Справа № 160/28678/24
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-01-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - ГУ ПФУ в Черкаській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач-2),в якій позивач просить:
??- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.05.2024 про призначення пенсії в разі втрати годувальника, з урахуванням висновків суду.
Ухвалою суду від 04.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи на підставі статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою суду встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідачів.
Відповідач-2 суду відзив на позов не надав, про причини неподання відзиву суд не повідомив.
На підставі частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Виходячи з положень статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд адміністративної справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Матеріали справи містять копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 , виданого 03.06.2020; батьки: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 .
Відповідно до сповіщення сім`ї №1888, виданого начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 від 27.03.2024 №14ПЗ/1888, ОСОБА_1 сповіщено про те, що її чоловік, старший стрілець-оператор 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , старший солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті штурмових дій противника, військовослужбовці, які перебували на позиції, перестали виходити на зв`язок. Статус військовослужбовців невідомий. Враховуючи зазначені обставини, старший солдат ОСОБА_3 вважається зниклим безвісти з 20.03.2024 поблизу н.п. Старомайорське Донецької області під час виконання бойових завдань. Це сповіщення є підставою для подання документів для призначення пенсії (допомоги) і надання пільг у встановленому законодавством порядку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 23.05.2024 звернулась до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
За принципом екстериторіальності заяву позивача про призначення пенсії та додані до неї документи розглядались ГУ ПФУ в Черкаській області.
Рішенням ГУ ПФУ в Черкаській області від 31.05.2024 №99 відмовлено позивачу у призначені пенсії у зв`язку з втратою годувальника. В рішенні зазначено, що особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи. У членів сім`ї особи, якій відповідно до Закону №2505-VIII надано правовий статус особи, зниклої безвісті за особливих обставин, право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника виникає через один місяць з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань або до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин. Тобто, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань/Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин має бути сформований через місяць від дати внесення інформації про безвісне зникнення особи за особових обставин, а саме 28.04.2024.

Позивач, не погодившись з рішення відповідача-1 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника, звернулась до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з такого.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Питання надання статусу особі, яка зникла безвісті за особливих обставин врегульовано положеннями Закону №2505-VІII, який визначає правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, та забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей.

Для цілей цього Закону особливими обставинами вважаються збройний конфлікт, воєнні дії, тимчасова окупація частини території України, надзвичайні ситуації природного чи техногенного характеру.

Частиною 1 статті 1 Закону №2505-VІII визначені такі терміни, зокрема:

особа, зникла безвісти, - фізична особа, стосовно якої немає відомостей про її місцеперебування на момент подання заявником заяви про її розшук;

особа, зникла безвісти за особливих обставин, - особа, зникла безвісти у зв`язку із збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру.

Згідно зі статтею 2 Закону №2505-VІII, правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, визначається цим Законом та іншими законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 4 Закону №2505-VІII особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи.

Особа вважається зниклою безвісти за особливих обставин до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом.

Частиною 4 статті 6 Закону № 2505-VІII передбачено, що члени сім`ї особи, зниклої безвісти мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти» та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення правового регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» від 14.04.2022 №2191-ІХ (далі Закон №2191-ІХ) внесені до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти» зміни.

Згідно з частиною 1 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону №2191-ІХ, цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім абзацу п`ятого пункту 7 розділу I та абзацу восьмого і другого речення абзацу одинадцятого підпункту 2 пункту 2 розділу II цього Закону (в частині Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин), які набирають чинності з дня опублікування Міністерством внутрішніх справ України повідомлення про початок функціонування Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у газеті "Голос України".

Відповідно до пункту 2 частини 2 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону №2191-ІХ, у Законі №1058-ІV внесено зміни:

у частині першій статті 36:

абзац перший викласти в такій редакції:

« 1. Пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника»;

у статті 45 пункт 3 частини першої доповнити абзацами другим і третім такого змісту:

«У членів сім`ї особи, якій відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника виникає через один місяць з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань або до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин»;

частину другу доповнити абзацом другим такого змісту:

«Пенсія у зв`язку з втратою годувальника непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, призначається на період, протягом якого така особа зберігає цей правовий статус. Виплата такої пенсії припиняється з першого числа місяця, наступного за місяцем внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, відмітки про встановлення місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків особи, зниклої безвісти або зниклої безвісти за особливих обставин».

Отже, умовами призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника дитині особи у разі зникнення особи безвісті за особливих обставин є сплив одного місяця з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань або до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин.

Як було зазначено вище, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мають малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 , виданого 03.06.2020.

Відповідно до сповіщення сім`ї №1888, виданого начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 від 27.03.2024 №14ПЗ/1888, ОСОБА_1 сповіщено про те, що її чоловік, старший стрілець-оператор 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , старший солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті штурмових дій противника, військовослужбовці, які перебували на позиції, перестали виходити на зв`язок. Статус військовослужбовців невідомий. Враховуючи зазначені обставини, старший солдат ОСОБА_3 вважається зниклим безвісти з 20.03.2024 поблизу н.п. Старомайорське Донецької області під час виконання бойових завдань. Це сповіщення є підставою для подання документів для призначення пенсії (допомоги) і надання пільг у встановленому законодавством порядку.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження №0000244, дата реєстрації провадження: 28.03.2024 випливає таке:

дата надходження заяви: 28.03.2024;

ПІБ потерпілого, заявника: ОСОБА_1 ;

дата та час внесення до ЄРДР відомостей про заяву: 28.03.2024 17:07:16;

правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч. 1 ст. 115 КК України;

короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: 28.03.2024 до Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області звернулась із заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , про те, що з її чоловіком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовець, який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , старший стрілець-оператор 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти, в результаті штурмових дій противника, військовослужбовці, які перебували на позиції, перестали виходити на зв`язок 20.03.2024 поблизу н.п. Старомайорське Донецької області під час виконання бойових завдань.

Отже, вказаним витягом підтверджується внесення 28.03.2024 відомостей про безвісне зникнення ОСОБА_3 за особливих обстави.

Як було вказано вище, у членів сім`ї особи, якій відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника виникає через один місяць з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань або до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин (абзац 2 пункту 3 частини 1 статті 45 Закону №1058-IV).

Рішенням відповідача-1 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника, оскільки витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань/Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин має бути сформований через місяць від дати внесення інформації про безвісне зникнення особи за особових обставин, а саме 28.04.2024.

Суд не погоджується з таким твердженням ГУ ПФУ в Черкаській області і зауважує, що відповідне право на отримання пенсії згідно з положеннями вказаних вище норм виникає через один місяць з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань або до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин.

Тобто, у позивача виникло право на звернення з заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника з 28.04.2024.

При цьому, надання витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань станом на 28.04.2024 законодавством не передбачено.

Позивач звернулась до відповідача-2 з відповідною заявою 23.05.2024.

Таким чином, позивачем дотримано вимоги чинного законодавства в частині необхідності підтвердження умов спливу одного місяця з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

На підставі частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вказані критерії суд приходить до висновку, що рішення відповідача-1 винесено необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; упереджено; непропорційно, зокрема без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Отже, рішення ГУ ПФУ в Черкаській області від 31.05.2024 №99 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника є протиправним та підлягає скасуванню.

Разом з тим саме ГУ ПФУ в Черкаській області як структурний підрозділ органу, що мав розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, визначено засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності відповідно до пункту 4.2. Порядку №22-1, є суб`єктом владних повноважень, який має призначити пенсію позивачу.

Викладене свідчить, що у ГУ ПФУ в Дніпропетровській області відповідно до приписів Порядку №22-1 відсутні повноваження щодо вирішення питання про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Оскільки відповідачем-1 розглянуто заяву позивача про призначення пенсії неповно, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання ГУ ПФУ в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.05.2024 про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За наведених обставин позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 1211,20 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №0.0..1 від 25.10.2024.

Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1, рішенням якого порушені права позивача, у сумі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (адреса: вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 21366538), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (адреса: вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 21910427) про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №99 від 31.05.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.05.2024 про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області судові витрати у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар