тривалості стажу роботи на посаді судді, не зараховується період проходження строкової військової служби та період роботи на посаді консультанта Камінь-Каширського районного народного суду, у зв`язку з цим розмір грошового утримання судді у відставці обчислено з розрахунку 52 відсотки заробітної плати (арк. спр. 31).

Уважаючи рішення відповідача 2 в частині призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 52 відсотків суддівської винагороди судді протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно із частиною першою статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закон України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон №1402-VIII).

Пунктом 2 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон №2453-VI), крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Згідно з частиною третьою статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшуєтеся на два відсотки грошового утримання судді.

Статтею 137 Закону України № 1402-VIII передбачено, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Також до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

Такі висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладеною у постановах від 13.04.2022 у справі №420/1840/21, від 06.07.2023 у справі № 420/3746/21, від 25.11.2024 у справі №140/16247/20 та інших.

Відповідно до частини першої статті 120 Закону №2453-VI суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно із приписами статті 135 Закону №2453-VI до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону №2453-VI (в чинній до 28.03.2015 редакції) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992 №2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі Закон №2862-ХІІ), на підставі якого ОСОБА_1 був вперше призначений на посаду судді.

Згідно із частиною першою статті 43 Закону №2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом 2 частини четвертої цієї статті Закону №2862-ХІІ передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

В період дії положень статті 43 Закону №2862-ХІІ правове регулювання поняття стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, було додатково врегульовано і іншими нормативно-правовими актами.

Верховний Суд і своїй постанові від 11.12.2024 зазначив наступне: «Відповідно до статті 1 Указу Президента України "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" від 10.07.1995 №584/95 (чинною до 20.03.2008, далі - Указ Президента України №584/95) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Відповідно до пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання судді" від 03.09.2005 №865 (чинної до 01.01.2012) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, на юридичних факультетах вищих навчальних закладах.

Таким чином, законодавством, яке діяло на час призначення позивача на посаду судді, передбачалася можливість зарахування до стажу судді половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, на юридичних факультетах вищих навчальних закладах».

Суд констатує, що дана постанова кореспондує також і можливість зарахування до стажу судді періоду проходження строкової військової служби у зв`язку із призначення ОСОБА_1 на посаду судді 13.08.2022 (Указ Президента України від 13.08.2002 № 712/2002).

Також відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Аналіз наведеного законодавства в його хронологічному та змістовному виражені дає достатні підстави вважати, що до стажу, який дає ОСОБА_1 право на отримання довічного грошового утримання судді, належить зарахувати не тільки стаж безпосередньо перебування на посаді судді (21 рік 10 місяців 6 днів), а й час проходження строкової військової служби.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив строкову військову службу з 22.12.1988 по 19.10.1990, що підтверджується відомостями військового білету серії НОМЕР_1 (арк. спр. 19-24).

Отже до стажу роботи ОСОБА_1 , який дає йому право на звільнення у відставку підлягає зарахуванню період проходження строкової військової служби, що становить 1 рік 9 місяців 27 днів.

Частиною другою статті 137 Закону №1402-VІІІ (у редакції, яка діє з 05.08.2018) встановлено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Системний аналіз вказаної норми в її взаємозв`язку з абзацом четвертим пункту 34 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VІІІ дає підстави для висновку що з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус суддів та судоустрій» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», яким внесено зміни до статті 137 Закону №1402-VІІІ, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Саме такий правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.11.2018, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2019 у справі №9901/805/18.

У цій постанові Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду та зазначила, що частину другу статті 137 Закону №1402-VІІІ (у редакції, яка діє з 05.08.2018) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стад (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права на призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зарахувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про статус суддів», яка була чинною на час призначення ОСОБА_1 на посаду судді, суддею міг бути громадянин України, який має вищу юридичну освіту та стаж роботи у галузі права не менше як три роки.

Згідно з копією трудової книжки серії НОМЕР_2 після здобуття юридичної освіти (10.02.1999) до призначення на посаду судді позивач з 22.12.1992 по 02.09.2002 консультантом Камінь-Каширського районного народного суду (арк. спр. 14-18).

Оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становить більше ніж 21 рік (при достатніх 10), то до стажу роботи, який дає судді право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, враховується також стаж роботи в галузі права 3 роки та період проходження ним строкової служби.

Отже, загальний строк стажу судді, який органу Пенсійного фонду України належало брати до уваги під час розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення щомісячного довічного гpoшового утримання, становить 26 років 8 місяців 23 дні, а саме:

стаж роботи на посаді судді 21 рік 10 місяців 6 днів;

період проходження строкової військової служби з 22.12.1988 до 19.10.1990 (1 рік 9 місяців 27 днів);

стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення позивача на посаду (консультант Камінь-Каширського районного народного суду) 3 роки;

Таким чином, невключення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, періоду проходження строкової військової служби та стажу роботи в галузі права 3 роки і врахування відповідачем 2 для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією викладеною у постановах Верховного Суду від 18.06.2020 у справі № 498/337/17, від 20.04.2021 у справі № 344/5707/19 та від 30.03.2023 у справі №280/2167/21 та від 28.07.2023 у справі №360/6255/21.

З урахуванням приписів частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці, має виплачуватись в розмірі 62 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді: 50 відсотків як базовий рівень та 12 відсотків за 6 повних років понад базових 20 років стажу на посаді судді.

Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд враховує, що 30.03.2021 набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16.03.2021 за № 339/35961 (далі - Постанова №25-1), якою внесені зміни до Порядку №22-1.

Зміни, внесені до Порядку №22-1 на підставі Постанови №25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01.04.2021.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку №22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку №22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку №22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 належним відповідачем у спірних правовідносинах є ГУ ПФУ в Полтавській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву позивача та прийняв рішення про відмову у переведенні та перерахунку пенсії.

ГУ ПФУ у Волинській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для задоволення щодо нього позовних вимог.

Отже, саме ГУ ПФУ в Полтавській області є уповноваженим органом, який має право приймати рішення про призначення позивачу пенсії за віком, а прийнявши таке рішення, має передати електронну пенсійну справу засобами програмного забезпечення до ГУ ПФУ у Волинській області за місцем проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Щодо зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області здійснити виплату щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 62 відсотків суддівської винагороди з 10 липня 2024 року, суд констатує, що позовна вимога у цій частині є передчасною, оскільки відсутні підстави вважати, що відповідач 1, після здійснення ГУ ПФУ в Полтавській області перерахунку пенсії позивача, ухилиться від виконання свого обов`язку та не здійснить виплати належної пенсії позивачу.

З урахуванням встановлених обставин справи, вищенаведених норм чинного законодавства України та правових висновків Верховного Суду, беручи до уваги повноваження суду, визначені у статті 245 КАС України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 у спосіб визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Полтавській області від 22.08.2024 №00 в частині призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 52 відсотків суддівської винагороди судді та зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 62 відсотків суддівської винагороди з 10.07.2024, зарахувавши до стажу судді: стаж роботи на посаді судді 21 рік 10 місяців 6 днів; період проходження строкової військової служби з 22.12.1988 до 19.10.1990 (1 рік 9 місяців 27 днів); стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді (консультант Камінь-Каширського районного народного суду) 3 роки. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2 судовий збір в сумі 968,96 грн, сплачений квитанцією від 06.10.2024 №0.0..1 (арк. спр. 7), який зарахований до спеціального фонду Державного бюджету, що підтверджується відповідною випискою (арк. спр. 82).

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 260, 262, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про судоустрій та статус суддів», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 6, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826), Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області (36000, Полтавська область, місто Полтава, вулиця Гоголя, будинок 34, ідентифікаційний код юридичної особи 13967927) про визнання протиправним, скасування рішення в частині та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області від 22 серпня 2024 року №00 в частині призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 52 відсотків суддівської винагороди судді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 62 відсотків суддівської винагороди з 10 липня 2024 року, зарахувавши до стажу судді: стаж роботи на посаді судді 21 рік 10 місяців 6 днів; період проходження строкової військової служби з 22 грудня 1988 року до 19 жовтня 1990 року (1 рік 9 місяців 27 днів); стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді (консультант Камінь-Каширського районного народного суду) 3 роки.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області судовий збір в сумі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.І. Смокович