Справа № 200/7572/24
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2025-01-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 січня 2025 року Справа№200/7572/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення №92 від 29.02.2024 року, зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення №92 від 29.02.2024 року, зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21.02.2024 року він звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення/перерахунок пенсії та отримав рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач) №92 від 29.02.2024 року, згідно з яким йому було відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідністю пільгового стажу 25 років. Позивач зазначив, що отримавши копію рішення про відмову в призначенні пенсії він звернувся зі скаргою 29.04.2024 року, до якої долучив копію диплому бакалавра та копію диплому технікуму, але отримав відповідь відповідача від 14.05.2024 року, в якій зазначено, що за його заявою від 21.02.2024 року рішенням від 29.02.2024 йому відмовлено в призначенні пільгової пенсії, в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Пільговий стаж розраховано згідно довідки ДП «Мирноградвугілля» від 07.10.2022 № 1-306 та довідки ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» від 14.02.2024 № 150. Періоди учбової відпустки враховані до страхового стажу згідно довідки від 09.12.2022 № 01/11-308/13 ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська». Позивач зауважив, що при зверненні із заявою про призначення/перерахунок пенсії, ним було надано наступний перелік документів разом із заявою, а саме: трудова книжка, службова записка щодо проведення перевірки пільгових довідок на позивача, паспорт та РНОКПП, стаж для розрахунку права (РС-право), довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 07.10.2022 року №1-306, довідку від 07.10.2022 року №67-АР, довідку про кількість підземних виходів, страйку, б/в до липня 2011 року чергова відпустка дана у робочих днях, 5 серпня 2011 року відпустка дана у календарних днях від 07.10.2022 року №1-305, довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №01/11-294/11 від 25.11.2022 року, довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №01/11-294/12 від 25.11.2022 року, довідку про відсутність на роботі №01/11-294/16 від 25.11.2022 року, довідку про відсутність на роботі №01/11-294/17 від 25.11.2022 року, довідку видану позивачу у тому, що він дійсно працював у ДП «ВК «Краснолиманська» №01/11-308/13 від 09.12.2022 року, довідку №1 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за пільговими умовами №248 від 18 жовтня 2022 року, довідку №2 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за пільговими умовами №249 від 18 жовтня 2022 року, довідку про спуски в підземні гірничі видобутки (шахту) за період з серпня 2020 по липень 2022 року №244 від 18 жовтня 2022 року, довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №831 від 23.12.2022 року, довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №150 від 14.02.2024 року, довідку №120 від 06.07.2022 року, атестат про повну загальну середню освіту, серії НОМЕР_1 . Позивач закцентував свою увагу на тому, що спірним питанням в даній справі є не врахування відповідачем йому учбових відпусток зазначених у довідці №01/11-308/13 від 09.12.2022 року, які дорівнюють: 07 місяців 22 дні. Позивач вважає, що дане рішення відповідача суперечить діючому законодавству України та підлягає скасуванню.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив наступне, що позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 , 21.02.2024 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV. Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - Головне управління, яке уповноважене було розглянути подану позивачем заяву. Відповідач зауважив, що після перевірки наданих позивачем документів, Головним управлінням було встановлено, що вік позивача - 40 років, страховий стаж становить - 45 років 01 місяць 00 днів, а пільговий стаж становить 24 роки 06 місяців 00 днів. За доданими документами до страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди. На підставі заяви та наданих документів Головним управління винесено Рішення № 92 від 29.02.2024 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу - 25 років. З урахуванням наведеного, Головне управління при визначенні права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону № 1058-ІV діяло в межах та у спосіб, що визначені чинним законодавством, як того вимагає ст. 19 Конституції України. Також відповідач зазначив, що станом на сьогодні, завдання з розгляду заяви позивача від 21.02.2024 року про призначення пенсії Головним управлінням виконано, надалі правовідносини з позивачем мають відбуватися з органом Пенсійного фонду за місцем проживання позивача, а саме з Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області та саме до останнього позивач мав би позиватись з позовною заявою стосовно будь-яких зобов`язань, а Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повинно виступати як співвідповідач лише в частині визнання/невизнання протиправними вчинених дій його посадовими особами. Відповідач просив відмовити позивачу в задоволенні позовної заяви до нього в повному обсязі.

Представником позивача на адресу суду було надано відповідь на відзив, в якому було зазначено наступне. Спірним питанням по даній справі являється не зарахування до пільгового страхового стажу позивача навчальних відпусток. Відповідачем у своєму відзиві на позовну заяву не наведено жодних заперечень з приводу цього та саме, відповідач зазначає, що зарахував позивачеві до пільгового страхового стажу всі періоди його роботи. Однак, це не відповідає дійсності, оскільки саме ці спірні періоди відповідачем не включені до пільгового страхового стажу позивача. Відповідачем не надано належного обґрунтування з посиланням на законодавчий документ, щодо неможливості включити до пільгового страхового стажу періодів перебування позивача у навчальній відпустці. Відповідач стверджує, що ним було зараховано всі періоди до страхового та пільгового стажу, аргументуючи це тим, що після перевірки наданих позивачем документів, Головним управлінням було встановлено, що вік позивача - 40 років, страховий стаж становить - 45 років 01 місяць 00 днів, а пільговий стаж становить 24 роки 06 місяців 00 днів та на підставі заяви та наданих документів Головним управлінням винесено рішення № 92 від 29.02.2024 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу - 25 років. Представник позивача, вкотре наголосила на тому, що вважає рішення відповідача таким, що суперечить діючому законодавству України та підлягає скасуванню, оскільки, при вже раніше описаних в позовній заяві підставах детально наведені періоди, за яких повинні були бути зараховані позивачу навчальні відпустки, які зазначені в довідці №01/11-308/13 від 09.12.2022 року. Представник позивача просила прийняти рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01.11.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, про що свідчить наявність кабінету електронного суду у представника позивача адвоката Молчанової Н.В. та відповідача із відповідною відміткою в графі «доставлено» та графі «дата встановлення статусу» зазначено 01.11.2024.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , є громадянином України про що свідчить наявна копія в матеріалах справи паспорту серії НОМЕР_3 виданим Красноармійським МВ ГУМВС України в Донецькій області від 09.10.2008 року.

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області () в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі, 21.02.2024 позивач із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах звернувся до територіальних органів ПФУ на підставі ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До своєї заяви про призначення пенсії, позивач надав наступні копії документів: - «1. Трудова книжка, серії НОМЕР_4 ; 2. Службова записка щодо проведення перевірки пільгових довідок на ОСОБА_1 ; 3. Паспорт та РНОКПП; 4. Стаж для розрахунку права (РС-право); 5. Довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 07.10.2022р. №1-306; 6. Довідка від 07.10.2022р. №67-АР; 7. Довідка про кількість підземних виходів, страйку, б/в до липня 2011 року чергова відпустка дана у робочих днях, 5 серпня 2011 року відпустка дана у календарних днях від 07.10.2022р. №1-305; 8. Довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №01/11-294/11 від 25.11.2022 року; 9. Довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №01/11-294/12 від 25.11.2022 року; 10. Довідка про відсутність на роботі №01/11-294/16 від 25.11.2022 року. 11. Довідка про відсутність на роботі №01/11-294/17 від 25.11.2022 року; 12. Довідка видана ОСОБА_1 у тому, що він дійсно працював у ДП ВК "Краснолиманська" №01/11-308/13 від 09.12.2022 року; 13. Довідка №1 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за пільговими умовами №248 від 18 жовтня 2022 року; 14. Довідка №2 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за пільговими умовами №249 від 18 жовтня 2022 року; 15. Довідка про спуски в підземні гірничі видобутки (шахту) за період з серпня 2020 по липень 2022 року №244 від 18 жовтня 2022 року; 16. Довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №831 від 23.12.2022 року; 17. Довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №150 від 14.02.2024 року; 18. Довідка №120 від 06.07.2022 року; 19. Атестат про повну загальну середню освіту, серії НОМЕР_1 ».

Вищенаведене підтверджується зазначеним позивачем у його позовній заяві, наданим відповідачем на вимогу ухвали суду від 01.11.2024 року копії пенсійної справи позивача та не заперечується відповідачем, враховуючи зазначене ним у його відзиві на позовну заяву та відсутності доказів протилежного.

За принципом екстериторіальності заяву позивача про призначення пенсії було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, що підтверджується позовною заявою, відзивом на позовну заяву та насамперед рішенням №92 від 29.02.2024.

Відповідно до наявного в матеріалах справи рішення про відмову в призначенні пенсії прийнятому відповідачем від 29.02.2024 №92, в якому зазначене наступне: відмова про призначення пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 . Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 21.02.2024. Відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт, рудників і в металургії за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію, незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років. Вік заявника 40 років. Страховий стаж особи становить 45 років 1 місяць. Пільговий стаж особи становить 24 роки 6 місяців. Результати розгляду наданих документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди. Додатковий коментар: пільговий стаж розраховано згідно довідки ДП «Мирноградвугілля» від 07.10.2022 №1-306 та довідки ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» від 14.02.2024 року №150. Працює. Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення №92 від 29.02.2024 (далі-Рішення) про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 25 років. Дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату 06.08.2033. На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.

Як зазначив позивач у своїй позовній заяві: - «[…]. Отримавши копію рішення про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №92 від 29.02.2024 року, Позивач звернувся зі скаргою 29.04.2024р., до якої долучив копію диплому бакалавру та копію диплому технікуму. За результатами розгляду його скарги, Відповідач надав відповідь 14.05.2024 за № 15181-13671/К-02/8-1500/24, […].».

У своїй відповіді від 14.05.2024 року, відповідач зазначив наступне: - «[…]. За заявою від 21.02.2024 рішенням від 29.02.2024 Вам відмовлено в призначенні пільгової пенсії, в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Пільговий стаж розраховано згідно довідки ДП «Мирноградвугілля» від 07.10.2022 № 1-306 та довідки ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» від 14.02.2024 № 150. Періоди учбової відпустки враховані до страхового стажу згідно довідки від 09.12.2022 № 01/11-308/13 ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська».».

Позивач звертаючись до суду з даним адміністративним позовом просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №92 від 29.02.2024 року про відмову у призначенні пенсії позивачу на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового страхового стажу позивача строк перебування у навчальній відпустці: Вересень 2005р. - учбова відпустка - 5 календарних. дн.; Жовтень 2005р. - учбова відпустка - 8 календарних. дн.; Лютий 2006р. - учбова відпустка - 14 календарних дн.; Травень 2006р. - учбова відпустка - 3 календарних. дн.; Червень 2006р. - учбова відпустка - 10 календарних. дн.; Вересень 2006р. - учбова відпустка - 6 календарних. дн.; Жовтень 2006р. - учбова відпустка - 7 календарних. дн.; Січень 2007р. - учбова відпустка - 3 календарних. дн.; Лютий 2007р. - учбова відпустка - 10 календарних. дн.; Травень 2007р. - учбова відпустка - 13 календарних. дн.; Вересень 2007р. - учбова відпустка - 6 календарних. дн.; Грудень 2007р. - учбова відпустка - 14 календарних. дн.; Січень 2008р. - учбова відпустка - 11 календарних. дн.; Лютий 2000р. - учбова відпустка - 29 календарних. дн.; Березень 2008р. - учбова відпустка - 16 календарних. дн.; Квітень 2008р.- учбова відпустка - 2 календарних. дн.; Січень 2012р.- учбова відпустка - 14 календарних. дн.; Травень 2012р.- учбова відпустка - 9 календарних. дн.; Серпень 2012р. - учбова відпустка - 5 календарних. дн.; Вересень 2012р.- учбова відпустка - 2 календарних. дн.; Січень 2013р. - учбова відпустка - 8 календарних. дн.; Лютий 2013р. - учбова відпустка - 7 календарних. дн.; Вересень 2013р. - учбова відпустка - 7 календарних. дн.; Лютий 2014р. - учбова відпустка - 7 календарних. дн.; Травень 2014р.- учбова відпустка - 6 календарних. дн.; Червень 2014р. - учбова відпустка - 14 календарних. дн.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії на пільгових умовах.

Враховуючи вищенаведене, спірним питанням в даній справі є не зарахування відповідачем позивачу до його пільгового стажу, періоду навчання за професією та як наслідок відсутність необхідного пільгового стажу на підземних роботах (для 25 років) відповідно до ч.3 ст.114 ЗУ №1058-ІV для призначення позивачу пенсії з 21.02.2024 (дати його звернення з відповідною заявою до відповідача).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначаються положеннями Закону № 1058-IV.

Відповідно до положень абз. 1 п. 2 розд. ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно з приписами абз. 3 п. 2 розд. ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає ст. 114 Закону № 1058-IV.

З оскаржуваного рішення №92 від 29.02.2024 року вбачається, що підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах стала відсутність у нього на момент звернення передбаченого ч.3 ст.114 Закону № 1058-IV пільгового стажу на підземних роботах 25 років.

Положеннями ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

18.11.2005 року Міністерством праці та соціальної політики України було прийнято наказ № 383, яким затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Відповідно до п. 2 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Згідно з п. 3 Порядку № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Судом установлено, що посади, на яких працював позивач у спірні періоди, віднесені до Списків № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що були чинними у вказані періоди роботи позивача (постанови Кабінету Міністрів України: від 11.03.1994 року №162, від 16.01.2003 року № 36 та від 24.06.2016 року № 461).

31.03.1994 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 202 «Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років» (далі - Постанова КМУ № 202).

До розділу І «Підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт» Постанови КМУ № 202 так само включені усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Порядок підтвердження стажу роботи регулюється положеннями ст.62 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Згідно з приписами ст. 62 Закону № 1788-ХІІ (які кореспондуються зі змістом ст. 48 Кодексу законів про працю України) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Саме такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок № 637).

Відповідно до п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з вимогами п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до положень пп. 2 п. 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка і лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу.

Водночас, надання уточнюючої довідки підприємства, установи, організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або за відсутності необхідних записів у трудовій книжці, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах під час встановлення трудового стажу також констатовано Верховним Судом у постанові від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_4 дата заповнення 17 квітня 2002 року, судом встановлена наступна трудова діяльність позивача:

- з 01.09.1998 по 12.04.2002 року навчання в ПТУ №80 м. Родинське за спеціальністю електрослюсар підземний, номер запису 1 в трудовій книжці;

- Шахта «Родинська» «Красноармійськ вугілля»: з 22.04.2002 по 20.01.2003 року прийнятий машиністом підземних установок 3 розряду, номер запису 2 в трудовій книжці;

- з 21.01.2003 по 01.04.2003 року - переведений учнем гірника по ремонту гірничих видобутків підземним, номер запису 3 в трудовій книжці;

- з 02.04.2003 по 07.03.2004 року переведений гірником по ремонту гірничх видобутків 4 розряду підземним, номера записів 4 та 6 в трудовій книжці;

- 23.06.2003 року перейменування підприємства, номер запису 5 в трудовій книжці;

- ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська»: з 15.03.2004 по 11.05.2004 року прийнятий гірником по ремонту гірничих видобутків 3 розряду підземним з повним робочим днем у шахті тимчасово, номер запису 7 в трудовій книжці;

- з 12.05.2004 по 06.10.2008 року переведений гірником по ремонту гірничих видобутків підземним 4 розряду з повним робочим днем у шахті, номер запису 8 в трудовій книжці;

- з 07.10.2008 року по 02.03.2015 року переведений учнем гірника очисного забою підземного з повним підземним робочим днем у шахті на період практики, номер запису 9 в трудовій книжці;

- з 03.03.2015 по 16.08.2020 року переведений гірничим майстром підземним з повним підземним робочим днем у шахті, номера записів 10 та 11 в трудовій книжці;

- ТОВ «Корум Шахтспецбуд»: з 26.08.2020 по 18.10.2020 року прийнятий машиністом підземних установок 3 розряду з повним робочим днем під землею, номер запису 12 в трудовій книжці;

- з 19.10.2020 по 18.12.2020 року переведений учнем прохідника з повним робочим днем під землею на період виробничої практики, номер запису 13 в трудовій книжці;

- з 19.12.2020 по 08.07.2022 року переведений прохідником 5 розряду з повним робочим днем під землею, номера записів 14 та 15 в трудовій книжці;

- ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське»: з 19.07.2022 по 19.10.2022 року прийнятий прохідником 4 розряду підземним з повним робочим днем у шахті, номер запису 16 в трудовій книжці;

- з 20.10.2022 по 09.02.2024 року - переведений прохідником 5 розряду підземним з повним робочим днем у шахті та відповідно був звільнений з даної посади 09.02.2024 року, номера записів 17 та 19 в трудовій книжці.

Суд проаналізувавши позовні вимоги позивача в частині не зарахування йому періодів навчання та зіставивши їх з даними трудової книжки та наявної в матеріалах справи довідки форми РС-право ППВП ПФУ сформованої по позивачу, встановив наступне, що відповідачем не було зараховано до пільгового стажу позивача наступні періоди: з 15.03.2004 по 23.03.2004 року (9 днів); 01.08.2004 року (1 день); з 01.09.2005 по 05.09.2005 року (5 днів); з 01.10.2005 по 08.10.2005 року (8 днів); з 01.02.2006 по 14.02.2006 року (14 днів); з 01.05.2006 по 03.05.2006 року (3 дні); з 01.06.2006 по 10.06.2006 року (10 днів); з 01.09.2006 по 06.09.2006 року (6 днів); з 01.10.2006 по 07.10.2006 року (7 днів); з 01.01.2007 по 03.01.2007 року (3 дні); з 01.02.2007 по 10.02.2007 року (10 днів); з 01.05.2007 по 13.05.2007 року (13 днів); з 01.06.2007 по 06.06.2007 року (6 днів); з 01.12.2007 по 15.12.2007 року (15 днів); з 01.01.2008 по 11.01.2008 року (11 днів); з 01.02.2008 по 16.03.2008 року (1 місяць 16 днів); з 01.04.2008 по 02.04.2008 року (2 дні); з 07.10.2008 по 08.10.2008 року (2 дні); з 01.04.2009 по 07.04.2009 року (7 днів); з 01.05.2009 по 03.05.2009 року (3 дні); 01.07.2010 року (1 день); з 01.01.2012 по 15.01.2012 року (15 днів); 01.04.2012 року (1 день); з 01.05.2012 по 09.05.2012 року; з 01.08.2012 по 06.08.2012 року (6 днів); з 01.09.2012 по 02.09.2012 року (2 дні); з 01.01.2013 по 08.01.2013 року (8 днів); з 01.02.2013 по 07.02.2013 року (7 днів); з 01.09.2013 по 07.09.2013 року (7 днів); з 01.10.2013 по 03.10.2013 року (3 дні); з 01.02.2014 по 07.02.2014 року (7 днів); з 01.03.2014 по 03.03.2014 року (3 дні); з 01.04.2014 по 02.04.2014 року (2 дні); з 01.05.2014 по 06.05.2014 року (6 днів); з 01.06.2014 по 14.06.2014 року (14 днів); з 01.07.2014 по 02.07.2014 року (2 дні); 01.11.2015 року (1 день); 01.01.2016 року (1 день); 01.10.2016 року (1 день); 01.02.2017 року (1 день); 01.03.2017 року (1 день); 01.04.2017 року (1 день); 01.12.2019 по 10.12.2019 року (10 днів); з 01.01.2020 по 04.01.2020 року (4 дні); з 01.02.2020 по 03.02.2020 року (3 дні); 01.03.2020 року (1 день); 01.05.2020 року (1 день); з 26.08.2020 по 05.09.2020 року (10 днів); 01.03.2021 року (1 день); з 01.03.2022 по 02.03.2022 року (2 дні); з 06.04.2022 по 30.04.2022 року (25 днів) та з 01.06.2022 по 04.06.2022 року (4 дні).

Відповідно до даної довідки форми РС право, страховий стаж позивача становить 25 років 3 місяці 18 днів, пільговий стаж за Списком №1 становить 24 роки 4 місяці 3 дні.

В свою чергу у спірному рішенні про відмову у призначенні пенсії позивачу від 29.02.2024 року, страховий стаж становить 45 років 1 місяць, пільговий стаж становить 24 роки 6 місяців.

Позивач, звертаючись до суду з даним адміністративним позовом просив суд - зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового страхового стажу позивача строк перебування у навчальній відпустці: Вересень 2005р. - учбова відпустка - 5 календарних. дн.; Жовтень 2005р. - учбова відпустка - 8 календарних. дн.; Лютий 2006р. - учбова відпустка - 14 календарних. дн.; Травень 2006р. - учбова відпустка - 3 календарних. дн.; Червень 2006р. - учбова відпустка - 10 календарних. дн.; Вересень 2006р. - учбова відпустка - 6 календарних. дн.; Жовтень 2006р. - учбова відпустка - 7 календарних. дн.; Січень 2007р. - учбова відпустка - 3 календарних. дн.; Лютий 2007р. - учбова відпустка - 10 календарних. дн.; Травень 2007р. - учбова відпустка - 13 календарних. дн.; Вересень 2007р. - учбова відпустка - 6 календарних. дн.; Грудень 2007р. - учбова відпустка - 14 календарних. дн.; Січень 2008р. - учбова відпустка - 11 календарних. дн.; Лютий 2000р. - учбова відпустка - 29 календарних. дн.; Березень 2008р. - учбова відпустка - 16 календарних. дн.; Квітень 2008р.- учбова відпустка - 2 календарних. дн.; Січень 2012р.- учбова відпустка - 14 календарних. дн.; Травень 2012р.- учбова відпустка - 9 календарних. дн.; Серпень 2012р. - учбова відпустка - 5 календарних. дн.; Вересень 2012р.- учбова відпустка - 2 календарних. дн.; Січень 2013р. - учбова відпустка - 8 календарних. дн.; Лютий 2013р. - учбова відпустка - 7 календарних. дн.; Вересень 2013р. - учбова відпустка - 7 календарних. дн.; Лютий 2014р. - учбова відпустка - 7 календарних. дн.; Травень 2014р.- учбова відпустка - 6 календарних. дн.; Червень 2014р. - учбова відпустка - 14 календарних. дн.

Судом встановлено, що позивачу до його страхового стажу та пільгового стажу відповідачем було зараховано період з 07.06.2007 по 30.11.2007 року (спірний період вересень 2007 рік учбова відпустка 6 календарних днів), отже з урахуванням наведеного, позовні вимоги позивача в цій частині періоду задоволенню не підлягають, щодо інших періодів суд зазначає наступне.

Суд зауважує, що відповідно до приписів ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З приводу не зарахування відповідачем позивачу до його пільгового стажу періодів навчання наступних періодів: з 01.09.2005 по 05.09.2005 року (5 днів); з 01.10.2005 по 08.10.2005 року (8 днів); з 01.02.2006 по 14.02.2006 року (14 днів); з 01.05.2006 по 03.05.2006 року (3 дні); з 01.06.2006 по 10.06.2006 року (10 днів); з 01.09.2006 по 06.09.2006 року (6 днів); з 01.10.2006 по 07.10.2006 року (7 днів); з 01.01.2007 по 03.01.2007 року (3 дні); з 01.02.2007 по 10.02.2007 року (10 днів); з 01.05.2007 по 13.05.2007 року (13 днів); з 01.12.2007 по 15.12.2007 року (15 днів); з 01.01.2008 по 11.01.2008 року (11 днів); з 01.02.2008 по 16.03.2008 року (1 місяць 16 днів); з 01.04.2008 по 02.04.2008 року (2 дні); з 01.01.2012 по 15.01.2012 року (15 днів); з 01.05.2012 по 09.05.2012 року (9 днів); з 01.08.2012 по 06.08.2012 року (6 днів); з 01.09.2012 по 02.09.2012 року (2 дні); з 01.01.2013 по 08.01.2013 року (8 днів); з 01.02.2013 по 07.02.2013 року (7 днів); з 01.09.2013 по 07.09.2013 року (7 днів); з 01.02.2014 по 07.02.2014 року (7 днів); з 01.05.2014 по 06.05.2014 року (6 днів); з 01.06.2014 по 14.06.2014 року (14 днів), суд зазначає наступне.

Згідно п. «д» абз. 3 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (у редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин), до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно зі статтею 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» від 10.02.1998 року №103/98 (далі Закон №103/98), час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Судом встановлено, що відповідно до наявної в матеріалах справи копії атестата серії НК №17447452 виданим 12.04.2002 року, позивач закінчив у 2002 році професійно-технічне училище №80 м. Родинське Донецької області.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії довідки виданої Родинським професійним ліцеєм від 06.07.2022 року №120, в якій зазначено, що позивач дійсно навчався у ПТУ №80 м. Родинське Донецької області з 01.09.1998 по 16.04.2002 року за спеціальністю «Електрослюсар підземний, машиніст підземних установок». На підставі випускного кваліфікаційного іспиту була присвоєна кваліфікація електрослюсаря підземного четвертого розряду, машиніста підземних установок третього розряду. Підготовка за даною спеціальністю проводилась для роботи у підземних умовах.

Факт навчання також підтверджується наявною в матеріалах справи копією трудової книжки відповідно до запису №1 у неї.

Судом встановлено, що позивач у спірні періоди працював на ДП «Вугільна компанія «Шахта Краснолиманська», що підтверджується наступними записами у його трудовій книжці, а саме: з 12.05.2004 по 06.10.2008 року переведений гірником по ремонту гірничих видобутків підземним 4 розряду з повним робочим днем у шахті, номер запису 8 в трудовій книжці; з 07.10.2008 року по 02.03.2015 року переведений учнем гірника очисного забою підземного з повним підземним робочим днем у шахті на період практики, номер запису 9 в трудовій книжці.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії довідки виданої ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» від 09.12.2022 року №01/11-308/13, в якій зазначено, що позивач дійсно працював на цьому підприємстві та йому було оплачено за період: вересень 2005р. - учбова відпустка -5 календарних. дн.; жовтень 2005р. - учбова відпустка - 8 календарних. дн.; лютий 2006р. - учбова відпустка - 14 календарних. дн.; травень 2006р. - учбова відпустка - 3 календарних. дн.; червень 2006р. - учбова відпустка - 10 календарних. дн.; вересень 2006р. - учбова відпустка - 6 календарних. дн.; жовтень 2006р. - учбова відпустка - 7 календарних. дн.; січень 2007р. - учбова відпустка - 3 календарних. дн.; лютий 2007р. - учбова відпустка - 10 календарних. дн.; травень 2007р. - учбова відпустка - 13 календарних. дн.; вересень 2007р. - учбова відпустка - 6 календарних. дн.; грудень 2007р. - учбова відпустка - 14 календарних. дн.; січень 2008р. - учбова відпустка - 11 календарних. дн.; лютий 2000р. - учбова відпустка - 29 календарних. дн.; березень 2008р. - учбова відпустка - 16 календарних. дн.; квітень 2008р.- учбова відпустка - 2 календарних. дн.; січень 2012р.- учбова відпустка - 14 календарних. дн.; травень 2012р.- учбова відпустка - 9 календарних. дн.; серпень 2012р. - учбова відпустка - 5 календарних. дн.; вересень 2012р.- учбова відпустка - 2 календарних. дн.; січень 2013р. - учбова відпустка - 8 календарних. дн.; лютий 2013р. - учбова відпустка - 7 календарних. дн.; вересень 2013р. - учбова відпустка - 7 календарних. дн.; лютий 2014р. - учбова відпустка - 7 календарних. дн.; травень 2014р.- учбова відпустка - 6 календарних. дн.; червень 2014р. - учбова відпустка - 14 календарних. дн. Довідка видана на підставі особового рахунку №8994. Оплата здійснена згідно ст.217 КЗпП «Про відпустки», постанова КМУ від 08.02.1995 року №100: «На час надання навчальних відпусток за працівником за основним місцем роботи зберігається середня заробітна плата». Оплата нараховувалась виходячи із його середнього заробітку (підземного робітника).

Слід зазначити, що наявною в матеріалах справи копією довідки виданої ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» від 25.11.2022 року №01/11-299/17 «про відсутність на роботі (безоплатна відпустка, додатковий вихідний, вимушений простій, страйк, допоміжна гірничорятувальна команда (ДГК), відрядження, держобов`язок, учбова відпустка) сформованої по позивачу в якій зазначено період з 15.03.2004 по 16.08.2020 року (включно) з повним підземним робочим днем та в якій по суті дублюється знаходження позивача в учбових відпустках, зазначених вище у довідці №01/11-308/13.

Суд зауважує, що спірне рішення відповідача від 29.02.2024 року прийняте ним за наслідком розгляду заяви позивача про призначення пенсії на пільгових умовах, містить лише посилання на загальне зарахування позивачу до його страхового стажу та пільгового стажу, при чому в графі «Результати розгляду документів, доданих до заяви:» зазначено за доданими документами до страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди.

При цьому, підстав не зарахування інших періодів навчання, на яких акцентує свою увагу позивач, про що зазначає він у своїх позовних вимогах, відповідач нічого не зазначає, як і не зазначає у своєму відзиві на позовну заяву.

Єдине посилання з цього приводу, відповідач зазначає у своїй відповіді від 14.05.2024 року: - «[…]. За заявою від 21.02.2024 рішенням від 29.02.2024 Вам відмовлено в призначенні пільгової пенсії, в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Пільговий стаж розраховано згідно довідки ДП «Мирноградвугілля» від 07.10.2022 № 1-306 та довідки ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» від 14.02.2024 № 150. Періоди учбової відпустки враховані до страхового стажу згідно довідки від 09.12.2022 № 01/11-308/13 ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» що до пільгового стажу на підземних роботах зараховано періоди роботи, згідно з довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, окрім періодів відпусток без збереження заробітної плати, сесій та інших неявок.

Тобто, періоди перебування позивача в учбових відпустках були зараховані відповідачем йому тільки до загального страхового стажу при чому не було зараховано до пільгового стажу за Списком №1 та роботи «підземні» за ст.14, постанови Кабінету Міністрів України №202.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що підставами не зарахування спірних періодів навчання було перебування позивача на навчанні.

Слід зазначити, що відповідно до листа Міністерства соціального захисту України від 05.11.1993 № 02-82орг, відповідно до якого - періоди навчання робітників підземним професіям зараховується до пільгового стажу у разі наявності відповідних записів у трудовій книжці, проходження навчання на протязі повного робочого дня та з урахуванням оплати праці зазначених робітників за час навчання за тарифними ставками, передбаченими для робітників відповідних професій, яким вони навчаються.

З цього приводу суд зауважує, що матеріалами справи підтверджується той факт, що в трудовій книжці позивача є відповідні записи про його роботу на відповідних посадах, а саме підземних професіях та наявними довідками підтверджується те, що в період навчання позивача йому нараховувалась оплата праці виходячи із середнього заробітку, як підземного робітника, доказів протилежного матеріали справи не містять та відповідачем по справі надано не було.

Таким чином, відповідач протиправно не зарахував учбові відпустки до пільгового стажу, в тому числі за провідною професією.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що позивачу у спірні періоди не зараховані відповідачем до його пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, передбаченого ч.3 ст.114 ЗУ №1058-ІV працював на посадах, що передбачені приписами відповідних постанов Кабінету Міністрів України №202, №36 та роботодавцем здійснювалась оплата із розрахунку його середньої заробітної плати за 12 місяців, як підземному робітникові, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до його спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст. 114 Закону № 1058, періоди навчання за професією: з 01.09.2005 по 05.09.2005 року (5 днів); з 01.10.2005 по 08.10.2005 року (8 днів); з 01.02.2006 по 14.02.2006 року (14 днів); з 01.05.2006 по 03.05.2006 року (3 дні); з 01.06.2006 по 10.06.2006 року (10 днів); з 01.09.2006 по 06.09.2006 року (6 днів); з 01.10.2006 по 07.10.2006 року (7 днів); з 01.01.2007 по 03.01.2007 року (3 дні); з 01.02.2007 по 10.02.2007 року (10 днів); з 01.05.2007 по 13.05.2007 року (13 днів); з 01.12.2007 по 15.12.2007 року (15 днів); з 01.01.2008 по 11.01.2008 року (11 днів); з 01.02.2008 по 16.03.2008 року (1 місяць 16 днів); з 01.04.2008 по 02.04.2008 року (2 дні); з 01.01.2012 по 15.01.2012 року (15 днів); з 01.05.2012 по 09.05.2012 року (9 днів); з 01.08.2012 по 06.08.2012 року (6 днів); з 01.09.2012 по 02.09.2012 року (2 дні); з 01.01.2013 по 08.01.2013 року (8 днів); з 01.02.2013 по 07.02.2013 року (7 днів); з 01.09.2013 по 07.09.2013 року (7 днів); з 01.02.2014 по 07.02.2014 року (7 днів); з 01.05.2014 по 06.05.2014 року (6 днів); з 01.06.2014 по 14.06.2014 року (14 днів), що складає 6 місяців 24 дні підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги позивача - визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №92 від 29.02.2024 про відмову в призначенні йому пенсії на пільгових умовах на підставі ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 101 Закону № 1788-ХІІ, органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також: за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Приписами частини третьої статті 44 Закону № 1058-IV передбачено, що Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Виходячи з викладеного, відповідач наділений повноваженнями щодо перевірки наданих позивачем документів. Ці повноваження можуть бути реалізовані шляхом відповідних запитів, витребування первинних документів щодо підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виплаченої заробітної плати, проведення фактичних перевірок тощо.

Суд зауважує, що рішення суб`єкта владних повноважень мають ґрунтуватися на оцінці всіх фактичних обставин, що мають значення для об`єктивного вирішення питання в межах дискреційних повноважень такого суб`єкта. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати, як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо. При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а за конкретними обставинами.

Підсумовуючи все вищенаведене та встановлене при розгляді справи, суд вважає, що пенсійні органи повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії позивачу від 29.02.2024 №92, прийнято не на підставі Конституції та законодавства України, а отже підлягає скасуванню.

З огляду на визнання протиправним та скасування спірного рішення, належним способом захисту порушеного права ОСОБА_1 на отримання обґрунтованого та вмотивованого рішення за його заяви є зобов`язання відповідача повторно розглянути дану заяву та вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, відповідно до вимог чинного законодавства та з урахуванням висновків суду.

Такий висновок щодо способу захисту узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові від 22.12.2020 по справі №461/4544/18 та Великої Палати Верховного Суду у постанові від 06.11.2019 по справі №509/1350/17.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Таким чином, з урахуванням викладеного та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №92 від 29.02.2024 про відмову у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах на підставі ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачу та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 21.02.2024 про призначення пенсії на пільгових умовах та зарахувати при повторному розгляді вказаної заяви до його спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди навчання за професією: з 01.09.2005 по 05.09.2005 року (5 днів); з 01.10.2005 по 08.10.2005 року (8 днів); з 01.02.2006 по 14.02.2006 року (14 днів); з 01.05.2006 по 03.05.2006 року (3 дні); з 01.06.2006 по 10.06.2006 року (10 днів); з 01.09.2006 по 06.09.2006 року (6 днів); з 01.10.2006 по 07.10.2006 року (7 днів); з 01.01.2007 по 03.01.2007 року (3 дні); з 01.02.2007 по 10.02.2007 року (10 днів); з 01.05.2007 по 13.05.2007 року (13 днів); з 01.12.2007 по 15.12.2007 року (15 днів); з 01.01.2008 по 11.01.2008 року (11 днів); з 01.02.2008 по 16.03.2008 року (1 місяць 16 днів); з 01.04.2008 по 02.04.2008 року (2 дні); з 01.01.2012 по 15.01.2012 року (15 днів); з 01.05.2012 по 09.05.2012 року (9 днів); з 01.08.2012 по 06.08.2012 року (6 днів); з 01.09.2012 по 02.09.2012 року (2 дні); з 01.01.2013 по 08.01.2013 року (8 днів); з 01.02.2013 по 07.02.2013 року (7 днів); з 01.09.2013 по 07.09.2013 року (7 днів); з 01.02.2014 по 07.02.2014 року (7 днів); з 01.05.2014 по 06.05.2014 року (6 днів); з 01.06.2014 по 14.06.2014 року (14 днів), з урахуванням висновків суду по цій справі.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч.8 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується квитанцією від 28.10.2024, позивач за подання адміністративного позову сплатив 968,96 грн. судового збору.

Суд повертає позивачу судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у розмірі 968,96 грн.

Позивач зазначив у позовній заяві, що у зв`язку з розглядом цієї справи ним були понесені витрати на професійну правничу допомогу.

Як зазначає позивач, між ним та Адвокатським Бюро «Молчанової Наталії» був укладений договір про надання правової допомоги № 05/10/24 від 07.10.2024 року та у відповідності до умов цього договору вартість послуг адвоката складає 15000,00 грн., що підтверджується актом приймання передачі, квитанцією.

Однією з позовних вимог позивача є стягнення на його користь понесених ним та документально підтверджених судових витрат по справі за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 132 цього Кодексу, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 132 цього Кодексу визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 вказаного Кодексу розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч.ч. 1 - 4 ст. 134 вказаного Кодексу витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Верховний Суд в постанові від 21.01.2021 року в справі №280/2635/20 звернув увагу на те, що Кодекс адміністративного судочинства України у редакції, чинній з 15.12.2017 року, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.ч. 6 та 7 ст. 134 Кодексу, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 у справі № 1-23/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Європейський суд з прав людини у справі "East/West Alliance Limited" проти України", оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Верховний Суд в постанові від 21.01.2021 року в справі №280/2635/20 звернув увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц.

Судом установлено, що між позивачем та Адвокатським Бюро «Молчанової Наталії» був укладений договір про надання правової допомоги № 05/10/24 від 07.10.2024 року.

Відповідно до ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 25.10.2024 року серії АН № 1542602, виданим Адвокатським бюро «Молчанової Наталії», на підставі договору про надання правової допомоги № 05/10/24 від 07.10.2024 року, правничу допомогу має надавати адвокат Молчанова Наталія Анатоліївна (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 3538 від 07.03.2012 року), яка і є представником позивача у даній справі.

За умовами п. 4.2. зазначеного договору за правову допомогу клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар). Розмір винагороди адвоката при наданні правової допомоги складає 3000,00 грн. за годину роботи.

Відповідно до розрахунку витрат на правничу (юридичну) допомогу по договору правничої допомоги №05/10/24 від 07.10.2024 року визначено: ознайомлення з документами 2000,00 грн.; формування та подання адміністративної позовної заяви про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії до Донецького окружного адміністративного суду 10000,00 грн.; представництво інтересів позивача у суді Донецького окружного адміністративного суду 3000,00 грн., що загалом становить - 15000,00 грн.

Відповідно до акту наданих послуг по договору про надання правничої допомоги №05/10/24 від 07.10.2024 року складеного 25.10.2024 року зі змісту якого вбачається, що сторони претензій один до одного по предмету договору не мають та за даним актом підлягає сплаті 15000,00 грн.

Як розрахунок витрат на правничу допомогу, так і акт наданих послуг по договору були підписані представником позивача та самим позивачем по справі.

Суд зауважує, що Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату.

Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Положення про форму та зміст розрахункових документів, затверджене наказом Міністерства фінансів України № 13 від 21.01.2016 року, та Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджене постановою Правління НБУ № 148 від 29.12.2017 року, не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність.

Тобто, аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає право зробити висновок про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа.

Враховуючи наведене, адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера 25/10 від 25.10.2024 року, позивачем сплачено Адвокатському бюро «Молчанової Наталії» 15 000,00 грн.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зазначає, що у наданому до суду відзиві на позов чи у матеріалах будь-які клопотання з боку відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та обґрунтування їх неспівмірності відсутні.

В той же час, судом встановлено, що у розрахунку витрат на правничу допомогу по договору правничої допомоги №05/10/24, адвокатом у п.2 зазначено кількість хвилин 160, тобто 2 часи (120 хвилин) + 40 хвилин, в свою чергу в графі сума зазначено 10 000,00 грн., але відповідно до договору п.4.2 зазначено, що за годину роботи 3000 грн.

З урахуванням вищенаведеного, сума замість 10000,00 грн. має бути 8000,00 грн., окрім цього розгляд справи був проведений за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) та дана справа відповідно до приписів п.3 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України відноситься до справ незначної складності.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку стягнути на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись нормами ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, буд.83, ) про визнання протиправним та скасування рішення №92 від 29.02.2024 року, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () №92 від 29.02.2024 про відмову у призначенні ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) пенсії на пільгових умовах на підставі ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) від 21.02.2024 про призначення пенсії на пільгових умовах та зарахувати при повторному розгляді вказаної заяви до його спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди навчання за професією: з 01.09.2005 по 05.09.2005 року (5 днів); з 01.10.2005 по 08.10.2005 року (8 днів); з 01.02.2006 по 14.02.2006 року (14 днів); з 01.05.2006 по 03.05.2006 року (3 дні); з 01.06.2006 по 10.06.2006 року (10 днів); з 01.09.2006 по 06.09.2006 року (6 днів); з 01.10.2006 по 07.10.2006 року (7 днів); з 01.01.2007 по 03.01.2007 року (3 дні); з 01.02.2007 по 10.02.2007 року (10 днів); з 01.05.2007 по 13.05.2007 року (13 днів); з 01.12.2007 по 15.12.2007 року (15 днів); з 01.01.2008 по 11.01.2008 року (11 днів); з 01.02.2008 по 16.03.2008 року (1 місяць 16 днів); з 01.04.2008 по 02.04.2008 року (2 дні); з 01.01.2012 по 15.01.2012 року (15 днів); з 01.05.2012 по 09.05.2012 року (9 днів); з 01.08.2012 по 06.08.2012 року (6 днів); з 01.09.2012 по 02.09.2012 року (2 дні); з 01.01.2013 по 08.01.2013 року (8 днів); з 01.02.2013 по 07.02.2013 року (7 днів); з 01.09.2013 по 07.09.2013 року (7 днів); з 01.02.2014 по 07.02.2014 року (7 днів); з 01.05.2014 по 06.05.2014 року (6 днів); з 01.06.2014 по 14.06.2014 року (14 днів), з урахуванням висновків суду по цій справі.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, буд.83, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, буд.83, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) понесені ним судові витрати на правничу допомогу у сумі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 07 січня 2025 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець