Справа № 480/7219/21
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2025-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 січня 2025 р.Справа № 480/7219/21

Суддя Другого апеляційного адміністративного суду Чалий І.С., розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі головуючого судді Мінаєвої О.М., суддів Калиновського В.А., Кононенко З.О. по справі 480/7219/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Другого апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 28.11.2024 року у справі № 480/7219/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2024 у справі № 480/7219/21 залишено без задоволення клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору та апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 28.11.2023 по справі № 480/7219/21 залишено без руху.

Надано позивачу строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху шляхом надання оригіналу документів про сплату судового збору.

03 січня 2025 року ОСОБА_1 подана заява про відвід колегії суддів: Мінаєвої О.М., Калиновського В.А., Кононенко З.О.

В обґрунтування заявник посилається на наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості суддів, а саме прийняття колегією суддів 23.12.2024 ухвали про залишення без задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору та залишення його апеляційної скарги без руху з порушенням Конституції України та Закону України "Про судовий збір". Позивач зазначає, що він звільнений від сплати судового збору на підставі п. 5 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір", якою встановлено, що судовий збір не справляється за подання заяви про винесення додаткового судового рішення, а отже і за подачу апеляційної скарги він теж звільнений від сплати судового збору. Крім того, заявник посилається на ст. 8 Закону України "Про судовий збір" якою позивач звільняється від його сплати якщо предметом позову є захист соціальних прав за ст. 46 Конституції на належний розмір пенсії та на ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" за якими судовий збір не справляється. Проте, наведені висновки в ухвалі суду від 23.12.2024 року не містять передбачених законодавством підстав та повноважень суддів на його прийняття, чим порушують чинне законодавство та обмежує конституційне право на судовий захист заявника. Також зазначає, що колегія суддів у складі Мінаєвої О.М., Калиновського В.А., Кононенко З.О. протиправно вимагають сплати судового збору за апеляційну скаргу, що свідчить про зловживання владними повноваженнями.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.01.2025 р. у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Мінаєвої О.М., Калиновського В.А., Кононенко З.О. у справі № 480/7219/21 - відмовлено.

Відповідно до ст. 40 КАС України передано заяву про відвід для вирішення іншим складом суду у порядку, встановленому ч. 1 ст. 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Другого апеляційного адміністративного суду від 07.01.2025 р. для вирішення питання про відвід визначено суддю Чалого І.С., який не входить до складу суду, що розглядає справу.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження з урахуванням приписів частини 8 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя, дослідивши матеріали справи зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, установлених статтею 37 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Відповідно до положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність судді є презумпцією, поки не надано доказів протилежного.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення Європейського Суду з прав людини від 10 грудня 2009 року у справі "Мироненко і Мартенко проти України", заява № 4785/02 та рішення Європейського Суду з прав людини від 9 січня 2013 року у справі "Олександр Волков проти України", заява № 21722/11).

Практика цього Суду свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин, сумнівів у неупередженості конкретного судді (пункті 45-50 рішення ЄСПЛ у справі "Морель проти Франції"; пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі "Пескадор Валеро проти Іспанії") або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (пункт 40 рішення ЄСПЛ у справі "Лука проти Румунії"), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (пункт 44 рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії"; пункт 30 рішення ЄСПЛ у справі "Пабла Кю проти Фінляндії"; пункт 96 рішення ЄСПЛ у справі "Мікалефф проти Мальти").

ЄСПЛ в пункті 49 рішення у справі "Білуха проти України" вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно об`єктивного критерію цей суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункт 52 рішення у справі "Білуха проти України").

Отже, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами. Тобто, відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Другого апеляційного адміністративного суду, доводи, покладені в її обґрунтування, зводиться до незгоди заявника з ухвалою суду про залишення без задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору від 23.12.2024 року, оскільки заявник наполягає на тому, що він звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Таким чином, обставини, якими заявник обґрунтовує свою заяву, не викликають обґрунтованих сумнівів у неупередженості, необ`єктивності та заінтересованості в результаті розгляду справи колегією суддів, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості складу суду як з погляду "суб`єктивного критерію", так і з погляду "об`єктивного критерію", яким керується Європейський суд з прав людини.

В свою чергу, незгода заявника з цим процесуальним рішенням суду, у значенні вказаних вище імперативних приписів ч. 4 ст. 36 КАС України не є підставою для відводу.

Слід зазначити, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість колегії суддів в результаті розгляду цієї справи або наявність обставин, які викликають сумнів у її неупередженості при розгляді даної справи, з матеріалів справи та доводів заяви про відвід не вбачається.

Враховуючи вищевикладене, оскільки підстави для відводу заявником не обґрунтовані, заява про відвід колегії суддів по справі № 480/2096/21 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 36,37,39 40 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі головуючого судді Мінаєвої О.М., суддів Калиновського В.А., Кононенко З.О. по справі 480/7219/21 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис)Чалий І.С.