Справа № 340/5830/24
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2025-01-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 січня 2025 року м. Дніпросправа № 340/5830/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року у справі №340/5830/24 (головуючий суддя першої інстанції - Дегтярьова С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 27.08.2024 року звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби, в якому просила:

- визнати протиправною відмову Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби у прийнятті в неї декларації про відмову від іноземного громадянства від 31.05.2024 року;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути її звернення щодо прийому декларації про відмову від іноземного громадянства від 31.05.2024 року з урахуванням висновків суду.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною відмову Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби у прийнятті в ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства від 31 травня 2024 року, надану листом від 20 червня 2024 року №К-105/6.1/3501-24/3501.4/190-24.

Зобов`язано Центрально-південне міжрегіональне управління Державної міграційної служби повторно розглянути заяву ОСОБА_1 31 травня 2024 року та декларацію про відмову від іноземного громадянства від 31 травня 2024 року з урахуванням висновків суду.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що 19.12.2021 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону №2235-III щодо спрощеного набуття громадянства України окремими категоріями осіб» від 14.12.2021 року № 1941-IX, яким абзац 13 статті 1 Закону №2235-Ш викладено у наступній редакції: «незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури». Тому прийняття декларації позивача про його відмову від іноземного громадянства не здійснюється, про що їй було повідомлено листом.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подала, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка міста Монастирище, Монастирищенський район, Черкаська область, громадянка російської федерації.

14.11.2020 року позивач подала до УДМС України в Кіровоградській області заяву про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням.

В цей же день, 14.11.2020 року ОСОБА_1 підписано зобов`язання припинити протягом двох років з моменту набуття нею громадянства України громадянство російської федерації і подати до органу, що видав тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства рф, виданий уповноваженим на те органом цієї держави. Також позивач зобов`язалась подати декларацію про відмову від громадянства (підданства) цієї держави і повернути національний паспорт рф до уповноваженого органу цієї держави.

Згідно з рішенням УДМС України в Кіровоградській області від 16.02.2021 року ОСОБА_1 набула громадянство України на підставі частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство».

Відповідно до довідки Генерального консульства рф в м.Одеса від 14.02.2022 року ОСОБА_1 були сплачені відповідні консульські платежі та подана заява про вихід з громадянства рф.

На підставі подання головного спеціаліста відділу з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції УДМС у Кіровоградській області від 10.05.2023 року, відповідачем прийнято рішення про скасування рішення УДМС України в Кіровоградській області від 16.02.2021 року про набуття ОСОБА_1 громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» у зв`язку з тим, що громадянство України було набуто унаслідок подання свідомо неправдивих відомостей.

Позивач оскаржила вказане рішення в судовому порядку.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.11.2023 року у справі №340/6760/23, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05.03.2024 року, визнано протиправним та скасовано рішення Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області від 10.05.2023 року про скасування попереднього рішення Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області від 16.02.2021 року про набуття ОСОБА_1 громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України».

Апеляційний суд в постанові по справі №340/6760/23 зазначив, що оскільки рішенням УДМС від 16 лютого 2021 року оформлено набуття ОСОБА_1 громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України», є правильним висновок суду першої інстанції, що датою реєстрації позивача громадянином України є 16 лютого 2021 року, та саме з цієї дати слід обраховувати дворічний строк для подання позивачем заяви про вихід з іноземного громадянства. В цьому випадку ОСОБА_1 14 лютого 2022 року, тобто в межах дворічного строку з дати реєстрації позивача громадянином України, подано до Генерального консульства рф в м.Одеса заяву про вихід з громадянства російської федерації, сплачені відповідні консульські платежі. Відтак, позивачем виконане взяте на себе зобов`язання про подання заяви про вихід з громадянства російської федерації.

Також апеляційний суд вказав, що позивач не має можливості з незалежних від неї причин отримати від уповноваженого органу рф та подати до уповноваженого органу України документ про припинення громадянства рф, проте в силу частини п`ятої статті 8 Закону №2235 має право подати декларацію про відмову від іноземного громадянства.

ОСОБА_1 31.05.2024 року в порядку, визначеному в частині п`ятій статті 8 Закону України «Про громадянство України», подала декларацію про відмову від іноземного громадянства відповідачеві.

Центрально-південне міжрегіональне управління Державної міграційної служби подану декларацію не прийняло, про що повідомило позивача листом від 20.06.2024 року.

У відмові вказано, що 14 грудня 2021 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про громадянство України» щодо спрощеного набуття громадянства України окремими категоріями осіб» №1941-IX, який набрав чинності 19 грудня 2021 року. Цим Законом актуалізовано окремі положення Закону України «Про громадянство України».

Внесено зміни до статті 1 Закону України «Про громадянство України» в частині наявності незалежної від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) та виключено як незалежну від особи причину неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) перевищення вартості оформлення припинення іноземного громадянства (підданства) половини розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом в Україні на момент, коли особа набула громадянство України. Тож з моменту набрання чинності Законом №1941-IX припиняється прийняття декларацій про відмову від іноземного громадянства від осіб, які набули громадянство України, у зв`язку з наявністю вказаної незалежної від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства). Тому Центрально-південне міжрегіональне управління Державної міграційної служби не прийняло надану позивачем декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Позивач, вважаючи рішення відповідача про відмову у прийнятті декларації протиправним, оскаржила таке рішення до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб. Законом України від 18 січня 2001 року №2235-III «Про громадянство України» (далі по тексту - Закон №2235).

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про громадянство України» (у редакції, чинній на час спірних правовідносин):

- громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках;

- громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України;

- іноземець - особа, яка не перебуває в громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав;

- реєстрація громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи;

- зобов`язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України;

- незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури.

Порядок набуття громадянства України визначений розділом ІІ Закону №2235, відповідно до пункту 3 статті 6 якого громадянство України набувається внаслідок прийняття до громадянства.

Умови прийняття до громадянства України визначені статтею 9 Закону №2235, зокрема, частиною першою вказаної норми встановлено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотаннями прийняті до громадянства України.

За правилами частини другої статті 9 Закону №2235 умовами прийняття до громадянства України є, зокрема, подання декларації про відсутність іноземного громадянства (для осіб без громадянства) або зобов`язання припинити іноземне громадянство (для іноземців).

Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту прийняття їх до громадянства України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначено Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001року №215 (далі по тексту - Порядок №215).

Порядок розгляду органами міграційної служби заяв і подань з питань громадянства України, рішення за якими приймає Президент України також визначений Порядком №215.

За правилами пункту 103 Порядку №215 (в редакції на час спірних правовідносин - звернення позивача із заявою у червні 2022 року) Державна міграційна служба України, зокрема, перевіряє: відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України; підтвердження документами виконання умов прийняття до громадянства України або виходу з громадянства України.

Пунктом 119 Порядку №215 передбачено, що особам, які набули громадянство України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, видаються тимчасові посвідчення громадянина України. Після подання цими особами в установленому Законом порядку документа про припинення іноземного громадянства або декларації про відмову від іноземного громадянства їм замість тимчасових посвідчень громадянина України залежно від місця проживання видаються паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон.

Редакція пункту 119 Порядку 215 не змінювалася з 05 червня 2012 року.

Відповідно до статті 5 Указу Президента України від 27 березня 2001 року №215 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 405, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16 серпня 2012 року №715 (далі - наказ МВС України №715) затверджено зразки документів, які подаються для встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, та журналів обліку.

Станом на сьогодні чинний зразок документа під назвою «Декларація про відмову від іноземного громадянства» (форма 45,) затверджений наказом МВС України № 715.

З 19.12.2021 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про громадянство України» щодо спрощеного набуття громадянства України окремими категоріями осіб» від 14 грудня 2021 року №1941-IX, яким, зокрема, змінено визначення незалежної причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) (далі по тексту - Закон №1941).

Пунктом 2 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1941 установлено, що право подати декларацію про відмову від іноземного громадянства у разі неможливості виконати зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) мають особи, які набули громадянство України у період з 1 січня 2018 року до набрання чинності цим Законом та:

1) які в установленому законодавством України порядку проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України або які в установленому законодавством України порядку проходили військову службу за контрактом у Збройних Силах України, контракт яких припинено (розірвано), та звільнені з військової служби з підстав, передбачених підпунктами «а», «б» пунктів 1-3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

2) які мають визначні заслуги перед Україною або прийняття яких до громадянства України становить державний інтерес для України;

3) які в установленому законодавством України порядку проходять військову службу у Збройних Силах України та нагороджені державною нагородою України;

4) є іноземцями з числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»;

5) які є громадянами держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором або державою-окупантом, що зазнали у країні своєї громадянської належності переслідувань через політичні переконання, що підтверджується документом, передбаченим цим Законом.

Право позивача на подання декларації про відмову від громадянства іноземної держави закріплено положеннями частини п`ятої статті 8 Закону №2235, як особи, що набула громадянства України за територіальним походженням.

З аналізу наведеного слідує, що іноземці, які набули статусу громадянина України, зокрема за територіальним походженням та не отримали документа про припинення громадянства (підданства) іноземної держави з незалежних від них причин подають до міграційного органу декларацію про відмову від іноземного громадянства за формою 45, затвердженою Наказом №715 громадянства України за територіальним походженням, що позивачкою і було здійснено.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач здійснила реальні, визначені законом, намагання припинити громадянство рф, однак у зв`язку з тим, що дипломатичні представництва чи консульські установи зазначеної країни не проводять свою діяльність на території України, у позивача не було можливості отримати документ про припинення громадянства зазначеної держави. Дана ситуація, на думку суду, підпадає під врегулювання частиною п`ятою статті 8 Закону №2235 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), якою встановлено, що іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано визначив, що позивач, подаючи декларацію про відмову від іноземного громадянства, діяла в межах та відповідно до чинного законодавства.

При цьому, у законодавстві України відсутнє правове регулювання процедури припинення іноземного громадянства за ініціативою особи в разі ведення воєнних дій між Україною та відповідною державою громадянства такої особи.

Отже, з наведеного слідує, що у зв`язку із розірванням дипломатичних зв`язків між Україною та рф та призупиненням діяльності російських закордонних установ в Україні, позивач позбавлена можливості отримати документ про припинення громадянства російської федерації від дипломатичного представництва чи консульської установи вказаної країни.

Також суд першої інстанції належно звернув увагу на те, що відсутність у чинному законодавстві України альтернатив або відповідного правового механізму вирішення подібних спірних правовідносин нівелює реалізацію права особи на оформлення припинення громадянства іноземної держави з огляду на неможливість де-факто ним скористатися, незважаючи на його проголошення де-юре, та не може бути підставою для відмови у захисті такого права загальними засобами, передбаченими Законом № 2235.

Враховуючи викладене вище, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у спірному випадку неотримання позивачкою документа про припинення громадянства російської федерації відбулося з незалежних від неї причин. З огляду на це відповідно до приписів частини п`ятої статті 8 Закону №2235 позивач має право на подання декларації про відмову від іноземного громадянства, відтак, оскаржувана відома відповідача є неправомірною.

Враховуючи викладене суд першої інстанції правильно дійшов висновку про задоволення заявленого позову.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року в адміністративній справі №340/5830/24 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року в адміністративній справі №340/5830/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко