Справа № 460/1594/24
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2025-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/1594/24 пров. № А/857/12891/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року (суддя- Недашківська К.М., ухвалене в м. Рівне) у справі № 460/1594/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

15 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області (далі відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі відповідач 2) про визнання протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, оформлену листом від 30.01.2024 №1700-0603-8/6335, у видачі ОСОБА_1 довідки про складові заробітної плати, що включаються в заробіток для призначення пенсії державного службовця в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за грудень 2023 року (за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3) за посадою, яку вона обіймала перед звільненням з державної служби; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України Рівненської області оформити і видати ОСОБА_1 довідку про складові заробітної плати, що включаються в заробіток для призначення пенсії державного службовця в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за грудень 2023 року (за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3) за посадою, яку вона обіймала перед звільненням з державної служби; визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про відмову у призначенні та виплаті із 30.01.2024 ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю ІІ групи, пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області перевести з 30.01.2024 ОСОБА_1 , як особу з інвалідністю ІІ групи на пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII, обчисливши її на підставі довідки від 30.01.2024 №28-Ф (про посадовий оклад, надбавку за ранг та надбавку за вислугу років), а також заробітної плати державного службовця в середніх розмірах відносно таких виплат за грудень 2023 року за посадою, яку вона обіймала перед звільненням з державної служби, з урахуванням висновків суду.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24.04.2024 адміністративний позов було задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подало апеляційну скаргу, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

Відзив на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції поданий не був.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_1 з 09.08.1999 призначена на посаду, яка відноситься до категорій посад державної служби, 30.09.2004 переведена по службі в підпорядковані Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області управління Пенсійного фонду.

Після встановлення позивачу інвалідності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області була призначена пенсія по інвалідності як особі: з інвалідністю ІІІ групи з 21.02.2017; з інвалідністю ІІ групи з 16.01.2024 (при стажі роботи позивача 25 років 15 днів зарахований до 28.02.2022).

29.01.2024 після звільнення маючи стаж роботи на посаді державного службовця на дату звільнення понад 24 роки, позивач вважає, що набула право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII.

Позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області як роботодавця та органу соціального захисту (який призначає пенсію) із заявою від 30.01.2024 про видачу:

1) довідки про загальний стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців;

2) довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на грудень 2023 року;

3) довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби станом на грудень 2023 року (абз. 6 п. 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою КМУ від 14.09.2016 №622);

4) З метою долучення запитуваних довідок до заяви про перехід на пенсію державного службовця надати їх або ж відповідь на звернення у скорочені строки, що передбачено ч. 2 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян».

Відповідач-1 видав довідки: 1. про стаж державного службовця від 30.01.2024 №23-Д; 2. про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на грудень 2023 року від 30.01.2024 №27-Ф, №28-Ф.

Проте, листом від 30.01.2024 №1700-0603-8/6335 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відмовило позивачу у видачі довідки про складові заробітної плати для обчислення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» тих підстав, що стаж державної служби станом на 01.05.2016 рік становить 16 років 08 місяців 22 дні.

На думку Пенсійного органу, для видачі запитуваної довідки позивач станом на травень 2016 року повинна була мати не менш 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державної служби.

На заяву позивача від 30.01.2024 про переведення на пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області прийняло рішення від 05.02.2024 №7497/03-16 про відмову у проведенні перерахунку пенсії з підстав відсутності у Законі України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII права на пенсію по інвалідності.

Позивач вважаючи таке рішення відповідача 2 та дії відповідача 1 протиправними, звернулася до суду з даним позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

З приводу рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про відмову у призначенні та виплаті із 30.01.2024 ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю ІІ групи, пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16 грудня 1993 року №3723-XII, слід зазначити наступне.

З 01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 (далі-Закон № 889-VIII), в Прикінцевих та Перехідних положеннях якого закріплено, що Закон № 3723-ХІІ (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII втратив чинність.

Згідно пункту 10 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до пункту 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно частини 1 статті 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року-страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями,-у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до частини дев`ятої статті 37 Закону №3723-XII пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Згідно ч. 10 ст. 37 Закону № 3723-XII якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі.

Відповідно до ч. 12 ст. 37 Закону №3723-XII якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі.

За наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), за останньою зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.

Крім цього, пенсія державного службовця призначається і особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах.

Аналогічна правова позиція відображена Великою Палатою Верховного Суду від 13 лютого 2019 року за результатами апеляційного перегляду рішення Верховного Суду 04 квітня 2018 року у зразковій справі № 822/524/18 (Пз/9901/23/18).

Відтак незважаючи на те, що з 01.06.2016 Закон України від 16.12.1993 № 3723 «Про державну службу» втратив чинність, після вказаної дати особи, що працювали на державній службі за наявності передбачених статтею 37 цього закону підстав, мають право на пенсію державного службовця.

Стосовно відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, оформленої листом від 30.01.2024 №1700-0603-8/6335, у видачі ОСОБА_1 довідки про складові заробітної плати, що включаються в заробіток для призначення пенсії державного службовця в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за грудень 2023 року (за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3) за посадою, яку вона обіймала перед звільненням з державної служби, слід зазначити таке.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12 ААГ №287278 підтверджується, що позивачу 22.01.2024 за результатами повторного огляду встановлено другу групу інвалідності загального захворювання із 16 січня 2024 року до лютого 2025 року. Дата чергового огляду січень 2025 року.

Згідно записів №25-29 трудової книжки позивача Серія НОМЕР_1 , дата заповнення 12.08.1999, станом на дату встановлення ОСОБА_1 інвалідності ІІ групи 22.01.2024 вона обіймала посаду головного спеціаліста відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, з 29.01.2024 звільнена із займаної посади, та станом на дату звернення до Пенсійних органів із заявою про переведення на пенсію по інвалідності як державний службовець 30.01.2024 посаду на державній службі не обіймала.

Оскільки позивач: отримала статус особи з інвалідністю ІІ групи з 22.01.2024 в період роботи на державній службі; мала стаж на посадах державних службовців понад 24 роки; перед зверненням за призначенням пенсії по інвалідності (як державний службовець) працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців; була звільнена з неї 29.01.2024, а тому набула право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі статтею 37 Закону №3723-XII.

Частиною першою статті 10 Закону №1058-IV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відтак, відповідно до поданої заяви від 30.01.2024 (за змістом якої ОСОБА_1 просила перевести її на пенсію по інвалідності як державного службовця) були наявні правові підстави для переведення позивача із пенсії по інвалідності, яка обчислювалась відповідно до Закону №1058-IV на пенсію по інвалідності державного службовця як особі з інвалідністю ІІ групи відповідно до Закону №3723-XII.

Тому, рішення відповідача-2 про відмову у переведенні із 30.01.2024 ОСОБА_1 , як особи з інвалідністю ІІ групи, на пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII є протиправним та підлягає скасуванню, а з метою захисту порушеного права позивача суд першої інстанції вірно зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України Рівненської області перевести з 30.01.2024 ОСОБА_1 , як особу з інвалідністю ІІ групи на пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII.

Стосовно відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, оформленої листом від 30.01.2024 №1700-0603-8/6335, у видачі ОСОБА_1 довідки про складові заробітної плати, що включаються в заробіток для призначення пенсії державного службовця в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за грудень 2023 року (за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3) за посадою, яку вона обіймала перед звільненням з державної служби, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» затверджено Порядок призначення пенсій згідно з Законом №889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону №3723-XII (далі Порядок).

Згідно пункту 4 вказаного Порядку передбачено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби); розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні; у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць; матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Згідно пунктів 5 та 6 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб №622 передбачено, що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики. У разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а в разі його відсутності чи перейменування (відсутності) посад, у тому числі відсутності відповідних посад державної служби, довідка видається у порядку, встановленому Мінсоцполітики за погодженням із Нацдержслужбою.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач має право на призначення пенсії відповідно до Закону № 3723-XII.

Позивач 29 січня 2024 року була звільнена з державної служби (мала статус особи з інвалідністю ІІ групи), для обчислення пенсії державного службовця (була подана відповідна заява про переведення на пенсію по інвалідності як державного службовця) позивач завчасно 30.01.2024 звернулась до відповідача-1 як роботодавця та одночасно Головного управління Пенсійного фонду (на обліку в якого позивач перебуває) із заявою про видачу їй: 1. довідки про посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років (абз. 2 п. 4 Порядку); 2. довідки про заробітну плату в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії грудень 2023 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі (абз. 6 п. 4 Порядку).

Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, видавши довідку відповідно до абз. 2 п. 4 Порядку №622, відмовив у видачі довідки відповідно до абз. 6 п. 4 Порядку №622, вважаючи, що позивач повинна мати не менше 20 років стажу на посаді державного службовця станом на 01.06.2016 для видачі їй довідки про заробітну плату в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії грудень 2023 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Постановою Правління Пенсійного фонду України «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям» №1-3 від 17 січня 2017 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 лютого 2017 року за №180/30048, затверджено форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VІІ «Про державну службу» пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу», а саме: форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією); форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Згідно форми довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 року №1-3, така видається для призначення згідно з пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону «Про державну службу» пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу» про середні розміри надбавок, премій та інших виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, а виплати (надбавки, місячні премії) зазначаються в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії.

Матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, зазначаються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді, виходячи із середнього розміру таких виплат у місяці, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, визначеного з урахуванням кількості відповідних (прирівняних) посад.

Аналіз ст. 37 Закону №3723-XII, Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ та абз. 6 п. 4 Порядку №622 свідчить про те, що для обчислення пенсії державного службовця виходячи із середніх розмірів відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі, необхідними умовами є: 1. бажання особи на застосування такого порядку обчислення пенсійної виплати; 2. наявність не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців; 3. звільнення з посади державного службовця на момент виходу на пенсію.

Дані положення не містять обов`язкової умови наявності 20 років стажу роботи на посадах державних службовців станом на 01.06.2016, обмежуючись лише наявність такого стажу на дату звільнення з державної служби.

Станом на 30.01.2024 (дату подання відповідачу-1 заяви про видачу довідки з врахуванням абз. 6 п. 4 Порядку №622) позивач: мала стаж державної служби 24 роки 05 місяців 21 день; 29.01.2024 була звільнена із посади державного службовця; подала заяву про видачу довідки для перерахунку пенсії шляхом переведення на пенсію державного службовця; подала заяву про переведення її із пенсії за віком на пенсію по інвалідності державного службовця

Порядок №622 не передбачає, що для обчислення заробітної плати при призначенні пенсії державного службовця необхідним є наявність 20 і більше років стажу державного службовця саме станом на 01.05.2016.

Згідно частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» №108/95-ВР від 24.03.1993 (далі - Закон №108/95-ВР), заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 2 Закону №108/95-ВР визначено структуру заробітної плати, до якої входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно з частиною першою статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до статті 41 Закону №1058-IV, до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Виходячи з наведених норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, на які нараховувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, має враховуватися при обчисленні розміру пенсії, оскільки як перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, а саме, за наведених обставин ст. 41 Закону №1058-IV.

Відтак, позивачка має право на обчислення пенсії державного службовця з урахуванням заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Аналогічна правова позиція відображена постановами Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №735/939/17, від 19.03.2019 у справі №357/1457/17, від 01.12.2020 у справі №466/6057/17, від 16.12.2021 у справі №538/804/17, від 22.06.2021 у справі №308/67/17, від 29.09.2022 у справі №234/6967/17, від 29.11.2022 у справі №431/991/17, від 27.01.2023 у справі №340/4184/21, від 11.04.2023 у справі №620/965/20.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивач маючи загальну вислугу років на посадах державних службовців набула право на обчислення з 31.01.2024 пенсії виходячи із: 1. посадового окладу, надбавки за ранг та надбавки за вислугу років на підставі (добровільно виданої відповідачем-1) довідки від 30.01.2024 №28-Ф (абз. 2 п. 4 Порядку №622); 2. заробітної плати, як особі, яка має не менше, як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за грудень 2023 року (за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3) за посадою, яку вона обіймала перед звільненням з державної служби (абз. 6 п. 4 Порядку №622).

Судова колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області видати позивачу довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби із зазначенням виплат в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за грудень 2023 року за відповідною (прирівняною) посадою за останнім місцем роботи на державній службі за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, є протиправною.

Також апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що для відновлення порушеного права позивача в цій частині необхідно зобов`язати відповідача 1 оформити і видати ОСОБА_1 довідку про складові заробітної плати, що включаються в заробіток для призначення пенсії державного службовця в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за грудень 2023 року (за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3) за посадою, яку вона обіймала перед звільненням з державної служби.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року у справі №460/1594/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга