Справа № 480/1648/23
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2025-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 січня 2025 року

м. Київ

справа № 480/1648/23

адміністративне провадження № К/990/48942/24

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В., перевірив касаційну скаргу адвоката Пулинця Богдана Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року у справі №480/1648/23 за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, в якому просив:

- визнати протиправним ненарахування та невиплату ОСОБА_1 НОМЕР_3 прикордонним загоном Державної прикордонної служби України, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», додаткову винагороду у розмірі 70000,00 гривень пропорційно в розрахунку на місяць у період з 01 вересня 2022 року по 31 грудня 2022 року;

- зобов`язати НОМЕР_3 прикордонний загін Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», додаткову винагороду в розмірі 70000,00 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період з 01 вересня 2022 року по 31 грудня 2022 року.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року, у задоволенні позову відмовлено.

18 грудня 2024 року адвокат Пулинець Богдан Анатолійович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року у справі №480/1648/23. Скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України.

Під час перевірки поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що у якості підстави касаційного оскарження судових рішень скаржник зазначає пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Зокрема, скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій дійшли неправильного висновку, а саме, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення наказів Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30 липня 2022 року №392-АГ та від 09 грудня 2022 року №628-АГ.

Скаржник наголошує, що на виконання пункту 2-1 постанови КМУ №168 наказом Міністра внутрішніх справ України від 26 січня 2023 року №36, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 31 січня 2023 року №196/39252, затверджений Порядок та умови виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України. Цей порядок розповсюджується на виплати, передбачені як пунктом 1, так і пунктом 2 постанови КМУ №168. Проте, вказаний Порядок, з огляду на дату набрання ним чинності (01 лютого 2023 року), не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Водночас затвердження зазначеного порядку саме наказом Міністра внутрішніх справ України, на думку скаржника, є свідоцтвом наявності саме у нього (а не у Адміністрації Державної прикордонної служби України) відповідної компетенції та того, що саме Міністр внутрішніх справ є «керівником відповідного міністерства» відносно Держприкордонслужби, у розумінні пункту 2-1 Постанови КМУ №168. Інших наказів, які би встановлювали порядок та умови виплати додаткової винагороди або одноразової грошової допомоги, передбачених Постановою КМУ №168, Міністерством внутрішніх справ України у період з лютого 2022 року по січень 2023 року не видавалось.

На переконання скаржника, накази Адміністрації Державної прикордонної служби України не можуть вважатися такими, що набрали чинності та не підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, оскільки вони не проходили державну реєстрацію в Міністерстві юстиції України.

З огляду на викладене, скаржник наполягає на відсутності у Адміністрації Державної прикордонної служби України компетенції щодо самостійного визначення порядку і умов виплати додаткової винагороди або одноразової грошової допомоги, судом не можуть приймаються до уваги накази Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30 липня 2022 року №392-АГ та від 09 грудня 2022 року №628-АГ як обов`язкові для виконання начальниками (командирами) військових частин та військовослужбовцями. Крім цього, вказані накази не є регуляторними актами у розумінні Закону №1160-IV.

Скаржник зазначає, що за відсутності порядку та умов виплати додаткової винагороди, установленої пунктом 1 Постанови КМУ №168, який би був затверджений уповноваженим на це керівником міністерства та зареєстрований Міністерством юстиції України, а також нечинності наказів Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30 липня 2022 року №392-АГ та від 09 грудня 2022 року №628-АГ), єдиним чинним у спірний період проходження військової служби позивачем нормативно-правовим актом, яким визначались підстави, порядок та умови виплати відповідачем додаткової винагороди, що передбачена Постановою КМУ №168, була сама Постанова КМУ №168.

Оцінюючи доводи скаржника на предмет наявності підстав для відкриття касаційного провадження за пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, Суд звертає увагу скаржника на ту обставину, що Судом сформовано правові висновки щодо застосовності Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30 липня 2022 року №392-АГ та від 09 грудня 2022 року №628-АГ у спірний період у подібних правовідносинах. Зокрема, такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 грудня 2023 року у справі №200/193/23, від 26 червня 2024 року у справі №200/216/23, від 30 вересня 2024 року у справах № 200/232/23 та №200/440/23 та багатьох інших.

Вказане спростовує доводи скаржника про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах та наявність підстав для відкриття касаційного провадження, визначених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Інших підстав для касаційного оскарження, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України скаржником не зазначено.

Серед іншого, у касаційній скарзі, скаржник посилається на підпункти «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа має виняткове значення для позивача.

Проте, Суд зазначає, що посилання на підпункти пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не звільняє особу від обов`язку обґрунтування підстав касаційного оскарження у взаємозв`язку із посиланням на частину четверту статті 328 КАС України та не є достатнім для відкриття касаційного провадження у справі.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження з обґрунтуванням того, в чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення (рішень).

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332 КАС України,

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу адвоката Пулинця Богдана Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року у справі №480/1648/23 за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити скаржнику та іншим учасникам справи за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду адресатом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Кашпур