Справа № 160/24554/24
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2025-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
10.09.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі -позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач-1), у якій позивач просить:
- визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 протиправною щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 в розрахунку до 100000,00 грн на місяць пропорційно часу перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, за період з 22.01.2024 по 11.03.2024;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду передбачену Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 в розрахунку до 100000,00 грн на місяць пропорційно часу перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, за період з 22.01.2024 по 11.03.2024.
Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач протиправно не нарахував та не виплатив позивачеві додаткову винагороду передбачену Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 в розрахунку до 100000,00 грн на місяць пропорційно часу перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії у період з 22.01.2024 по 11.03.2024, у зв`язку із чим, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
25.11.2024 представником відповідача-2 направлено до суду через автоматизовану систему «Електронний суд» відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначено, що відповідно до довідки військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 ) від 02.02.2024 №176 встановлено, що поранення позивача відноситься до легкого ступеня та пов`язано із проходженням військової служби. В подальшому, відповідно до довідки військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_2 ) від 12.03.2024 №1030 травму Позивача, згідно класифікатору розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.07.2007 №370, віднесено до тяжкого ступеню. Відповідач зазначає, що оскільки до військової частини НОМЕР_2 не надходила інформація щодо перегляду або скасування довідки військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 від 02.02.2024 №176, тому підстави для перерахунку та виплати додаткової грошової винагороди у розмірі до 100000 грн за період відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) Позивача з 05.02.2024 05.03.2024 відсутні. Щодо іншого періоду, а саме з 22.01.2024 по 03.02.2024, то додаткова винагорода була нарахована та виплачена позивачеві в повному обсязі.
17.12.2024 позивачем надано до суду відповідь на відзив, в якій останнім, зокрема, визнано розрахунки відповідача-2 щодо періоду за який йому не здійснено виплату додаткової грошової винагороди, а саме період його відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) з 05.02.2024 по 05.03.2024, у зв`язку з чим позивач просив суд зобов`язати відповідача-2 нарахувати та виплатити йому додаткову винагороду передбачену Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 в розрахунку до 100000,00 грн на місяць пропорційно часу перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, за період з 05.02.2024 по 05.03.2024. Крім того, позивач наголошує на помилковості тверджень відповідача-2 про відсутність підстав для задоволення позовної заяви, оскільки отримане ним 22.01.2024 поранення відноситься до тяжких. У довідці військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 від 02.02.2024 №176 помилково визначено, що отримане ним поранення за ступенем тяжкості є легким, що спростовується довідками військово-лікарських комісій №1030 від 13.03.2024 та №1189 від 29.05.2024, якими було встановлено, що поранення Позивача, отримане 22.01.2024 пов`язане з захистом Батьківщини, а також відноситься до тяжких. Таким чином, позивач має право на винагороду передбачену Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 в розрахунку до 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за період з 05.02.2024 по 05.03.2024.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_5 від 05.03.2020.
Також позивач, є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_6 , яке видане Військовою частиною НОМЕР_7 від 01.09.2023.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №16 від 11.03.2022 солдат ОСОБА_1 був зарахований до списків військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду стрільця 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти. Справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою та був зарахований на усі види забезпечення. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №302 від 18.10.2023 молодший сержант ОСОБА_1 призначений на посаду бойового медика 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти.
В подальшому, 22.01.2024 в районі північно-західної околиці н.п. Новобахмутівка Донецької області під час виконання бойових завдань із захисту Батьківщини в результаті влучання ворожого FPV-дрону по позиціям підрозділу позивач отримав поранення.
Згідно з довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №4060/899 від 19.02.2024 ОСОБА_1 , 22.01.2024 одержав ВТ: ВОСП лівого стегна з пораненням поверхневої стегнової вени. ВОСП ділянки колінного суглобу. Дрібні ВОСП носа, непроникаючі ВОСП передньої грудної стінки, дрібні ВОСП правого передпліччя та правого стегна. Також в означеній довідці зазначено наступне: «Під час події перебував у засобах індивідуального бронезахисту. Поранення не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, не було спричинено шляхом самокалічення чи іншого навмисного спричинення собі тілесного ушкодження».
Відповідно до Виписки з медичної карти стаціонарного хворого №1491 від 25.01.2024 ОСОБА_1 встановлено діагноз: 871.1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (22.01.2024) м`яких тканин с/з лівого стегна з масивним дефектом м`яких тканин. ВОСП м`яких тканин носа. ВОСП м`яких тканин правого передпліччя, ВОСП м`яких тканин грудної клітки. СПС (24.01.24) пхо ран. Рекомендації: медична евакуація на подальший етап лікування.
Внаслідок отриманої травми позивач проходив наступне лікування:
- 22 січня 2024 року позивач вибув до військового мобільного госпіталю в АДРЕСА_3 на лікування (витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.01.2024 №22);
- 04 лютого 2024 року позивач повернувся після лікування з військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_1 (витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.02.2024 №35);
- 05 лютого 2024 року позивач вибув у відпустку для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) на 30 діб, з 05 лютого 2024 року по 05 березня 2024 року, підстава: довідка військово-лікарської комісії від 02.02.2024 №176, відпускний квиток №115 від 05.02.2024(витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.02.2024 №36);
- 06 березня 2024 року позивач повернувся з відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) (витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.03.2024 №68);
- 07 березня 2024 року позивач вибув до військової частини НОМЕР_4 для проходження ВЛК (витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.03.2024 №69).
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №176 від 02.02.2024, яка видана Військовою частиною НОМЕР_3 , встановлено, що отримане ОСОБА_1 22.01.2024 поранення, згідно Наказу МОЗ від 04.07.2007 №370, відноситься до легкого ступеня.
Згідно з довідкою військово-лікарської комісії №1030 від 12.03.2024, яка видана Військовою частиною НОМЕР_4 , встановлено, що ОСОБА_1 проведено медичний огляд ВЛК 12 березня 2024 року. За результатами огляду зазначено, що отримана ОСОБА_1 травма (22.01.2024), згідно Класифікатора розподілу травм за ступнем тяжкості, затвердженого наказом МОЗ від 04.07.2007, відноситься до тяжких.
Довідкою військово-лікарської комісії №1189 від 29.05.2024, яка видана Військовою частиною НОМЕР_8 , встановлено, що травма отримана ОСОБА_1 22.01.2024 відноситься до тяжких.
Крім того, судом встановлено, що відповідно до довідки про нараховане і виплачене грошове забезпечення в 2024 році №5872 від 19.11.2024, позивачу нараховано та виплачено додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, в розрахунку до 100000,00 грн на місяць в наступні періоди та розмірах:
Крім того, 15.03.2024 позивач звернувся до Командира Військової частини НОМЕР_1 з рапортом №792 з вимогою виплатити грошове забезпечення у розмірі 100000,00 грн. за отримане поранення 22.01.2024, яке за висновком військово-лікарської комісії від 12.03.2024 було визнано тяжким.
Відповіді Військової частини НОМЕР_1 на вказаний рапорт позивача матеріали справи не містять.
Не погоджуючись з бездіяльністю Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам суд виходить з наступного.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
У силу статті 65 Основного Закону України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Поряд з цим, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 1 Закону України від 12.05.2015 №389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє до сьогодні.
За змістом абзацу четвертого статті 1 Закону України від 21.10.1993 №3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
За приписами частини першої статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
У силу абзацу другого частини другої статті 2 Закону №2232-XII проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Як визначено частиною четвертою статті 2 Закону №2232-XII, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
Відповідно до частин першої четвертої статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Кабінет Міністрів України 30.08.2017 прийняв постанову №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (набрала чинності 01.03.2018), пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Правила виплати грошового забезпечення військовослужбовцям деталізовані приписами Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оброни України від 07.06.2018 №260 (далі - Порядок №260).
Пунктом 2 розділу І Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.
Відповідно до пункту 8 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.
Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).
Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).
Згідно з абзацами другим, третім пункту 9 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).
Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства.
Відповідно до пункту 15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується, зокрема за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки.
Пунктом 1 розділу XXVIII Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зарахованим у розпорядження відповідних командирів або звільненим від посад, виплачується в розмірі грошового забезпечення, яке військовослужбовці отримували за займаними посадами до зарахування в розпорядження, але не більше ніж два місяці.
Час перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, тимчасового виконання обов`язків (але не більше ніж два місяці) за вакантною посадою, перебування під вартою (цілодобовим домашнім арештом) виключається із загального періоду перебування в розпорядженні.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (абзац 1 пункту 12 постанови №168).
Абзацом 3 пункту 12 постанови №168 зазначено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
З аналізу наведених норм Постанови №168 видно лише дві умови, необхідні для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме:
- пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини,
- факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
При цьому, суд зауважує, що Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.
Також, наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 №44 Порядок №260 доповнено розділом XXXIV "Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану", що застосовується з 01.02.2023 та пунктом 10 якого передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень також включаються військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
Спірним питання в межах розгляду даної справи є наявні у позивача права на нарахування та виплату додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168 за час перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці, у зв`язку з отриманим 22.01.2024 поранення.
За встановлених обставин у цій справі позивач перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини та у відпустці для лікування після поранення (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини у період з 22.01.2024 до 03.02.2024, з 05.02.2024 по 05.03.2024 та з 07.03.2024 по 13.03.2024 безперервно, що підтверджено залученими до матеріалів справи копіями документів.
Також, як встановлено судом, що відповідно до довідки про нараховане і виплачене грошове забезпечення в 2024 році №5872 від 19.11.2024, позивачу нараховано та виплачено додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, в розрахунку до 100000,00 грн. на місяць в наступні періоди та розмірах:
Водночас, позивач, з урахуванням наданих ним додаткових пояснень від 17.12.2024, погодився із виплатою йому додаткової винагороди, передбаченою Постановою №168 за період з 22.01.2024 до 03.02.2024 та з 07.03.2024 по 13.03.2024, разом з тим, щодо періоду з 05.02.2024 по 05.03.2024 - вважає, що Військовою частиною НОМЕР_1 протиправно не нараховано та не виплачено йому у повному обсязі додаткову грошову винагороду, що передбачена постановою Кабінет Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
Отже, враховуючи вказане, суд зазначає, що ОСОБА_1 за період з 22.01.2024 до 03.02.2024 та з 07.03.2024 по 11.03.2024 нараховано суму додаткової грошової допомоги за час перебування на стаціонарному лікуванні у повному обсязі, а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Щодо періоду з 05.02.2024 по 05.03.2024, під час якого позивач перебував у відпустці для лікування після поранення (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, суд зазначає наступне.
Як попередньо зазначалось, що згідно з абз. 4 п. 1 Постанови №168 умовою для виплати додаткової винагороди є перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Так, судом було встановлено, що 05.02.2024 позивач був у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) на 30 діб, з 05 лютого 2024 року по 05 березня 2024 року, підстава: довідка військово-лікарської комісії від 02.02.2024 №176, відпускний квиток №115 від 05.02.2024 (витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.02.2024 №36), а 06 березня 2024 року позивач повернувся з відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) (витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.03.2024 №68).
У довідці військово-лікарської комісії №176 від 02.02.2024, яка видана Військовою частиною НОМЕР_3 , встановлено, що отримане ОСОБА_1 22.01.2024 поранення, згідно Наказу МОЗ від 04.07.2007 №370, відноситься до легкого ступеня.
Відповідач-2 зазначив, що за вказаний період, ОСОБА_1 не виплачено додаткову винагороду з розрахунку 100000,00 грн, оскільки Постановою №168 визначено, що така допомога виплачується лише внаслідок отримання тяжкого поранення під час захисту Батьківщини. Отже, враховуючи, що в довідці ВЛК військової частини НОМЕР_3 від 02.02.2024 №176 зазначено, що травма позивача легкого ступеня, виплата такої допомоги не передбачена.
Суд, критично ставить до таких доводів відповідача, з наступних підстав.
Нормативно-правовим актом, який визначає порядок організації та проведення військово-лікарської експертизи у Збройних силах України є Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджене наказом Міністерства оборони України від14.08.2022 №402 (Положення №402).
Згідно з п. 2.1. Положення №402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови.
Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Згідно з п. 6.11. Положення №402, постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів.
Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).

При цьому, форма та зміст згаданої довідки ВЛК встановлені додатком 4 до Положення №402.

У довідці військово-лікарської комісії №176 від 02.02.2024, яка видана Військовою частиною НОМЕР_3 травму ОСОБА_1 визначено, як легкого ступеня, але такий висновок, здійснений через відсутність довідки про обставини травми.

Водночас, в подальшому, довідкою військово-лікарської комісії №1030 від 12.03.2024, яка видана Військовою частиною НОМЕР_4 , підтверджено, що ОСОБА_1 проведено медичний огляд ВЛК 12.03.2024 та за результатами огляду зазначено, що отримана ОСОБА_1 травма (22.01.2024), згідно Класифікатора розподілу травм за ступнем тяжкості, затвердженого наказом МОЗ від 04.07.2007, відноситься до тяжких.

Довідкою військово-лікарської комісії №1189 від 29.05.2024, яка видана Військовою частиною НОМЕР_8 , встановлено, що травма отримана ОСОБА_1 22.01.2024 відноситься до тяжких.

Отже, оскільки постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною (гарнізонною) ВЛК, водночас довідкою військово-лікарської комісії №1030 від 12.03.2024 та довідкою військово-лікарської комісії №1189 від 29.05.2024 визначено травму ОСОБА_1 , як тяжку, то період з 05.02.2024 по 05.03.2024 є перебуванням у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Водночас, суд зазначає, що доказів виплати позивачу додаткової грошової винагороди в розмірі 100000,00 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період перебування позивача у відпустці для лікування після тяжкого поранення з 05.02.2024 по 05.03.2024 матеріали справи не містять.

Виходячи з встановлених фактичних обставин справи, приймаючи до уваги повноваження суду при вирішенні справи, передбачені ст. 245 Кодексу адміністративного судчинства України, суд робить висновок про те, що позивачу підлягає нарахуванню та виплаті додаткова винагорода передбачена Постановою №168 за період з 05.02.2024 по 05.03.2024, включно, з розрахунку 100000 грн на місяць, з урахуванням вже виплачених сум.

Водночас, враховуючи те, що з 01.11.2024 військова частина Військової частини НОМЕР_1 розформована, а її правонаступником такої військової частини визначено Управління військової частини НОМЕР_2 , суд вважає за необхідне зобов`язати саме Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі до 100000,00 грн на місяць пропорційно часу перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за період з 05.02.2024 по 05.03.2024 у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, з урахуванням виплачених сум.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодекс адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок про часткове задоволення позовної заяви.

Розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду цієї справи не здійснюється, оскільки позивач від сплати судового збору звільнений на підставі ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а докази понесення ним інших судових витрат у матеріалах справи відсутні.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_9 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_10 ), Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_11 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі до 100000 грн на місяць пропорційно часу перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за період з 05.02.2024 по 05.03.2024 у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі до 100000 грн на місяць пропорційно часу перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за період з 05.02.2024 по 05.03.2024 у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський