Справа № 520/34401/24
Суддя: Ширант А.А.
Дата ухвалення: 2025-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року, м. Харків справа № 520/34401/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ширант А.А., розглянувши у порядку ст. 287 КАС України адміністративну справу за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд:

1. Визнати протиправними дії відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про винесення постанови про накладення штрафу від 18.11.2024 ВП № 76473039 (виконавчий лист № 520/15297/24 виданий 28.10.2024, стягувач ОСОБА_1 );

2. Визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про накладення штрафу від 18.11.2024 ВП № 76473039 (виконавчий лист № 520/15297/24 виданий 28.10.2024, стягувач ОСОБА_1 ).

Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду 18.12.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено на 27.12.2024. Запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву та витребувано у нього копії матеріалів виконавчого провадження.

У судове засідання 27.12.2024 сторони не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про його дату, час та місце проведення. З метою забезпечення права позивача на доступ до суду розгляд справи відкладено на 15 год 00 хв. 08.01.2025.

В зазначений час та дату сторони в судове засідання не з`явилась, хоча були належним чином повідомлені про його дату, час та місце проведення.

У п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження № 75554654 ним повідомлено відповідача листом, що позивач у добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження, на виконання рішення суду здійснено перерахунок та замовлено відповідні кошти. Тобто позивач повідомив відповідача про вжитті заходи та вказав на необхідність отримання додаткового часу з метою надходженя відповідного фінансування. Натомість через систему «ЕС» отримав постанову про накладення штрафу у виконавчому провадженні - у розмірі 5100 грн.

Позивач зазначає, що виконував рішення суду в добровільному порядку, а тому вважає оскаржувану постанову безпідставною, необґрунтованою та такою, що порушує його права та призводить до невиправданих витрат, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Позиція відповідача

Відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не надав, причин поважності його неподання не повідомив.

Згідно з положеннями ч.4 ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до ч.6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Обставини встановлені судом

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.08.2024 по справі №520/15297/24, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.10.2024, зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01.01.2020 по 03.12.2020 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, з урахуванням раніше сплачених сум.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Антосік І.О. 06.11.2024 відкрито виконавче провадження ВП № 76473039 з примусового виконання виконавчого листа Харківського окружного адміністративного суду № 520/15297/24, виданого 28.10.2024, Т. 1, а.с. 12-13.

Позивачем 15.11.2024 направлено відповідачу лист № 65130-1-10736/65190 про добровільне виконання рішення суду, у якому зазначено заходи, здійсненні позивачем, та міститься інформація про необхідність надання додаткового часу для виконання рішення суду, Т.1, а.с. 59-60.

Як вбачається зі змісту вищезазначеного листа, позивачем здійснено перерахунок грошового забезпечення стягувачу, що підтверджується довідкою-розрахунком від 01.11.2024 № 796/1 - Т.1, а.с. 62 - та направлено на адресу заступника Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій лист від 08.11.2024 № 65010-10551/65151 про додаткове фінансування, перерозподіл видатків, Т.1, а.с. 67-68.

Також з матеріалів справи вбачається, що т.в.о. начальника юридичного сектору ГУДСНС України у Харківській області звертався з рапортом до начальника Головного управляння ДСНС України у Харківській області, у якому прохав надати вказівку Управлінню економіки та фінансів Головного управління виконати рішення суду від 02.08.2024 по справі № 520/15297/24, Т.1, а.с. 73-74.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Антосік І.О. 18.11.2024 накладено на позивача штраф у розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду, Т.1, а.с. 14.

Позивачем 09.12.2024 направлено відповідачу лист № 65050-11515/65190 про повне виконання рішення суду з відповідними доказами, у зв`язку з чим позивач просив винести постанову про закінчення виконавчого провадження, Т.1, а.с. 61-65.

Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Антосік І.О. 09.12.2024 винесено постанову про закінчення виконачого провадження, Т.1, а.с. 15-16.

Зміст спірних правовідносин: спір виник у зв`язку із незгодою позивача із накладеним на нього штрафом відповідачем, оскільки позивач виконав рішення суду у добровільному порядку, а затримка в часі виникла через необхідність отримання додаткового фінансування такого виконання.

Норми права, які застосовує суд: процесуальні положення

У КАС України визначені завдання та основні засади адміністративного судочинства, зокрема вказано, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (ст. 2 КАС України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (ч. 1 ст. 5 КАС України).

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 5 КАС України).

Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи (ч.4 ст. 9 КАС України).

У ч.ч.1,2 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У ч.1 ст. 90 КАС України зазначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Норми права, які застосовує суд: Конституція та закони

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Судове рішення є обов`язковим для виконання (ст.129(1) Конституції України).

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі Закон №1404-VIII).

Відповідно до ст. 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі, органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень, і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1-1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, судових наказів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

У ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VIII визначено, що державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно п.п. 1, 16 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, а також накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону №1404-VІІІ, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 63 Закону №1404-VІІІ, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

У ч.ч. 1. 2 ст. 75 Закону № 1404 визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Висновки суду

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач не надав суду жодного пояснення на підтвердження правомірності свого рішення, що враховується судом при вирішенні цього спору.

Як вже вказувалось, умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Тобто, на час прийняття відповідачем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання позивачем судового рішення без поважних причин.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позивач при виконанні судового рішення діяв добросовісно і своєчасно вжив всіх заходів задля його виконання, зокрема: направив відповідачу лист 15.11.2024 за № 65130-1-10736/65190 про добровільне виконання рішення суду, у якому зазначив заходи, які здійснив та вказав на необхідність надання йому додаткового часу для отримання фінансування, Т.1, а.с. 59-60, здійснив перерахунок грошового забезпечення стягувачу, що підтверджується довідкою-розрахунком від 01.11.2024 № 796/1 - Т.1, а.с. 62 - та направив на адресу заступника Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій лист від 08.11.2024 № 65010-10551/65151 про додаткове фінансування, перерозподіл видатків, Т.1, а.с. 67-68.

Суд вважає, що причина несвоєчасного невиконання судового рішення у відведений строк - необхідність отримання позивачем відповідного додаткового фінансування. З матеріалів справи вбачається що це потребує певного часу, а тому накладення штрафу відповідачем на позивача було передчасним.

Отже відповідач прийняв оскаржуване рішення без врахування всіх обставин справи, не діяв добросовісно і розсудливо, що свідчить про невідповідність його рішення вимогам ст. 2 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, суд оцінює причини несвоєчасного виконання рішення позивачем як поважні, а саме виконання як добровільне, а тому до позивача не можуть бути застосовані несприятливі наслідки процедури примусового виконання судового рішення у вигляді штрафу.

З урахуванням вищенаведеного, на переконання суду позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Поряд з цим суд вважає за необхідне звернути увагу на гарантоване ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на ефективний засіб юридичного захисту, під яким слід розуміти такий засіб (спосіб), що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Спосіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 05.04.2005р. (заява №38722/02)).

Як вже вказувалось, кожна особа має право в порядку, встановленому КАС України звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (ч. 1 ст. 5 КАС України).

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 5 КАС України).

Суд вважає, що належним способом захисту прав позивача в даному випадку є визнання протиправною та скасування постанови відповідача про накладення штрафу на позивача.

Судові витрати

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України до судових витрат належить судовий збір, який сплачено позивачем у розмірі 2422,00 грн, що підтверджується відповідною квитанцією.

У ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вважає, що позивач в даному випадку не є суб`єктом владних повноважень в розумінні ст. 139 КАС України, а є особою, яка звернулась за судовим захистом свого порушеного права, а тому має право на відповідне відшкодування.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 14, 72-80, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про накладення штрафу від 18.11.2024 ВП № 76473039 (виконавчий лист № 520/15297/24 виданий 28.10.2024, стягувач ОСОБА_1 ).

3. Стягнути на користь Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (вул. Шевченка, буд. 8, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61013, ) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Студентська, буд. 5/4, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61024, ) судові витрати у вигляді судового збору, а саме 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Cуддя А.А. Ширант