Справа № 280/7199/24
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2025-01-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2025 року Справа № 280/7199/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника адвоката Кузнецова Іллі Сергійовича (пл. Соборна, 10/84, м. Олександрія, Кіровоградська область, 28000), до Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, 69107) про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивачка, ОСОБА_1 ), в особі представника адвоката Кузнецова Іллі Сергійовича, до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач, ГУ ДПС у Запорізькій області), в якій позивачка просить суд:

визнати протиправною і скасувати вимогу відповідача про сплату боргу (недоїмки) №Ф-9397-49 від 18.05.2021 на суму 38718,74 грн.

зобов`язати відповідача здійснити коригування інтегрованої картки платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування позивачки з метою виключення (списання) заборгованості по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 38718,74 грн.

Крім того, просить: визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду із цим позовом (про оскаржену вимогу не було відомо після її формування до дня її отримання 22.07.2024 у відповідь на адвокатський запит) та поновити його; відстрочити позивачці оплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивачка (представник позивачки) посилається на те, що вона не є і не була зареєстрована як фізична особа-підприємець, про що свідчать витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, тому вважає, що відповідач не мав підстав нараховувати позивачці недоїмку, отже вимога є протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою від 12.08.2024 позов був залишений без руху, позивачці наданий строк для усунення недоліків позову.

14.08.2024 засобами системи «Електронний суд» від представника позивачки до суду надійшла заява на усунення недоліків позову.

Ухвалою від 02.08.2024 відкрите спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

04.09.2024 від відповідача надійшов відзив, в якому він заперечив проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначив, що відповідно до наявної у ГУ ДПС у Запорізькій області, а саме реєстраційної та облікової картки платника податків ОСОБА_1 з 30.05.2002 по теперішній час вона зареєстрована, як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю та перебуває на обліку в ГУ ДПС у Запорізькій області, Олександрівська державна податкова інспекція (Комунарський район) на загальній системі оподаткування. Вид діяльності - Діяльність у сфері права. Ознака незалежної професійної діяльності «адвокат». У розумінні Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» позивачка, як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Таким чином на позивачку покладено обов`язок по сплаті єдиного внеску, розмір якого має бути не меншим за розмір мінімального страхового внеску. Проте, позивачка свої зобов`язання по сплаті єдиного внеску виконувала неналежним чином. В зв`язку з чим, згідно відомостей відображених в інтегрованій картці платника податків у позивачки, станом на 30.04.2021, обліковувалась заборгованість у сумі 38718,74 грн. Таким чином вважає, що спірна вимога була винесена законно та обґрунтовано. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

17.09.2024 засобами системи «Електронний суд» від представника позивачки надійшла відповідь на відзив. У відповіді зазначено, що твердження відповідача про наявність у позивачки статусу фізичної особи, яка займається незалежною професійною діяльністю з 30.05.2002 не доведено, не базується на фактичних обставинах та нормах права. Відомості з АІС «Податковий блок» не може вважатися належним доказом того, що позивачка була зареєстрована як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю у вказані періоди. Тим більше, відповідачем не надано і ніяких доказів чинної реєстрації позивачки фізичною особою-підприємцем або ж фізичною особою, яка займається незалежною професійною діяльністю, а надані позивачкою аргументи і докази навпаки цілком доводять відсутність у неї такого статусу. Просить врахувати надані пояснення та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Розглянувши наявні у справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив таке.

18.05.2021 ГУ ДПС у Запорізькій області було складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-9397-49, якою позивачку зобов`язано сплати недоїмку з єдиного внеску в розмірі 38718,74 грн., яка обліковувалась станом на 30.04.2021.

Вимогу було складено на підставі даних інформаційної системи податкових органів, про що зазначено у вказаній вимозі.

Суму недоїмки по сплаті єдиного внеску розраховано за період з 19.04.2018 по 19.01.2021.

Вимога від 18.05.2021 за №Ф-9397-49 була отримана позивачкою на адвокатський запит її представника за №01 від 16.07.2024.

Не погодившись з зазначеною вимогою, позивачка звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №2464-VI).

Відповідно до статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 5 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI встановлено, що платниками єдиного внеску є: особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону №2464-VI визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону №2464-VI сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування або на єдиний рахунок, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

Абзацом 3 частини 8 статті 9 Закону №2464-VI встановлено, що платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Крім того, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина 12 статті 9 Закону №2464-VI).

Суд зауважує, що мета участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування полягає у гарантуванні особі матеріального забезпечення у разі настання страхового випадку (як то безробіття, тимчасова непрацездатність, нещасний випадок на виробництві чи професійне захворювання, досягнення пенсійного віку тощо).

Платниками єдиного внеску є роботодавці та особи, які забезпечують себе працею самостійно (у т.ч. особи, які провадять незалежну професійну діяльність).

З загальнодоступного джерела - Єдиного реєстру адвокатів України судом встановлено, що з 30.05.2002 позивачка отримала право на зайняття адвокатською діяльністю (свідоцтво №360 від 25.06.2002 видане Запорізькою обласною КДКА, рішення №25 від 30.05.2002).

Тобто з 30.05.2002 позивачка набула статусу особи, якя проводить незалежну професійну діяльність, а саме адвокатську практику.

З 07.06.2019 право на заняття адвокатською діяльністю зупинено, згідно з п.1 ч.1 ст.31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», на підставі власної заяви позивачки.

Таким чином в період з 19.04.2018 (дата з якої нараховане зобов`язання з єдиного внеску) по 07.06.2019 позивачка була платником єдиного внеску в силу вищезазначених вимог Закону №2464-VI.

Суд зазначає, що відповідно до статті 65 Податкового кодексу України (далі ПКУ) та пункту 6.7 розділу VI Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588 (далі Порядок №1588) взяття на облік фізичних осіб підприємців (крім тих, що набули статусу електронного резидента (е-резидента) здійснюється на підставі відомостей, наданих державним реєстратором згідно з Законом України від 15.05.2003 №755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань», а фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність на підставі заяви, яка подається протягом 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності.

Фізособи, які здійснюють незалежну професійну діяльність, знімаються з обліку після припинення або зупинення незалежної професійної діяльності або зміни організаційної форми відповідної діяльності з незалежної (індивідуальної) на іншу, за наявності документально підтвердженої інформації.

Для цього самозайнята особа подає до контролюючого органу за основним місцем обліку Заяву про ліквідацію або реорганізацію платника податків за формою №8-ОПП (пп. 2 п. 11.18 розд. XI Порядку №1588).

Підтвердженням припинення незалежної професійної діяльності є відомості (витяг) відповідного реєстру, до якого вноситься інформація про державну реєстрацію такої діяльності, щодо припинення, або зупинення, або зміни організаційної форми відповідної діяльності з незалежної (індивідуальної) на іншу.

Держреєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Держреєстру фізосіб - платників податків запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування штрафних санкцій і нарахування пені за їх невиконання (абз. другий пп. 65.10.4 ПКУ, пп. 4 п. 11.18 розд. XI Порядку №1588).

Платникам податків, для яких установлені особливості їх державної реєстрації та які не включаються до ЄДР юросіб, фізосіб - підприємців та громадських формувань, а також щодо яких законом або нормативно-правовим актом Кабміну для проведення реєстрації ліквідації, реорганізації, закриття або припинення діяльності платника податків видається довідка про зняття з обліку платника податків за формою №12-ОПП (п. 11.12 розд. XI Порядку №1588).

З моменту видачі довідки за ф. №12-ОПП такий платник податків уважається знятим з обліку у контролюючому органі за умови реєстрації його припинення відповідно до законодавства або внесення запису про припинення до відповідного державного реєстру.

У разі прийняття особою, яка провадить незалежну професійну діяльність, рішення про припинення такої діяльності, платник ЄСВ зобов`язаний у 10-ти денний строк з дня прийняття рішення подати до контролюючого органу заяву про зняття з обліку платника ЄСВ за формою №7-ЄСВ та відомості (витяг) з відповідного реєстру про припинення, або зупинення незалежної професійної діяльності, або зміну організаційної форми відповідної діяльності з незалежної (індивідуальної) на іншу.

Варто зазначити, що платник ЄСВ може не подавати заяву за ф. № 7-ЄСВ та документи, визначені п. 1 розд. V Порядку обліку платників ЄСВ затвердженого наказом Мінфіну від 24.11.2014 за №1162 (далі Порядок №1162), якщо таким платником до контролюючого органу подано заяву та документи для зняття з обліку. У такому разі датою подання заяви за ф. №7-ЄСВ вважається дата, що відповідає даті подання заяви за ф. №8-ОПП згідно із Порядком №1588.

Контролюючий орган, отримавши заяву за формою №7-ЄСВ, проводить передбачену законодавством перевірку щодо правильності нарахування та сплати єдиного внеску. Платник єдиного внеску здійснює остаточні розрахунки з контролюючим органом (п. 3 розд. V Порядку №1162).

Після проведення остаточного розрахунку платником ЄСВ контролюючий орган знімає його з обліку та вносить відповідні записи до реєстру страхувальників із зазначенням дати та підстави зняття з обліку. Датою зняття з обліку зазначених осіб є дата внесення запису до реєстру страхувальників (п. 5 розд. V Порядку №1162).

Після зняття з обліку, особі, яка провадить незалежну професійну діяльність, видається (надсилається) повідомлення про зняття з обліку платника ЄСВ за формою №10-ЄСВ (п. 6 розд. V Порядку №1162).

У разі коли після внесення до Реєстру самозайнятих осіб запису про припинення незалежної професійної діяльності фізособа продовжує провадити таку діяльність, вважається, що вона розпочала таку діяльність без взяття її на облік як самозайнятої особи (пп. 7 п. 11.18 розд. XI Порядку №1588).

Доказів повідомлення контролюючого органу щодо прийняття рішення про зупинення незалежної професійної діяльності позивачка не надала.

Також платник єдиного внеску (позивачкою) не надано доказів здійснення остаточних розрахунків по сплаті єдиного внеску станом на 07.06.2019 (дата зупинення адвокатської діяльності).

Згідно наданих податковим органом та перевірених судом розрахунків заборгованості, сума недоїмки зі сплати єдиного внеску за період з 19.04.2018 по 31.05.2019 складає 20860,90 грн.

Доказів самостійної сплати ЄСВ за вказаний період позивачкою суду не надано.

В подальшому ЄСВ нараховувалось позивачці безпідставно, оскільки відсутні докази здійснення нею підприємницької або незалежної професійної діяльності.

Таким чином підлягає визнанню протиправною та скасуванню вимогу відповідача про сплату боргу (недоїмки) №Ф-9397-49 від 18.05.2021 на суму 17857,84 грн. (38718,74 грн. 20860,90 грн.).

При цьому суд вважає безпідставними посилання представника позивачки на зміни внесені Законом від 01.07.2010 №2390-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців», а також на норми Положення про тимчасові міжвідомчі спеціальні комісії з питань проведення інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, оскільки вказані посилання представника стосуються фізичних осіб-підприємців, а не осіб які займаються незалежною професійною діяльністю.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача здійснити коригування даних в інтегрованій картці платника податку позивача шляхом виключення нарахованої недоїмки (боргу) з єдиного соціального внеску, то суд зазначає таке.

Оперативний облік податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування контролюючими органами здійснюється відповідно до Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Порядок), який затверджено наказом Міністерством фінансів України від 12.01.2021 №5.

Приписами пункту 4 розділу V Порядку встановлено, що працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження податкового органу, до компетенції яких належать розгляд скарг під час проведення процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах, під час проведення процедури судового оскарження прийнятих податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем вносять дані до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв`язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати контрольно-перевірочної роботи.

Відображенню в інформаційній системі підлягають матеріали, які зареєстровані в інформаційних системах, що забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, та мають безпосередній зв`язок з матеріалами, внесеними до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи в ході виконання її функцій. Такими матеріалами є: скарга (заява) платника податків; рішення про результати розгляду скарги (заяви); ухвала суду про відкриття провадження; рішення суду, прийняте по суті.

Cтатус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску змінюється відповідно до суті рішення (постанови) («Скасовується в судовому порядку» / «Вручено, судовий розгляд»).

У підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, статус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та рішень щодо єдиного внеску змінюється на «Скасовується в судовому порядку» / «Вручено, судовий розгляд».

У разі якщо за результатами судового оскарження донарахована/зменшена сума з урахуванням її складових (платіж, санкція, пеня) у повному обсязі скасовується (статус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на «Скасовується в судовому порядку»), то в ІКП відображення облікових показників (операцій) щодо донарахування/зменшення суми не проводиться.

Інформація, внесена та збережена працівниками підрозділів адміністративного/судового оскарження до інформаційної системи податкових органів, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, та інформаційної системи податкових органів, яка забезпечує відображення результатів адміністративного оскарження, щоденно автоматично відображається в реєстрі «Апеляційне та судове оскарження» підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи.

Працівники підрозділів, які проводять контрольно-перевірочні заходи, щоденно опрацьовують інформацію, завантажену в підсистему, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи з інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскаржень.

Тож, в силу положень вищевказаного порядку, працівники контролюючого органу можуть виключати з ІКП суми донарахувань та змінювати стан рішень контролюючого органу, якими визначено вказані суми зобов`язань.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом. Відповідно контролюючий орган повинен вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19 лютого 2019 року (справа №825/999/17), від 26 лютого 2019 року (справа №805/4374/15-а), від 25 березня 2020 року (справа №826/9288/18), від 28 жовтня 2022 року (справа №200/5487/21), від 02 березня 2023 року (справа №826/23604/15) та іншіх.

Суд зазначає, що спосіб захисту прав та інтересів осіб, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

«Ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Судом було встановлено неправомірність нарахування позивачці недоїмки з єдиного внеску у сумі 17857,84 грн. за вимогою про сплату боргу (недоїмки) №Ф-9397-49 від 18.05.2021.

Тому, ефективним та таким, що відповідає вимогам законодавства способом відновлення порушеного права позивачки, в межах заявлених вимог, суд вважає зобов`язання відповідача здійснити коригування в індивідуальній картці платника ОСОБА_1 шляхом виключення суми заборгованості зі сплати єдиного внеску у розмірі 17857,84 грн. за вимогою про сплату боргу (недоїмки) №Ф-9397-49 від 18.05.2021.

Щодо інших доводів сторін, то суд зазначає, що вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.

У рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява №30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За сукупністю наведених обставин суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

У відповідності до вимог ст. 139 КАС України слід стягнути на користь позивачки підтверджені судові витрати із судового збору у розмірі 986,96 грн.

Інші судові витрати позивачкою до стягнення не заявлялись.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника адвоката Кузнецова Іллі Сергійовича (пл. Соборна, 10/84, м. Олександрія, Кіровоградська область, 28000), до Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, 69107) про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Запорізькій області від 18.05.2021 №Ф-9397-49 в частині донарахування ОСОБА_1 заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в сумі 17857,84 грн.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Запорізькій області здійснити коригування в індивідуальній картці платника ОСОБА_1 шляхом виключення суми заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного внеску у розмірі 17857,84 грн нарахованої за вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 18.05.2021 №Ф-9397-49.

В задоволення іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 986 (дев`ятсот вісімдесят шість) гривень 96 (дев`яносто шість) копійок.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано «07» січня 2025 року.

Суддя Р.В. Кисіль