Справа № 380/7757/21
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2025-01-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

07 січня 2025 року

м. Київ

справа №380/7757/21

адміністративне провадження № К/990/50039/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Коваленко Н.В. та Стрелець Т.Г., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2024 року

у справі №380/7757/21

за позовом ОСОБА_2

до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області

про визнання протиправними дій, бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідачів, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 та Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо недоплати пенсії за бойові заслуги в розмірі 1320 грн;

- визнати бездіяльність вищевказаних відповідачів щодо недоплати пенсії за бойові заслуги в розмірі 1320 грн;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 та Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області виплатити пенсію з урахуванням індексації, корегування, а також з трьохпроцентною сумою простроченого боргу недорахованої пенсії з 06 січня 2018 року по 06 червня 2021 року, яка становить 1320 грн х 42 місяці = 55440 грн + 1637,46 грн (індексація боргу) + сума трьохпроцентної заборгованості (1712,32 грн). Загальна сума боргу становить 58789,78 грн;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області виплачувати ОСОБА_2 пенсію щомісяця в сумі 7620 грн з корегуванням та з індексом інфляції до кінця його життя.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 липня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_2 з 90% до 70% сум грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_2 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення, та здійснити її виплату з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

02 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із заявою, в якій просила:

- поновити термін на подання заяви про на заміну стягувача та про визнання бездіяльності відповідачів у справі №380/7751/21 у зв`язку із тривалим невиконанням рішення у цій справі та бездіяльністю щодо розгляду клопотання, поданого 21 серпня 2024 року до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області;

- зобов`язати уповноважених осіб замінити стягувача у справі №380/7757/21, як правонаступника, відповідно до відкритої спадкової справи 17 січня 2023 року;

- визнати протиправною бездіяльність відповідачів у справі, які тривалий час не подавали до суду про заміну стягувача у справі №380/7757/21 виконавче провадження №66886806.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2024 року, заяву ОСОБА_1 від 02 вересня 2024 року про заміну стягувача та визнання бездіяльності відповідачів у справі №380/7757/21 повернуто без розгляду.

Не погодившись рішеннями судів першої і апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 18 грудня 2024 року, звернулась з касаційною скаргою та заявою про поновлення строку на касаційне оскарження до Верховного Суду.

На обґрунтування поважності причин пропуску строку скаржниця зазначає, що копія постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2024 року надійшла на її адресу 13 грудня 2024 року, що підтверджується копією конверта Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Згідно з результатом електронного пошуку поштових відправлень на офіційному сайті Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" (www.ukrposhta.com) відправлення за номером 235, яким направлено ОСОБА_1 копію постанови від 08 листопада 2024 року, надіслане судом 19 листопада 2024 року та вручене адресату 13 грудня 2024 року.

Враховуючи викладене, а також положення вимог частини другої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), згідно з якими учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення, Суд вважає, що підстави пропуску скаржницею строку на касаційне оскарження є поважними, у зв`язку з чим такий строк підлягає поновленню.

Проаналізувавши зміст оскаржуваного судового рішення та доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов наступних висновків.

Частиною другою статті 328 КАС України встановлений вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Так, у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пунктах 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові), 4 (відмова у відкритті провадження у справі), 12 (залишення позову (заяви) без розгляду), 13 (закриття провадження у справі), 17 (відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами), 20 (заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження) частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Отже, законодавцем визначено, що особа може скористатись правом на касаційне оскарження судових рішень виключно у визначених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 379 КАС України встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Положеннями статті 167 КАС України встановлені загальні вимоги до форми та змісту будь-якої письмової заяви, клопотання, заперечення.

Відповідно до частини першої статті 167 КАС України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити:

1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

2) найменування суду, до якого вона подається;

3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі;

4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника;

5) підстави заяви (клопотання, заперечення);

6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення);

7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

Згідно з абзацом третім частини першої статті 167 КАС України визначено, що до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Частиною другою статті 167 КАС України передбачено, що якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Водночас положеннями частини першої статті 383 КАС України встановлено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з частиною другою статті 383 КАС України у такій заяві зазначаються:

1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява;

2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

5) номер адміністративної справи;

6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження;

7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання;

8) інформація про хід виконавчого провадження;

9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви;

10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Абзацом другим частини третьої статті 383 КАС України передбачено, що до заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.

Відповідно до абзацу другого частини п`ятої статті 383 КАС України у разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, така заява ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику.

Отже, імперативними нормами абзацу третього частини першої статті 167 КАС України та абзацу другого частини третьої статті 383 КАС України на заявника покладений обов`язок додати до відповідної заяви докази надіслання (надання) такої заяви іншим учасникам справи (провадження).

Водночас, положеннями частини другої статті 167 КАС України та абзацу другого частини п`ятої статті 383 КАС України передбачено, що процесуальним наслідком відсутності доказів направлення копії заяви іншим учасниками справи є повернення відповідної заяви особі, яка її подала.

Так, судом першої інстанції встановлено, що заява ОСОБА_1 від 02 вересня 2024 року про заміну стягувача та визнання бездіяльності відповідачів не відповідала вимогам статей 167 та 383 КАС України, а саме, до заяви не було долучено доказів направлення копії цієї заяви іншим учасникам справи.

Ухвалою від 17 вересня 2024 року Львівський окружний адміністративний суд повернув заяву особі, яка її подала, без розгляду.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначила, що суд першої інстанції необґрунтовано повернув їй заяву від 02 вересня 2024 року про заміну стягувача та визнання бездіяльності відповідачів у справі №380/7757/21 без розгляду. Скаржниця також зазначала правові позиції Верховного Суду та положення КАС України, які стосуються порядку подання позовної заяви та підстав для залишення її без руху і повернення. Крім того, апеляційна скарга містила доводи щодо суті поданої позивачем заяви від 02 вересня 2024 року про заміну стягувача та визнання бездіяльності відповідачів у справі №380/7757/21.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року без змін.

Відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції та зазначив, що заявниця на виконання імперативних норм абзацу десятого частини першої статті 167 КАС України, абзацу другого частини третьої статті 383 КАС України не додала до своєї заяви від 02 вересня 2024 року про заміну стягувача та визнання бездіяльності відповідачів у справі №380/7757/21 доказів надіслання (надання) такої заяви іншим учасникам справи, що унеможливлює її розгляд та вирішення судом.

Не погодившись з рішеннями судів першої і апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 звернулася з касаційною скаргою до Верховного Суду

На обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суди першої і апеляційної інстанцій дійшли необґрунтованого висновку про повернення заяви про заміну стягувача та визнання бездіяльності відповідачів у справі №380/7757/21 без розгляду, оскільки до такої заяви слід було застосовувати положення статей 160, 161, 169 КАС України щодо залишення позовної заяви без руху та повернення її у зв`язку з неусуненням недоліків. Також, такі доводи скаржниця обґрунтовує релевантною, на її думку, практикою Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 05 грудня 2018 року у справі №9901/736/18 та практикою Верховного Суду, викладеною у від постанові від 13 квітня 2022 року у справі №640/23353/21.

Однак, колегія суддів доводи касаційної скарги відхиляє та вважає їх помилковими, оскільки заява ОСОБА_1 не є адміністративним позовом, а є заявою, яка подана скаржницею в порядку статей 379 та 383 КАС України і зміст її доводів та вимог стосується неналежного виконання відповідачем (боржником) рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 липня 2021 року та необхідності замінити стягувача його правонаступником, за вказаним судовим рішенням. Таким чином, до заяви слід застосовувати положення статей 167, 379 та 383 КАС України, а не положення статей 160, 161, 169 КАС України.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що заявниця під час подання до суду першої інстанції заяви про заміну стягувача та визнання бездіяльності відповідачів у справі №380/7757/21, не забезпечила надсилання її копій іншим учасникам справи, що об`єктивно перешкоджало суду першої інстанції розглянути таку заяву в установлений процесуальним законом спосіб та визначені строки, а тому Львівський окружний адміністративний суд цілком обґрунтовано повернув без розгляду таку заяву на підставі положень частини другої статті 167 та абзацу другого частини п`ятої статті 383 КАС України.

Разом з тим, колегія суддів вважає нерелевантною практику Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 05 грудня 2018 року у справі №9901/736/18, та практику Верховного Суду, викладену у постанові від 13 квітня 2022 року у справі №640/23353/21, так як такі висновки сформовані щодо застосування положень статей 160, 170, 171, 172 КАС України та стосувалися оформлення позовної заяви, відкриття провадження в адміністративній справі, відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, а також порядку об`єднання і роз`єднання позовів.

За викладених обставин, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованих висновків про повернення заяви ОСОБА_1 про заміну стягувача та визнання бездіяльності відповідачів у справі №380/7757/21 без розгляду.

Відтак, правильне застосування судами першої і апеляційної інстанцій норм процесуального права при постановленні ухвали про повернення позовної заяви та ухваленні постанови про залишення ухвали суду першої інстанції без змін є очевидним, розумні сумніви щодо їх застосування чи тлумачення відсутні.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини 2 статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Враховуючи, що зміст оскаржуваного судового рішення не викликає розумних сумнівів щодо правильного застосування норм процесуального права, Суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.

Подібна позиція щодо визнання за аналогічних обставин касаційної скарги необґрунтованою висловлена Верховним Судом, зокрема, в ухвалах від 06 квітня 2020 року у справі №160/9437/19, від 06 вересня 2021 року у справі №520/13066/2020, від 06 березня 2024 року у справі №300/4489/22.

Суд наголошує, що повернення заяви про заміну стягувача та визнання бездіяльності відповідачів у справі №380/7757/21 не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому процесуальним законом.

Керуючись пунктом 5 частини 1, частиною 2 статті 333 КАС України, Суд, -

УХВАЛИВ:

1. Визнати поважними наведені ОСОБА_1 підстави пропуску строку та поновити строк на касаційне оскарження ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2024 року у справі №380/7757/21.

2. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2024 року у справі №380/7757/21 за позовом ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

3. Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк

Судді Н.В. Коваленко

Т.Г. Стрелець