Справа № 480/9570/21
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2025-01-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: В.О. Павлічек
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2025 р. Справа № 480/9570/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кондратенко Світлани Юріївни на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.10.2024, по справі № 480/9570/21

за позовом ОСОБА_1

до Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 30.08.2021 про відмову у переході на пенсію в зв`язку з втратою годувальника, оформлене листом від 07.09.2021;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області провести перерахунок та виплатити пенсію по втраті годувальника з 01.02.2021 в розмірі 50% від суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 .

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23.06.2022, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного суду від 22.02.2023, у задоволенні позову було відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 16.05.2024 по справі № 480/9570/21 рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.06.2022, постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2023 у справі № 480/9570/21 були скасовані, а справу направлено на новий судовий розгляд до Сумського окружного адміністративного суду.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 04.10.2024 позовні вимоги задоволено частково.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області надати ОСОБА_1 інформацію-роз`яснення можливості оформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, розрахованої з розміру пенсії за віком годувальника як за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, так і за Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, якщо ОСОБА_2 мав на неї право та їх розмір.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник зазначає про наявність виправданих очікувань на отримання пенсії по втраті годувальника, обчисленої у розмірі 50% від щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яке отримував її чоловік. За наявності прогалини у законодавстві, неузгодженості між Законами № 1058 та № 1402 суди мають керуватися загальними нормами та принципом верховенства права. А невикористання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці при розрахунку розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника є наслідком тлумачення норм закону у спосіб, найменш сприятливий для громадянина та призводить до порушення гарантій незалежності судді.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судовим розглядом, ОСОБА_1 з 06.11.2000 є пенсіонером та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З 08.07.1964 ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який отримував довічне грошове утримання судді у відставці.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, у зв`язку з чим у 2016 позивачку переведено на пенсію по втраті годувальника, розмір якої визначений відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Не погодившись із проведеним пенсійним органом обчисленням пенсії по втраті годувальника, позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою від 12.04.2017 щодо переходу з пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у задоволенні якої було відмовлено.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 у справі № 592/4761/17 визнано протиправним та скасовано рішення Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області № 170982 від 18.04.2017 про відмову у переході на пенсію в зв`язку з втратою годувальника, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.04.2017 та прийняти рішення згідно діючого законодавства.

На виконання зазначеного судового рішення Головним управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянуто заяву від 12.04.2017 та листом від 07.09.2021 № 1800-0305-8/43600 повідомлено, що згідно рішення від 30.08.2021 ОСОБА_1 відмовлено у проведенні переходу, оскільки Законом України «Про судоустрій і статус суддів» призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника непрацездатним членам сім`ї померлого судді, який одержував щомісячне грошове утримання, не передбачено.

Відповідно до листа відповідача від 07.10.2021 № 1800-0305-8/49106 «Про відмову у переході на заміну листа № 1800-0305-8/43600 від 07.09.2021» на виконання рішення суду № 592/4761/17 від 07.07.2021 Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянуло заяву від 12.04.2017 та рішенням № 82 від 30.08.2021 відмовлено в обчисленні пенсії по втраті годувальника по Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Отже, у зазначеному листі йдеться посилання на рішення відповідача № 82 від 30.08.2021.

На виконання вимог ухвали суду про витребування доказів, а саме - рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 82 від 30.08.2021, відповідачем надано:

- рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 30.08.2021, але за іншим номером - № 170982, яким відмовлено ОСОБА_1 у переході з пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на перехід у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», оскільки Законом України «Про судоустрій і статус суддів» призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника непрацездатним членам сім`ї померлого судді, який одержував щомісячне грошове утримання, не передбачено;

- рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 06.10.2021, але за номером, на який йдеться посилання у листі від 07.10.2021, а саме - № 92, з якого вбачається, що на виконання рішення суду № 592/4761/17 від 07.07.2021 Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянуло заяву від 12.04.2017 та відмовило в обчисленні пенсії по втраті годувальника по Закону України «Про судоустрій і статус суддів», оскільки щомісячне грошове утримання судді не є видом пенсії у розумінні норм діючого законодавства, а відтак не може бути базовою величиною при розрахунку пенсії по втраті годувальника. Разом з цим, пенсію по втраті годувальника відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 вже отримує, тому підстав для задоволення заяви немає.

Позивач, не погодившись із відмовою пенсійного органу у проведенні перерахунку та виплаті пенсії по втраті годувальника, обчисленої у розмірі 50% від суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, звернулась до суду із даним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи частково у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не може бути базовою величиною при розрахунку розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника у випадку призначенні такої пенсійної виплати непрацездатним членам сім`ї судді.

Так, доводи та вимоги апеляційної скарги позивачки зводяться до незгоди із відмовою у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника з 01.02.2021 в розмірі 50% від суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 .

Отже, у даному випадку спірним питанням є визначення базової величини для обчислення розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника-судді, який перебував у відставці.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника визначені ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, за змістом якої пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. Непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (частина перша, пункт 1 частини другої, абзац другий пункту 2 частини третьої цієї статті).

Питання, пов`язані з обчисленням розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, унормовані ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), якою передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Тобто, базовою величиною для визначення розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі правових норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є саме розмір пенсії за віком померлого годувальника, яку, як встановлено судами, чоловік позивачки не отримував.

У той же час, питання, пов`язані з обчисленням розміру пенсії за віком унормовані статтями 25, 27, 28, 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Статтею 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено сферу його дії, зокрема, зазначено, що ним врегульовані відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, окрім іншого, види пенсійних виплат.

Вичерпний перелік видів пенсійних виплат, які можуть бути призначені відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі визначає ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Отже, розмір такої пенсії обчислюється, виходячи з розміру пенсії за віком померлого годувальника. Іншого цим Законом не передбачено.

Питання пенсійного забезпечення членів сім`ї суддів, в тому числі, у випадку втрати годувальника, не врегульовано ні Законом України «Про статус суддів», ні Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Так, призначення довічного грошового утримання судді врегульовано нормами спеціального законодавства, а саме Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Аналіз наведеного закону дає підстави для висновку, що суб`єктами, які мають право на таке утримання є саме судді.

При цьому, довічне грошове утримання судді не є видом пенсії у розумінні норм діючого національного законодавства, а його виплата нерозривно пов`язана з конституційно визначеним статусом професійного судді, з огляду на що його розмір не може бути базовою величиною при розрахунку розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, у випадку призначенні такої пенсійної виплати непрацездатним членам сім`ї судді.

Таким чином, фактично вимоги щодо здійснення перерахунку пенсії по втраті годувальника, виходячи із 50 % щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», обґрунтовані посиланням на норми, якими не врегульовано спірне питання.

Отже, підстави для призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника у розмірі 50 % щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відсутні.

Аналогічні правові висновки з наведеного вище питання неодноразово сформовані Верховним Судом, зокрема, в постановах від 21.12.2021 у справі № 440/7341/20, № 667/1568/16 від 11.07.2019, № 592/7939/16-а від 15.01.2020, № 635/4299/17 від 28.04.2020, № 318/2128/15-а від 19.03.2021.

До таких же висновків з приводу визначення базової величини для обчислення розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника-судді, який перебував у відставці, дійшов Верховний Суд у постанові від 16.05.2024 у даній справі, скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанції, та направляючи справу на новий судовий розгляд.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Апеляційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведені висновки суду.

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кондратенко Світлани Юріївни - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.10.2024 по справі № 480/9570/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов З.Г. Подобайло