Справа № 400/1861/24
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2025-01-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 січня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/1861/24

Перша інстанція: суддя Лісовська Н. В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Градовського Ю. М., Шеметенко Л. П.

розглянувши, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року у справі за позовом адвоката Драненко Віктора Володимировича, в інтересах ОСОБА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У лютому 2024 року адвокат Драненко В.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в якому просив:

- визнати протиправною відмову від 13.02.2024 №1068 в наданні відстрочки від призову за мобілізацією на підставі статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;

- зобов`язати надати відстрочку від призову за мобілізацією на підставі статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, адвокат Драненко В. В. указував, що його довіритель ОСОБА_1 навчається за денною формою здобуття освіти, а відтак звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про відстрочку від мобілізації та додав належним чином завірені копії документів.

Однак, як пояснює адвокат, ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовив у наданні відстрочки мотивуючи це тим, що відповідна заява має бути подана до місцевого органу виконавчої влади, що передбачено пунктом 4.19 Інструкції з підготовки та проведення мобілізаційного розгортання Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 15.12.2017 №19ДСК (далі Інструкція №19).

Адвокат вважає, що така відмова суперечить вимогам пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №154 від 23.02.2022, якою затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі Положення №154), де зазначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до Інструкції №19 військовозобов`язаний, який має право на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією, надає відповідну заяву до місцевого органу виконавчої влади. Після розгляду цих заяв місцевим органом виконавчої влади, районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки виконує прийняті ним рішення.

На переконання суду, на районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки не покладені повноваження щодо надання відстрочки від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, а лише її оформлення, а відтак, за вказаного правового регулювання, відповідач не може прийняти рішення, про яке просить позивач.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляції, ОСОБА_1 зазначив, що суд першої інстанції не звернув уваги на вимоги пункту 1 Положення №154, який передбачає обов`язок територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки виконувати законодавство з питань військового обов`язку і військової служби.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляцію.

Ураховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У 2023 році позивач вступив до Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова і навчається на І курсі денної форми навчання.

У лютому 2024 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу на період навчання відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». До заяви надав нотаріально завірені копії документів.

Листом від 13.02.2024 відповідач відмовив у задоволенні вказаної заяви посилаючись на те, що пунктом 4.19 Інструкції №19 передбачено, що військовозобов`язаний, який має право на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією, надає відповідну заяву до місцевого органу виконавчої влади. Тому, ІНФОРМАЦІЯ_2 рекомендував позивачу звернутися з відповідною заявою до місцевого органу виконавчої влади.

Не погоджуючись з такою відмовою ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для її часткового задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон №2232 ХІІ) для проведення призову громадян України на строкову військову службу в районах (містах) утворюються призовні комісії у такому складі:

голова комісії - заступник голови районної державної адміністрації (міського голови);

члени комісії:

керівник відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки;

заступник керівника структурного підрозділу освіти районної державної адміністрації (підрозділу освіти виконавчого органу міської ради);

заступник керівника уповноваженого підрозділу територіального органу Національної поліції України, який проводить роботу з неповнолітніми;

лікар, який організовує роботу медичних працівників з медичного огляду призовників;

психолог відповідного державного (комунального) закладу, розташованого на території району (міста);

представники Збройних Сил України та інших військових формувань, громадських організацій, підприємств, установ і організацій за попереднім узгодженням з головою комісії;

секретар комісії.

За приписами частини 3 даної статті на районні (міські) призовні комісії покладається:

організація медичного огляду призовників та призов громадян України на строкову військову службу з призначенням їх для служби у Збройних Силах України чи іншому військовому формуванні;

надання призовникам відстрочки від призову на строкову військову службу на підставах, передбачених статтею 17 цього Закону

Відповідно до Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.03.2002 №352 (далі Положення №352) такі призовні комісії утворюються у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки.

Це пов`язано з тим, що відповідно до пункту 32 у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки на призовників ведуться в обліково-алфавітні книги та особові справи.

За приписами пункту 33 Положення №352 у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки з особових справ призовників формуються картотеки, у тому числі справ призовників, які мають право на відстрочку від призову. Зазначена картотека складається за підставами для надання громадянам відстрочок від призову на строкову військову службу (за сімейними обставинами, за станом здоров`я, для здобуття освіти, продовження професійної діяльності та в інших випадках, передбачених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Пункт 74 Положення №352 унормовує, що відстрочка від призову на військову службу надається громадянам за рішенням призовної комісії: за сімейними обставинами, за станом здоров`я, для здобуття освіти та продовження професійної діяльності, а у випадках, які не передбачені зазначеним Законом, - за рішенням обласної призовної комісії на підставі подання районної (міської) призовної комісії.

Далі, відзначається, що право на одержання призовниками відстрочки від призову повинно бути підтверджено відповідними документами, які подаються призовниками районному (міському) територіальному центру комплектування та соціальної підтримки.

За аналізом вищевикладених норм випливає, що на момент звернення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_4 у лютому 2024, саме на вказаний орган військового управління був покладений обов`язок щодо прийняття документів для вирішення питання про надання відстрочки від призову під час мобілізації.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543 ХІ (далі Закон №3543 ХІ) встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації регулюється статтею 23 Закону №3543 ХІ.

Відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 23 даного Закону (в редакції лютого 2024), призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.

Аналіз положень Закону №3543 ХІ, на час звернення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідчить про те, що в ньому була відсутня норма, яка б встановлювала обов`язок територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки вирішувати питання про надання відстрочки від мобілізації.

Однак, вказаний недолік законодавець виправив, шляхом прийняття Закону України від 11.04.2024 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» (набрав чинності 18.05.2024).

За приписами частини 7 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в редакції вказаного Закону, перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.

На користь того, що саме на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки покладений обов`язок щодо прийому документів, що підтверджує право на відстрочку, свідчить також Положення №154.

Так, пункт 1 даного Положення встановлює, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до пункту 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, серед іншого:

ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам;

здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період;

здійснюють контроль за проведенням на підприємствах, у закладах освіти роботи з ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час.

Пункт 11 Положення №154, зокрема, установлює, що районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення:

беруть участь в організації та забезпеченні роботи районних (міських) призовних комісій, готують для розгляду зазначеними комісіями матеріали з питань призову громадян на строкову військову службу, службу у військовому резерві, надання відстрочки або звільнення їх від призову на строкову військову службу, службу у військовому резерві.

Як свідчать обставини справи, ОСОБА_1 у лютому 2024 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою щодо надання йому відстрочки, однак, останній, відмовив йому у розгляді вказаної заяви посилаючись на те, що необхідно звернутися до місцевого органу виконавчої влади.

Розглядаючи правомірність відмови у розгляді заяви ОСОБА_1 , колегія суддів установила таке.

Місцевим органом виконавчої влади є місцеві державні адміністрації.

Стаття 27 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» від 09.04.1999 №568- ХІV встановлює повноваження даного органу в галузі оборонної роботи.

За нормами вказаної статті, місцева державна адміністрація, зокрема,

забезпечує виконання законодавства про територіальну оборону, військовий обов`язок посадовими особами і громадянами, підприємствами, установами і організаціями;

здійснює заходи, пов`язані з територіальною обороною, мобілізаційною підготовкою, цивільним захистом на відповідній території.

Враховуючи наведене правове регулювання даний місцевий орган виконавчої влади не розглядає заяви про надання відстрочки від призову під час мобілізації та не приймає з цього приводу рішення.

Як мовилося вище, на період лютого 2024 це була прерогатива районних (міських) призовних комісій.

За таких умов, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, помилково погодився з позицією відповідача про те, що він не суб`єктом, на якого покладений обов`язок приймати від військовозобов`язаних документи для вирішення питання щодо надання відстрочки від призову під час мобілізації.

Указана помилка, на думку суду апеляційної інстанції, пов`язана з тим, що суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин викладені вище положення законодавства, які встановлюють обов`язок, саме територіального центру комплектування та соціальної підтримки приймати від військовозобов`язаного документи, що підтверджують право на відстрочку від призову та передавати їх на розгляд районних (міських) призовних комісій.

Розглядаючи вимогу ОСОБА_1 про обов`язок ІНФОРМАЦІЯ_3 надати йому відстрочку від призову за мобілізацією на підставі статті 23 Закону №3543 ХІ, колегія суддів дійшла таких висновків.

Фактичні обставини справи надають підстави вважати, що відповідачем не розглянуто по суті заяву ОСОБА_1 і, відповідно, жодного, з передбачених законодавством рішень, за наслідками розгляду такої заяви, не прийнято.

У світлі вимог частини другої статті 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим.

За наведеного правового регулювання та встановлених обставин, розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих особою для відстрочки від призову під час мобілізації

повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про надання відстрочки або про відмову в наданні).

Водночас, у даному випадку, таке рішення відповідачем не приймалось, що свідчить про недотримання ним встановленого законодавством порядку вирішення цього питання і суперечить вищенаведеним нормам.

За таких обставин, ураховуючи, що питання наявності чи відсутності у позивача права на відстрочку за нормами Закону №2232 ХІІ та Закону №3543 ХІ, за результатом його звернення не вирішено, наявні підстави для задоволення його позову наступним шляхом.

Визнати протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо неприйняття від військовозобов`язаного ОСОБА_1 документів, що підтверджують його право на відстрочку від призову та передачі їх на розгляд районної (міської) призовної комісії, а також зобов`язати вказаний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки розглянути заяву позивача та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків, викладених у цій постанові.

Колегія суддів також звертає увагу ІНФОРМАЦІЯ_4 , що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до частини другої статті 2 КАС України, означає те, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Європейським Судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні у справі «Suominen v. Finland» (№37801/97, п.36) вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні у справі «Серявін та інші проти України» ЄСПЛ вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується.

Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Отож, підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції слід скасувати за підставами, встановленими пунктом 4 частини 1 статті 317 КАС України, а саме у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права, що виразилось у незастосуванні закону, який підлягав застосуванню.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частина 3 цієї статті передбачає, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як свідчать обставини справи, позивач сплатив судовий збір за подання позову та апеляційної скарги на загальну суму 3027,80 грн.

Враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, слід стягнути на користь позивача з бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_3 сплачену суму судового збору 1513,90 грн.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 325, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року скасувати.

Ухвалити у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії нове рішення про часткове задоволення позову.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неприйняття від ОСОБА_1 документів, що підтверджують його право на відстрочку від призову та передачі їх на розгляд районної (міської) призовної комісії.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією та прийняти, згідно з пунктом 1 частини 3 та частини 7 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відповідне рішення з урахуванням висновків, викладених у цій постанові.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код за ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у сумі 1513 (одна тисяча п`ятсот тринадцять) грн. 90 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 07.01.2025.