Справа № 200/8600/24
Суддя: Льговська Ю.М.
Дата ухвалення: 2025-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2025 року Справа№200/8600/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Льговської Ю.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

10 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про:

визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 02 жовтня 2024 року № 99 про відмову позивачеві в призначенні пенсії за вислугу років;

зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за вислугу років з урахуванням відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 щодо зарахування до страхового стажу періодів роботи з 15 серпня 1991 року по 31 березня 1993 року, з 20 квітня 1993 року по 01 лютого 1994 року та періоду навчання з 01 вересня 1984 року по 17 червня1991 року;

зобов`язання відповідача призначити позивачеві пенсію за вислугу років для окремих категорій працівників відповідно до вимог статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позовні вимоги вмотивовані тим, що не всі недоліки записів трудової книжки можуть бути підставою для незарахування стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність оформлення записів трудової книжки. Вважає, що позивач як працівник освіти здобув право на пенсію за вислугу років, оскільки має необхідний спеціальний стаж.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

08 січня 2025 року відповідачем надано відзив на позов, в якому просив відмовити в позові з підстав відсутності у позивача необхідного спеціального стажу роботи для призначення пенсії, обчислюючи його станом на дату, передбачену абзацом 1 пункту 2-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV, а саме станом на 11 жовтня 2017 року.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

24 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 02 жовтня 2024 року № 99 відмовлено позивачеві в призначені пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю спеціального стажу роботи, а також з огляду на те, що заявник працює.

Одночасно записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 06 жовтня 1998 року не підтверджується обставини працевлаштування позивача ні на день звернення із заявою (24 вересня 2024 року), ні на день винесення рішення відповідачем (02 жовтня 2024 року), ні на день звернення до суду з позовом (10 грудня 2024 року).

Оскаржуваним рішенням встановлено, що страховий стаж особи становить 32 роки 4 місяці 23 дні, спеціальний стаж 23 роки 8 місяців 10 днів. Спеціальний стаж визначено станом на 11 жовтня 2017 року.

Рішенням визначено, що до страхового стажу не зараховано:

період навчання з 01 вересня 1984 року по 17 червня 1991 року відповідно до диплому НОМЕР_2 , оскільки перетинається з періодом військової служби;

періоди роботи з 15 серпня 1991 року по 31 березня 1993 року, з 20 квітня 1993 року по 01 лютого 1994 року відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 06 жовтня 1998 року, оскільки дата видачі трудової книжки 06 жовтня 1998 року.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Абзацами 1, 9 статті 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ) встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту «е» статті 55.

Разом з тим до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ неодноразово вносились зміни.

Так, зокрема, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 № 213-VIII (далі - Закон № 213-VIII) пункт «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ викладено в новій редакції;

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII (далі - Закон № 911-VIII) до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ внесено зміни та доповнено новими абзацами.

Разом з тим Рішенням Конституційного Суду України від 04 червня 2019 № 2-р/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законами № 213-VIII, № 911-VIII.

За змістом пункту 2 резолютивної частини вказаного Рішення Конституційного Суду України положення, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 04 червня 2019 року при призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-XII необхідно керуватися нормою у редакції до внесення змін Законами № 213-VIII, № 911-VIII.

Так, вказаним пунктом в редакції, чинній до внесення змін, а саме до 01 квітня 2015 року, визначено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Отже, умовами призначення пенсії за вислугу років за пунктом «е» статті 55 Закону № 1788-XII є: 1) включення посади до затвердженого переліку, 2) наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років.

Віковий ценз як додаткову умову для призначення пенсії за вислугу років пункт «е» статті 55 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін, не визначає.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909, згідно з яким до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи на посаді учителя загальноосвітніх навчальних закладів.

При цьому наявність спеціального стажу роботи не менше 25 років повинна визначатися станом на 11 жовтня 2017 року з огляду на наступні положення.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII (далі Закон № 2148-VIII), який набрав чинності з 11 жовтня 2017 року, доповнено розділ XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV пунктом 2-1.

Згідно з цим пунктом особам, які на день набрання чинності Законом № 2148-VIII мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону № 1788-XII, пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом № 1788-XII.

Також Законом № 2148-VІІІ викладено в новій редакції пункт 16 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-XII, відповідно до якої до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону № 1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом № 2148-VІІІ мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

При виборі та застосуванні норм права судом врахована правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 27 липня 2022 року у справі № 440/1286/20.

За змістом форми «Аналіз права» спеціальний стаж позивача становить 23 роки 8 місяців 10 днів. Формою РС-право підтверджується, що цей стаж визначено станом на 11 жовтня 2017 року.

Разом з тим між сторонами існує спір щодо обчислення стажу.

Щодо незарахування до страхового стажу періодів роботи з 15 серпня 1991 року по 31 березня 1993 року, з 20 квітня 1993 року по 01 лютого 1994 року відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 06 жовтня 1998 року, оскільки дата видачі трудової книжки 06 жовтня 1998 року.

Судом встановлено, що трудова книжка позивача заповнена відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 № 58 (далі - Інструкція № 58).

Згідно з підпунктами 2.2, 2.11, 2.12 пункту 2 Інструкції № 58 заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу […]. Відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. […]. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після того ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

На титульному аркуші трудової книжки серії НОМЕР_1 проставлена дата видачі - 06 жовтня 1998 року, чим фактично порушено вимоги пунктів 2.2, 2.11, 2.12 Інструкції № 58.

Проте за правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 754/14898/15-а, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Враховуючи вказану правову позицію, суд зазначає, що записи трудової книжки виконано акуратно і послідовно із зазначенням дат прийому та звільнення з роботи, достовірність цих записів сумнівів не викликає. Тому встановлені обставини не можуть бути підставою для незарахування періодів роботи позивача до страхового стажу за наявними відомостями трудової книжки.

Суд також враховує, що відповідальним за заповнення трудової книжки є підприємство роботодавець, а тому позивач не може бути позбавлений права на пенсію з формальних підстав, а виявлений недолік не може вважатися достатньою підставою для відмови позивачеві у зарахуванні цього періоду на підставі трудової книжки, оскільки вина позивача в тому, що трудова книжка заповнена роботодавцем із порушенням встановленого порядку, відсутня.

Отже, періоди роботи з 15 серпня 1991 року по 31 березня 1993 року, з 20 квітня 1993 року по 01 лютого 1994 року підлягають зарахуванню до страхового стажу відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 06 жовтня 1998 року.

Позивач не заявляє вимогу про зарахування до спеціального стажу періоду роботи з 15 серпня 1991 року по 31 березня 1993 року на посаді вчителя загальноосвітнього навчального закладу, але просить суд зобов`язати відповідача призначити пенсію за вислугу років.

З огляду на це суд на підставі частини другої статті 9 КАС України з метою ефективного захисту прав позивача вважає необхідним вийти за межі позовним вимог та зобов`язати відповідача зарахувати період роботи з 15 серпня 1991 року по 31 березня 1993 року до спеціального стажу.

Щодо незарахування періоду навчання з 01 вересня 1984 року по 17 червня 1991 року відповідно до диплому НОМЕР_2 .

За формою РС-право відповідачем зараховано лише період військової служби з 25 червня 1985 року по 17 червня 1987 року, оскільки період навчання перетинається з періодом військової служби.

Записами трудової книжки, дипломом НОМЕР_2 період навчання позивача у Слов`янському державному педагогічному інституті визначено без конкретизації з посиланням на роки вступу та випуску: з 1984 року по 1991 рік.

Проте на адвокатський запит Державним вищим навчальним закладом «Донбаський державний педагогічний університет», що є правонаступником Слов`янського державного педагогічного інституту, надано відповідь від 23 грудня 2024 року, в якій конкретизовано період навчання без врахування академічної відпустки у зв`язку з проходженням військової служби: з 01 вересня 1984 року по 24 червня 1985 року, з 17 серпня 1987 року по 19 червня 1991 року.

Позивач визначає спірний період по 17 червня 1991 року, але ця дата не підтверджена документами, тому суд на підставі частини другої статті 9 КАС України з метою ефективного захисту прав позивача вважає необхідним вийти за межі позовним вимог та зобов`язати зарахувати до страхового стажу періоди навчання з 01 вересня 1984 року по 24 червня 1985 року, з 17 серпня 1987 року по 19 червня 1991 року.

Вказане є підставою для задоволення позову в частині визначених судом періодів з метою дотримання вимоги обчислення стажу в одинарному розмірі.

Суд зазначає, що з урахуванням періоду роботи з 15 серпня 1991 року по 31 березня 1993 року, позивач набув право на отримання пенсії за вислугу років незалежно від віку згідно з пунктом «е» статті 55 Закону № 1788-XII як працівник освіти, який має спеціальний стаж роботи більше 25 років, а тому рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.

Похідна вимога підлягає задоволенню шляхом зобов`язання відповідача призначити позивачеві пенсію за вислугу років з 24 вересня 2024 року згідно з пунктом «е» статті 55 Закону № 1788-XII із зарахуванням до страхового стажу періодів навчання з 01 вересня 1984 року по 24 червня 1985 року, з 17 серпня 1987 року по 19 червня 1991 року, періодів роботи з 15 серпня 1991 року по 31 березня 1993 року, з 20 квітня 1993 року по 01 лютого 1994 року, а також із зарахуванням до спеціального стажу періоду роботи з 15 серпня 1991 року по 31 березня 1993 року.

У зв`язку з цим вимоги про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за вислугу років поглинаються попередніми вимогами, а відсутні підстави для їх задоволення.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі цієї норми частина сплаченого судового збору в розмірі 968, 96 грн (із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору) підлягає відшкодуванню позивачеві за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Інша частина судового збору, внесена в більшому розмірі, ніж встановлено законом, може бути повернута за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду відповідно до статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI.

Керуючись статтями 139, 241-246, 255, 263, 295 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 02 жовтня 2024 року № 99 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (, місцезнаходження: вул. П`ятницька, буд. 83а, м. Чернігів, Чернігівська область, 14005) призначити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) пенсію за вислугу років з 24 вересня 2024 року згідно з пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ із зарахуванням до страхового стажу періодів навчання з 01 вересня 1984 року по 24 червня 1985 року, з 17 серпня 1987 року по 19 червня 1991 року, періодів роботи з 15 серпня 1991 року по 31 березня 1993 року, з 20 квітня 1993 року по 01 лютого 1994 року, а також із зарахуванням до спеціального стажу періоду роботи з 15 серпня 1991 року по 31 березня 1993 року.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (, місцезнаходження: вул. П`ятницька, буд. 83а, м. Чернігів, Чернігівська область, 14005) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 700 (сімсот) грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 09 січня 2025 року.

Суддя Ю.М. Льговська