Справа № 756/11202/24
Суддя: Ткач М. М.
Дата ухвалення: 2025-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/756/15/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року місто Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Ткач М.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

До Оболонського районного суду міста Києва через систему «Електронний суд» звернувся представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Шокуров Ю.Л. із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позовна заява обґрунтована тим, що 29.08.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 була винесена постанова № 429 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 17 000 грн. Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він відмовився від отримання повістки на 12.06.2024 від працівників ОД-506 Оболонського району м. Києва 10.06.2024 за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою для винесення оскаржуваної постанови був протокол № 429 від 29.08.2024, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від повістки на 19.06.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Ознайомившись з зазначеною постановою та протоколом, представник позивача вважає постанову такою, що вона винесена з порушеннями, а тому підлягає скасуванню. Серед іншого, зазначає, що постанова була складена з порушенням вимог ст. 254 КУпАП. Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", ОСОБА_1 22.05.2024 здійснив оновлення своїх облікових даних у застосунку «Резерв+» та створив військово-обліковий документ. У зазначеному документі він зазначив місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 , тобто ОСОБА_1 виконав вимоги Закону та свій обов`язок щодо уточнення даних. 29.08.2024 на блок-посту в селищі Боярка, на вимогу працівників поліції ОСОБА_1 надав свій військово-обліковий документ, створений у додатку «Резерв+». Однак працівники поліції не прийняли до уваги зазначений документ та доставили ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де офіцер адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 склав протокол, про те, що ОСОБА_1 відмовився від повістки на 19.06.2024, тобто представник ІНФОРМАЦІЯ_3 намагався вручити повістку на дату, яка втратила свою чинність майже понад два місяці. Не зважаючи на те, що ОСОБА_1 уточнив свої облікові дані, зазначив фактичне місце проживання та те, що повістка втратила свою чинність, начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 , всупереч вимогам Закону, виніс оскаржувану постанову та зазначив в ній адресу, за якою ОСОБА_1 не проживає, та що саме за адресою реєстрації він відмовився від отримання повістки. В оскаржуваній постанові ІНФОРМАЦІЯ_4 не конкретизовано норми мобілізаційного законодавства, які порушено особою, що фактично обмежує її право на захист. Також, начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 не врахував факт здійснення оновлення ОСОБА_1 даних у застосунку «Резерв+» та не застосував положення Примітки до Положення статей 210, 210-1 КУпАП, а саме те, що вимоги цих статей не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. Підсумовуючи наведене вище та відповідно до вимог КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення № 429 від 29.08.2024 та постанова №429 від 29.08.2024 не відповідають вимогам Закону. Викладені недоліки, допущені при складенні та оформленні адміністративного матеріалу, є суттєвими, оскільки не дозволяють встановити наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , що в свою чергу, позбавляє можливості достовірно встановити обставини правопорушення та вірно кваліфікувати діяння. Беручи до уваги зазначене, просить суд скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 429 від 29 серпня 2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , закрити. Крім того, витребувати від ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріали адміністративної справи № 429 від 29.08.2024.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 27.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про адміністративне правопорушення. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином засвідчені копії документів, що стали підставою для винесення постанови №429 від 29.08.2024 відносно ОСОБА_1 .

02.01.2025 на адресу суду від уповноваженого представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач не погоджується із наведеними позивачем обставинами та правовими підставами позову. Серед іншого, зазначається, що 10.06.2024 на виконання вимог пункту 8 Указу Президента України від 24.02.1022 №65/2022 «Про загальну мобілізацію», представниками ОД-506 Оболонського району міста Києва, за адресою: АДРЕСА_1 під час оповіщення позивачу доведено про його виклик на 12.06.2024 о 09 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_1 та вручено повістку №ДО6/93606. Однак позивач від отримання повістки відмовився, про що представниками ОД - 506 Оболонського району міста Києва зазначено в акті про вручення повістки від 10.06.2024, підписаного представниками ОД-506 Оболонського району міста Києва та підписи яких підтверджено начальником ОД-506. У зв`язку з цим, твердження позивача про вручення представниками ІНФОРМАЦІЯ_3 повістки на дату, яка втратила свою чинність є хибними. 28.06.2024 відповідач звернувся до Оболонського УП ГУНП у м. Києві зі зверненням №6050/3, щодо доставлення громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , для складання протоколу про адміністративне правопорушення. 29.08.2024 інспектором роти №2 батальйону №1 полку №1 УПП у м. Києві Янковською Л., за адресою: АДРЕСА_3 , було виявлено громадянина ОСОБА_1 , якого запрошено до ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки останній перебував у розшуку у зв`язку з відмовою від повістки. У подальшому відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення. Ураховуючи викладене, відповідач при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв відповідно до вимог чинного законодавства, належним чином оцінив обставини справи, розглянув справу про адміністративне правопорушення у порядку, що визначений КУпАП та прийняв рішення, яке відповідає вимогам Закону. З огляду на зазначене, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.Крім того, на виконання вимог ухвали надіслано витребувані документи.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість прийнятої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності з прийняттям постанови про адміністративне правопорушення з визнанням його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення стягнення.

Підставами для визнання протиправними дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст.55 Конституції України та статтею 6 КАС України.

Судом встановлено, що 10.06.2024 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , була складена повістка №ДО6/93606 про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09.00 год. 12.06.2024, що підтверджується копією розписки про отримання повістки. У розписці до цієї повістки відсутній підпис особи, якій вона вручена.

Відповідно до акта про вручення повістки від 10.06.2024, складеного представниками Оболонського ОД-506 Оболонського району міста Києва, підписи яких підтверджено начальником ОД-506, на виконання вимог пункту 8 Указу Президента України від 24.02.1022 №65/2022 «Про загальну мобілізацію», уповноваженими посадовими особами проводиться оповіщення громадян з метою їх своєчасного прибуття на збірний пункт військовозобов`язаних. Під час оповіщення та вручення повістки позивачу, останній відмовився її отримувати.

Відповідач 28.06.2024 звернувся до Оболонського УП ГУПН у м. Києві щодо доставлення громадян, які вчинили адміністративні правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП до ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема ОСОБА_1 .

Як зазначає представник відповідача, 29.08.2024 інспектором роти №2 батальйону №1 полку №1 УПП у м. Києві Янковською Л., за адресою: АДРЕСА_3 , було виявлено громадянина ОСОБА_1 , якого запрошено до ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки останній перебував у розшуку у зв`язку з відмовою від повістки.

29.08.2024 офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 складено протокол №429 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Зі змісту протоколу слідує, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що є додатком до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, а саме, відмовився від повістки на 12.06.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП України.

ОСОБА_1 було роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, повідомлено, що розгляд справи відбудеться о 17 год. 15 хв. 29.08.2024 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , кабінет №622, про що свідчить його особистий підпис у відповідній графі.

Також у протоколі позивачем у графі пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу зазначено: «підписувати не буду, тому що повістку не отримував і не чув про неї».

29.08.2024 начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 майор ОСОБА_2 за результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , виніс постанову № 429, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Як зазначено в постанові, громадянин ОСОБА_1 відмовився від повістки на 12.06.2024 від представників ОД-506 Оболонського района м. Києва 10.06.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до даних з додатку «РЕЗЕРВ+» позивач оновив свої дані в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів 22.05.2024.

Не погоджуючись з зазначеною постановою, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Стаття 9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

За змістом ст.245 КУпАП завданням в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.1 ст.245 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно зі ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приписами ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, громадянин ОСОБА_1 відмовився від повістки на 12.06.2024 від представників ОД-506 Оболонського района м. Києва 10.06.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Постанова була складена на підставі протоколу від 29.08.2024.

Частиною 1 статті 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Згідно із ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, згідно Указу Президента України №303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію» було прийнято рішення про оголошення та проведення часткової мобілізації, а отже з цього періоду в Україні діє особливий період.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан. З цієї дати діє воєнний стан, а тому порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію є підставою для притягнення до відповідальності саме за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України.

Згідно із частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно підпункту 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Правила), який є додатком до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відтак, вказаними нормами передбачений обов`язок призовників, військовозобов`язаних та резервістів у разі отримання ним виклику до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, явитися за таким викликом у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях).

Процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (надалі - Порядок), що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560.

Відповідно до п. 28 зазначеного Порядку, виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

Пунктом 36 вищезазначеного Порядку передбачено, що за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання резервісти та військовозобов`язані можуть бути оповіщені через дільниці оповіщення шляхом їх виклику до таких дільниць та вручення повісток, отриманих від районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки представниками цих дільниць, та вручення повісток за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання; представниками районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад; представниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки особисто або засобами зв`язку; групами оповіщення, до складу яких можуть включатися представники районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, поліцейські, а також під час оповіщення мешканців багатоквартирних будинків - керівник установи (організації) або фізична особа - підприємець, яка надає послуги з управління багатоквартирними будинками, або голова правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.

Положення п. 47 зазначеного Порядку, передбачено, що у разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину. Акт відмови від отримання повістки подається керівнику районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для вжиття заходів до притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 15 вказаного Порядку, керівники районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з набранням чинності Указом Президента України про оголошення (продовження) мобілізації та/або з отриманням розпорядження відповідного керівника обласного (Київського та ІНФОРМАЦІЯ_6 з визначеними строками та обсягами призову резервістів та військовозобов`язаних вживають заходів разом з представниками територіальних органів (підрозділів) поліції до адміністративного затримання та доставляння до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки осіб, які відмовляються від отримання повісток або порушили правила військового обліку.

Беручи до уваги зазначене, позивач має обов`язок прибути до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, зокрема у строк, що вказаний у повістці.

Суд наголошує, що обставини оновлення облікових даних у застосунку «Резерв +», не позбавляють таку особу від обов`язку прибути до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у встановлений у повістці строк.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку із відмовою позивача від отримання повістки, що, на думку суду свідчить про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Так, факт відмови особи від отримання повістки є дією по ухиленню від явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Вказані дії є нерозривно пов`язаними, адже в повістці вказана дата, час та адреса за якою особа має з`явитись на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Як убачається із матеріалів справи, позивач не заперечує факт неявки до ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно повістки.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відмова позивача від отримання повістки створює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, а тому притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вказаною нормою є правомірним.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову, що відповідає правій позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах від 14.03.2018 у справі № 760/2846/17 та від 14.02.2018 по справі № 536/583/17.

Відповідачем на дотримання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України доведено правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, адже зміст оскаржуваної постанови відображає склад адміністративного правопорушення.

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову належить відмовити повністю.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Ураховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, витрати зі сплати судового збору належить віднести на рахунок позивача.

Керуючись статтями 5-7, 9, 77, 139, 241-246, 268, 271, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 (місцезнаходження: АДРЕСА_4 , код ЄДПРОУ НОМЕР_2 ).

Повний текст рішення суду складено 08.01.2025.

Суддя М. М. Ткач