Справа № 240/20292/24
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-01-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2025 року м. Житомир справа № 240/20292/24

категорія 102000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,

установив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Управління державної міграційної служби у Житомирській області про визнання протиправною відмови у здійсненні обміну у зв`язку з непридатністю для користування паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Богунським РВ УМВС України в Житомирській області 26 березня 1996 року на паспорт громадянина України у формі книжечки та зобов`язання вчинити відповіді дії.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що подав всі необхідні документи для обміну (вклеювання фото) паспорта громадянина України зразка 1994 року, а саме паспорт громадянина України, фотографії та квитанцію про сплату державного мита, а тому вважає таку відмову протиправною.

Ухвалою суду від 25 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи судом, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.

19 листопада 2024 року до суду надійшов відзив, у якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що позивач звернувся до територіального підрозділу із заявою про здійснення обміну паспорта громадянина України у вигляді книжечки зразка 1994 року, при цьому не надавши згоди на обробку персональних даних, водночас у позові зазначає, що отримав відмову у вклєюванні фото, що не відповідає дійсності та суперечить обставинам справи та наявним у ній доказам.

У період з 16 по 31 грудня 2024 року головуючий суддя перебувала у відпустці.

На підставі частини 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд установив, що ОСОБА_1 був документований паспортом громадянина України у формі книжечки виданого Богунським РВ УМВС України в Житомирській області 26 березня 1996 року серії НОМЕР_1 .

14 травня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Богунського відділу у м. Житомир Управління держаної міграційної служби України в Житомирській області із заявою, у якій просив видати паспорт громадянина України у формі книжечки в порядку обміну, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ, а також повідомив, про відмову від отримання паспорта у формі ID-картки та про незгоду на обробку персональних даних.

Листом від 19 червня 2024 року Богунський відділ у м. Житомир Управління Державної міграційної служби в Житомирській області повідомив, що у зв`язку з ненаданням згоди на обробку персональних даних, оформлення та видача паспорта громадянина України будь-якої форми не вбачається можливою. Повідомлено, що згідно абзацу п`ятого пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року №302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визначення недійсним та знищення паспорта громадянина України» Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів за наявності прийнятого рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року громадянам України, у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, тобто згідно із нормами Тимчасового порядку оформлення та видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС №456 від 06 червня 2019 року.

Не погодившись із такою відмовою, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Статтею 5 Закону України «Про громадянство України» від 08 жовтня 1991 року №1636-ХІІ було закріплено, що документом, що підтверджує громадянство України, є паспорт громадянина України.

Відповідно до статті 5 названого Закону постановою Верховної ради України від 26 червня 1992 року №2503-XII затверджено Положення про паспорт громадянина України (далі Положення №2503-ХІІ), згідно з пунктами 2 та 3 якого, паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку.

Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни запровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Згідно з пунктами 1, 3, 5, 8, 9 11 Положення № 2503-ХІІ паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт дійсний для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України. Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення. Паспортна книжечка являє собою зшиту внакидку нитками обрізну книжечку розміром 88 х 125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується. До паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним. Паспорт, виготовлений у вигляді паспортної картки (інформаційного листка), має розмір 80 х 60 мм. У інформаційний листок вклеюється фотокартка і вносяться відомості про його власника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження і особистий номер, а також дата видачі і код органу, що його видав. Інформаційний листок заклеюється плівкою з обох боків. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної картки, визначається Кабінетом Міністрів України. Бланки паспортів виготовляються на замовлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, з високоякісного паперу з використанням спеціального захисту.

За пунктами 12 і 15 Положення №2503-ХІІ, видача та обмін паспорта провадяться у місячний термін за місцем постійного проживання громадянина. Вклеювання до паспорта нових фотокарток при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку провадиться у п`ятиденний термін. Для вклеювання до паспорта нових фотокарток при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку подаються паспорт і дві фотокартки зазначеного розміру.

З 06 грудня 2012 року набрав чинності Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20 листопада 2012 року № 5492-VI (далі Закон України № 5492-VI), яким визначено правові та організаційні засади видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.

Згідно з пунктом «а» частини 1 статті 13 названого Закону паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України і оформлення такого передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, спрямованих на лібералізацію Європейським Союзом візового режиму для України» від 14 липня 2016 № 1474-VIII, який набрав чинності з 01 жовтня 2016 року, (далі Закон України № 1474-VIII) статтю 13 Закону України № 5492-VI доповнено частиною 3 такого змісту: «Паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт України, службовий паспорт України, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, проїзний документ біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, проїзний документ особи, якій надано додатковий захист, картка мігранта містять безконтактний електронний носій. Посвідчення особи на повернення в Україну, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідчення водія не містять безконтактного електронного носія.».

Також Законом України №1474-VIII частину 2 статті 21 Закону України №5492-VI викладено в такій редакції: «Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.».

Згідно з частинами 1, 2, 4 та 5 статті 14 Закону України №5492-VI форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року №302 затверджено зразок бланка, технічного опису та Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України (далі Порядок №302).

Згідно з пунктами 1 3 Порядку №302 паспорт громадянина України (далі паспорт) є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Кожен громадянин України, який досяг 14-річного віку, зобов`язаний отримати паспорт.

Підпунктом 6 пункту 6 Порядку №302 передбачено, що якщо особа досягла 25-чи 45-річного віку та не звернулася в установленому законодавством порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нової фотокартки в зв`язку з досягненням відповідного віку, такий паспорт підлягає обміну на паспорт у формі пластикової картки типу ID-1.

Як установлено судом, позивачу виповнилось 45 років 11 вересня 2021 року. Водночас позивач звернувся із заявою про вклеювання фотокартки до паспорта громадянина України лише 14 травня 2024 року, тобто із порушенням встановленого Порядком №302 строку звернення за отриманням такої адміністративної послуги.

Саме тому, звертаючись до відповідача з заявою про обмін паспорта, позивач уважав, що після пропуску місячного строку він має право тільки на обмін паспорта, а тому просив саме про обмін, однак саме на паспорт-книжечку, так як у формі ID-картки не хотів та був проти обробки його персональних даних.

Суд указує, що станом на дату звернення позивача до міграційного органу діяв Закон України №5492-VI, а також два підзаконних нормативних акти: Положення про паспорт громадянина України, затверджене постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ та постанова Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України».

Утім суд відмічає, що Положення №2503-XII не містить вимоги обміну паспорта у разі звернення за вклеюванням до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток після спливу місячного терміну після досягнення 25-річного або 45-річного віку, в той час як постанова №302 у цьому випадку зобов`язує отримувати новий паспорт у формі ID-картки, який має обмежувальний термін 10 років, до якого вноситься більше персональних даних та який має унікальний номер запису у Реєстрі.

Отже, норми Порядку №302, прийнятого на виконання вимог Закону України № 5492-VI (в редакції зі змінами, внесеними Законом України №1474-VІІ), на відміну від норм Положення №2503-ХІІ (чинного на час виникнення спірних відносин), не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на документування паспортом у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, у разі, якщо такий громадянин досяг 45-річного віку та не звернувся до органів ДМС протягом місяця після цього.

Суд зауважує, що Положення №2503-ХІІ має вищу юридичну силу за Порядок №302. Саме тому пропуск особою місячного строку для звернення за вклеюванням до паспорта у формі книжечки нових фотокарток при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку не може мати правовим наслідком позбавлення особи надалі мати паспорт громадянина України у формі книжечки. Отже, не зважаючи на пропуск позивачем місячного строку для звернення за вклеюванням до паспорта у формі книжечки нової фотокартки при досягненні 45-річного віку, та враховуючи, що паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 був виданий позивачу до набрання чинності Законом України №5492-VI, він не може бути позбавлений права на подальше використання паспорта саме у формі книжечки, за умови вклеювання нової фотокартки.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі №620/882/20.

Таким чином, позивач має право на використання паспорта громадянина України у формі книжечки та на вклеювання до нього фотокартки у зв`язку з досягненням 45-річного віку, а не на обмін на новий паспорт у формі книжечки.

Надаючи правову оцінку діям позивача в частині не надання згоди на обробку його персональних даних, суд зауважує на таке.

Згідно частини 1 статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» від 01 червня 2010 року № 2297-VI з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин, мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.

Персональні дані це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована (стаття 2 названого Закону).

Частинами 5 та 6 статті 6 вказаного Закону закріплено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Таким чином, принципами обробки персональних даних є відкритість і прозорість, відповідальність, адекватність та не надмірність їх складу та змісту стосовно визначеної мети їх обробки, а підставою обробки персональних даних є згода суб`єкта персональних даних.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 вересня 2018 року у справі №806/3265/17 зазначила, що висновки Великої Палати Верховного Суду у цій зразковій справі належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовом до територіальних органів ДМС України з вимогами видати паспорт громадянина України у формі книжечки, у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ.

У названій постанові Велика Палата Верховного Суду зауважила, що законодавством не врегульовано питання щодо наслідків відмови особи від обробки її персональних даних, тобто фактично відсутня будь-яка альтернатива такого вибору, що в свою чергу обумовлює неякість закону та порушення конституційних прав такої особи.

На переконання Великої Палати Верховного Суду це є безумовним порушенням вимог статті 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Також такий підхід не відповідає вимогам якості закону (тобто, таке втручання не було «встановлене законом»), не є «необхідним у демократичному суспільстві».

Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

Велика Палата Верховного Суду у зазначеній постанові указала, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не є необхідним у демократичному суспільстві, і таке втручання є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

За результатами розгляду зразкової справи Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що належним способом відновлення порушеного права є саме зобов`язання відповідача оформити та видати позивачу паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення № 2503-ХІІ.

Підсумовуючи викладене суд приходить до висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправною відмови відповідача, оформленої листом від 16 червня 2024 року, у вклеюванні до паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки нової фотокартки у зв`язку з досягненням 45 років та зобов`язання відповідача вклеїти до паспорта громадянина України зразка 1994 року у формі книжечки серії НОМЕР_1 , нової фотокартки у зв`язку з досягненням ОСОБА_1 45 років.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

За відсутності документально підтверджених судових витрат, питання про їх розподіл суд не вирішує.

Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 257, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною відмову Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, оформленої листом від 16 червня 2024 року, у вклеюванні до паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки нової фотокартки у зв`язку з досягненням 45 років.

Зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області вклеїти до паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді книжечки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , нової фотокартки у зв`язку з досягненням ОСОБА_1 45 років.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис

07.01.25