Справа № 240/3392/24
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2025-01-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2025 року м. Житомир справа № 240/3392/24

категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області, Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо не забезпечення Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати суддівської винагороди ОСОБА_1 за період з 1 січня 2023 року виходячи із встановленого на 01 січня 2023 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 грн. та 01 січня 2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3023 грн.;

- зобов`язати Державну судову адміністрацію України забезпечити Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди ОСОБА_1 за період з 1 січня 2023 року, нарахованої виходячи із встановленого на 01 січня 2023 року прожиткового мінімуму для працездаї`них осіб у розмірі 2684 грн. та 01 січня 2024 року прожиткового мінімуму д:ія працездатних осіб у розмірі 3023 грн.;

- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області щодо нарахування та виплати судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 суддівської винагороди з 1 січня 2023 року, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня 2021 року, в розмірі 2102 грн.;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області провести нарахування та виплату суддівської винагороди ОСОБА_1 з січня 2023 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2023 року складає 2684 гривні, а з 1 січня 2024 року складає 3023 гривні, із урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів, і здійснювати їх виплату;

- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області щодо не нарахування та не виплати судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 доплати за вислугу років до суддівської винагороди у розмірі 30 відсотків посадового окладу судді з лютого 2024 року.

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області нарахувати та виплатити судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 доплату за вислугу років до суддівської винагороди у розмірі 30 відсотків посадового окладу судді з лютого 2024 року.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідачем протиправно здійснено нарахування та виплату суддівської винагороди за спірний період, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01.01.2021 в розмірі 2102,00 грн. Також вказує, що з лютого 2024 року на підставі листа від 09.09.2024 №428/24 відповідачем проінформовано, що доплата за вислугу років їй не буде виплачуватися, оскільки у неї закінчився п`ятирічний термін повноважень.

Ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачі подали відзиви на позовну заяву, проти задоволення позову заперечили, оскільки з 01.01.2021 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді величиною 2102,00 грн. визначено Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік», цей закон є чинним та неконституційним у встановленому порядку не визнавався, а відтак підлягає застосуванню при виплаті позивачу суддівської винагороди. Частиною 3 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено базові розміри посадового окладу суддів судів різних інстанцій, розрахунковою величиною яких є прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а тому застосуванню підлягає норма статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", якою визначено, що у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, з 1 січня становить 2102,00 грн, а тому у відповідача не було жодних правових підстав для обрахунку розміру суддівської винагороди без врахування положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік". Щодо не доплати до посадового окладу судді зазначено, що у вимозі Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області № 260608-14/317-2024 від 01 лютого 2024 року вказано, що в період з 01.01.2021 по 30.06.2023 18 суддів місцевих загальних судів Житомирської області (у тому числі і позивач) не здійснювали правосуддя у зв`язку із закінченням п`ятирічного терміну (призначені на посаду до 30.09.2016 троком на п`ять років до набрання чинності Закону №1402-VІІІ) нараховано та виплачено доплат до посадового окладу в загальній сумі 5635229,31 грн. та, як наслідок, зайво сплачено ЄСВ в сумі 1227151,51 грн., чим завдано матеріальної шкоди ТУ ДСА України в Житомирській області на загальну суму 6862380,82 грн., тоді як ч.10 ст.135 Закону №1402-VІІІ передбачено, що суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці) не має права на отримання до посадового окладу. Ця норма неконституційною не визнавалася. Таким чином, ДСА України та Територіальне управління у спірних правовідносинах діяли у межах чинного законодавства та виділених бюджетних асигнувань, а тому позов задоволенню не підлягає.

Ухвалою від 18 жовтня 2024 року суд зобов`язав Вищу кваліфікаційну комісію суддів України надати суду протягом 10 (десяти) днів з моменту отримання цієї ухвали, інформацію про те, чи проходить кваліфікаційне оцінювання суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 (якщо так, то на якій стадії перебуває таке кваліфікаційне оцінювання), чи зверталася Вища кваліфікаційна комісія суддів України до органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо судді, для вирішення питання про відкриття дисциплінарної справи чи відмову в її відкритті щодо судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 (якщо так, то які наслідки такого звернення), чи приймала Вища кваліфікаційна комісія суддів України рішення про зупинення проведення кваліфікаційного оцінювання судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 (якщо так, то надати копію такого рішення).

14 листопада 2024 року до суду надійшов лист Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - Комісія), у якому повідомлено, що рішенням Комісії від 22.02.2017 №13/зп-17 призначено кваліфікаційне оцінювання судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 у зв`язку з накладенням дисциплінарного стягнення. Рішенням Комісії від 29.09.2017 №96/зп-17 кваліфікаційне оцінювання судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 у зв`язку з накладенням дисциплінарного стягнення зупинено.

Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 01.02.2018 №8/зп-18 призначено кваліфікаційне оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді, зокрема судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 . Згідно з рішенням Комісії від 21.03.2018 №56/зп-18 кваліфікаційне оцінювання судді ОСОБА_1 на відповідність займаній посаді припинено.

Рішенням Комісії від 12.09.2024 № 250/зп-24 судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 відновлено кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді та визначено дату проведення іспиту - 12.09.2024.

За результатами складення першого етапу кваліфікаційного оцінювання «Іспит» рішенням Комісії від 25.09.2024 № 299/зп-24 ОСОБА_1 допущено до другого етапу «Дослідження досьє та проведення співбесіди» кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді.

Рішенням Комісії від 19.06.2024 № 199/зп-24 (зі змінами, внесеними рішенням Комісії від 10.07.2024 № 218/зп-24) призначено іспит для суддів у межах кваліфікаційного оцінювання у зв`язку з накладенням дисциплінарного стягнення та визначено дату проведення іспиту, зокрема, судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 - 01.08.2024 (резервні дати іспиту - 22.08.2024 та 12.09.2024).

За результатами складення 01.08.2024 першого етапу кваліфікаційного оцінювання «Іспит» (цивільна спеціалізація) рішенням Комісії від 12.08.2024 № 249/зп-24 ОСОБА_1 допущено до другого етапу «Дослідження досьє та проведення співбесіди» кваліфікаційного оцінювання у зв`язку з накладенням дисциплінарного стягнення.

Проаналізувавши наявні матеріали справи, судом встановлено.

ОСОБА_1 з 2012 року працює на посаді судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області.

Обчислення суддівської винагороди позивачу з січня 2021 року і до дати звернення з позовому до суду проведено у відповідності до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік», виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 грн. замість встановленого станом на 1 січня 2023 року в розмірі 2684 грн. та станом на 1 січня 2024 року - 3023 грн.

Крім того, листом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області від 09.02.2024 №428/24 про усунення порушень законодавства (вимога ДАСУ від 01.02.2024 №260608-14/317-2024) повідомлено голів місцевих загальних судів Житомирської області про необхідність приведення наказів відносно вісімнадцяти суддів місцевих загальних судів Житомирської області, які не здійснюють правосуддя у зв`язку із закінченням п`ятирічного терміну, у відповідність до вимог ч. 10 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VІІІ.

Позивач такі дії ТУ ДСА у Житомирській області вважає протиправними, тому звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

У преамбулі Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII) зазначено, що цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Визначені Конституцією України та спеціальним законодавчим актом (Законом № 1402-VIII) гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Конституційний принцип незалежності суддів означає також конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Окреслену правову позицію стосовно гарантій незалежності суддів було висловлено у низці рішень Конституційного Суду України, зокрема рішеннях від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 01.12.2004 № 19-рп/2004, від 11.10.2005 № 8-рп/2005, від 22.05.2008 № 10-рп/2008, від 03.06.2013 № 3-рп/2013, а також від 04.12.2018 № 11 -р/2018.

Система правового захисту суддів, зокрема їх матеріального забезпечення, встановлена Законом № 1402-VIII, положення якого узгоджуються з вимогами міжнародно-правових актів щодо незалежності суддів і спрямовані на забезпечення стабільності досягнутого рівня гарантій незалежності суддів, а також є гарантією поваги до гідності людини, її прав та основоположних свобод.

Частиною першою статті 4 Закону № 1402-VIII встановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

Згідно з частиною другою статті 4 Закону № 1402-VIII зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до частини першої статті 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 1 частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII передбачено, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року.

З 30.09.2016 набрали чинності зміни, внесені до Конституції України, згідно із Законом України від 02.06.2016 №1401-VIII "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" (далі - Закон № 1401-VIII).

Законом №1401-VIII, серед іншого, статтю 130 Конституції України викладено в новій редакції, текст якої зазначено вище, і вперше закріплено спосіб визначення розміру суддівської винагороди, а саме, що "розмір винагороди встановлюється законом про судоустрій".

З цією конституційною нормою співвідносяться норми частини першої статті 135 Закону № 1402-VIII, які дають чітке розуміння, що єдиним нормативно-правовим актом, яким повинен і може визначатися розмір суддівської винагороди, є закон про судоустрій.

Розмір суддівської винагороди визначено у статті 135 Закону № 1402-VIII, який з огляду як на свою назву, так і сферу правового регулювання (означену в преамбулі), є законом про судоустрій в значенні частини другої статті 130 Конституції України.

Пунктом 1 частини третьої та пунктом 1 частини четвертої статті 135 Закону № 1402-VIII визначено, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,1, якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб.

Отже, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян урегульовано Законом № 966-XIV, відповідно до статті 1 якого прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

Зі змісту названої норми Закону № 966-XIV вбачається, що у ній закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум. Судді до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо, не віднесені.

У Законах України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» №2710-IX та «Про Державний бюджет України на 2024 рік» №3460-IX (статті 7) встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні. При цьому, тут же встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2023 року - 2684 гривень, з 1 січня 2024 року - 3028 гривень.

У постанові від 10.11.2021 у справі № 400/2031/21 Верховний Суд прийшов до висновку, що Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні (виняткові) норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів. Тобто у національному законодавчому полі існує колізія положень двох нормативно-правових актів рівня закону, подолати яку можливо застосувавши загальний принцип права «спеціальний закон скасовує дію загального закону» (Lex specialis derogate generali).

Аналізуючи наведені вище норми, суд резюмує, що розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, прямо залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, суд констатує, що зміни до Закону № 1402-VIII у частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у спірний період, про який йдеться у позовній заяві, а також до Закону № 966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися, тож законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 01 січня календарного року для цілей визначення суддівської винагороди, немає.

При цьому, Законами «Про Державний бюджет України на 2023 рік» №2710-IX та «Про Державний бюджет України на 2024 рік» №3460-IX змінено складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною другою статті 130 Конституції України і частиною третьою статті 135 Закону № 1402-VIII.

Разом із тим, відповідні закони про державний бюджет не повинні містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.

Про це зазначав і Конституційний Суд України у Рішеннях від 09.07.2007 № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22.05.2008 № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).

Як видно із позиції Верховного Суду у цій категорії спорів, Законом №1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Оскільки вказана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом № 1402-VIII (постанови від 22.06.2023 у справі № 400/4904/21, від 10.11.2021 у справі № 400/2031/21, від 30.11.2021 у справі №360/503/21, від 02.06.2023 у справі №400/4904/21, від 13.07.2023 у справі № 280/1233/22, від 24.07.2023 у справі № 280/9563/21, від 25.07.2023 у справі № 120/2006/22-а та від 26.07.2023 у справі № 240/2978/22).

Таким чином, заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня відповідного року на іншу розрахункову величину, яка Законом №1402-VIII не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2 102,00 грн), на підставі Законів «Про Державний бюджет України на 2023 рік» №2710-IX та «Про Державний бюджет України на 2024 рік» №3460-IX, була протиправною.

Подібна позиція міститься і у постановах Верховного Суду від 27.07.2023 у справі № 240/3795/22, від 12.07.2023 у справі № 140/5481/22, від 27.04.2023 у справі №240/3795/22.

Отже, оскільки законні підстави для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 01 січня календарного року, з метою визначення суддівської винагороди, у спірному випадку відсутні, то дії відповідача щодо нарахування і виплати позивачу суддівської винагороди у меншому обсязі підлягають визнанню протиправними.

Суд враховує, що Верховний Суд у постановах від 10.11.2021 у справі № 400/2031/21, від 30.11.2021 у справі №360/503/21 вже сформував правовий висновок у подібних правовідносинах щодо застосування положень статті 135 Закону №1402-VIII та статті 7 Закону №1082-IX при обчисленні суддівської винагороди, які у подальшому були підтримані Верховним Судом у постановах від 02.06.2023 у справі №400/4904/21, від 13.07.2023 у справі № 280/1233/22, від 24.07.2023 у справі № 280/9563/21, від 25.07.2023 у справі № 120/2006/22-а, від 26.07.2023 у справі № 240/2978/22 від 27.07.2023 у справі № 240/3795/23.

Суд зазначає, що на сьогодні позивач обіймає посаду судді у Коростенському міськрайонному суді Житомирської області, але не здійснює правосуддя у зв`язку із закінченням п`ятирічного строку повноважень на посаді судді.

При цьому, як убачається з листа Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, рішенням Комісії від 07.11.2024 №19-6343/24 (вх. від 14.11.2024), кваліфікаційне оцінювання позивача не завершено через обставини, що від неї не залежали та не обумовлені її поведінкою.

З урахуванням наведеного суд зазначає, що позивач не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від неї особисто та не обумовлені її поведінкою, а тому, з огляду на висновки Конституційного Суду України, викладені у рішенні від 04 грудня 2018 року№11-р/2018, вона має право на отримання доплати до посадового окладу відповідно у розмірі 30 відсотків посадового окладу судді.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що вимога Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області № 260608-14/317-2024 від 01 лютого 2024 року не є нормативно-правовим актом, який може регулювати питання нарахування та виплати суддівської винагороди.

Аналогічний висновок наведений у постановах Третього апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2024 року у справі № 280/3286/23 та від 15 травня 2023 року у справі № 280/348/23.

За таких обставин позивач має право на розмір суддівської винагороди, встановлений статтею 135 Закону № 1402-VIII, шляхом виплати позивачу недоотриманих коштів (заборгованості).

Відтак, невиплата позивачу суддівської винагороди в повному обсязі пов`язана із діяльністю ДСА України (співвідповідача) як головного розпорядника бюджетних коштів щодо фінансового забезпечення діяльності усіх судів (крім Верховного Суду; стаття 148 Закону України № 1402-VIII), відповідно як суб`єкта владних повноважень, діями якого порушено право позивача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Враховуючи відсутність документально підтверджених витрат у справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області (вул. вул. Б. Лятошинського, 5, м. Житомир, 10014, код 26278626), Державної судової адміністрації України (вул. Липська 18/5, м. Київ, 01601, код 26255795) задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо не забезпечення Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати суддівської винагороди ОСОБА_1 за період з 1 січня 2023 року, виходячи із встановленого на 01 січня 2023 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 грн. та 01 січня 2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3023 грн.

Зобов`язати Державну судову адміністрацію України забезпечити Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди ОСОБА_1 за період з 1 січня 2023 року, нарахованої виходячи із встановленого на 01 січня 2023 року прожиткового мінімуму для працездаї`них осіб у розмірі 2684 грн. та 01 січня 2024 року прожиткового мінімуму д:ія працездатних осіб у розмірі 3023 грн.

Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області щодо нарахування та виплати судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 суддівської винагороди з 1 січня 2023 року, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня 2021 року, в розмірі 2102 грн.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області провести нарахування та виплату суддівської винагороди ОСОБА_1 з січня 2023 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2023 року складає 2684 гривні, а з 1 січня 2024 року складає 3023 гривні, із урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів, і здійснювати їх виплату.

Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області щодо не нарахування та не виплати судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 доплати за вислугу років до суддівської винагороди у розмірі 30 відсотків посадового окладу судді з лютого 2024 року.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області нарахувати та виплатити судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 доплату за вислугу років до суддівської винагороди у розмірі 30 відсотків посадового окладу судді з лютого 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова

07.01.25