Справа № 200/8781/24
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2025-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2025 року Справа№200/8781/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними і скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

17 грудня 2024 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач 1, ГУ ПФУ в Донецькій області), Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі відповідач 2, ГУ ПФУ в м. Києві), надісланий через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» 16 грудня 2024 року, в якому позивач просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 04 листопада 2024 року № 43 щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із заявою від 28 жовтня 2024 року та наданою довідкою Першого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року № 04-33/982/24;

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 21 листопада 2024 року № 43 щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із заявою від 13 листопада 2024 року та наданою довідкою Першого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року № 04-33/982/24;

- зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві здійснити ОСОБА_1 як судді у відставці перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Першого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року № 04-33/982/24, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 01 січня 2024 року.

Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.

20 грудня 2024 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі; вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановив строк для подання відзиву на позовну заяву; витребував у відповідачів докази.

Про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі учасники справи повідомлені в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС).

Відповідно до ч. 1 ст. 262 КАС розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження у випадках, визначених ст. 263 цього Кодексу, розпочинається через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 2 ст. 262 КАС).

Як на час прийняття позовної заяви та відкриття провадження в адміністративній справі, так і на час розгляду справи по суті триває широкомасштабна військова агресія російської федерації, яка слугувала підставою для введення в Україні з 24 лютого 2022 року 05 години 30 хвилин воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України про введення воєнного стану».

Указом Президента України від 28 жовтня 2024 року № 740/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 29 жовтня 2024 року № 4024-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану продовжений з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що є суддею у відставці, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

28 жовтня 2024 року позивач звернулася до ГУ ПФУ в м. Києві з заявою, в якій просила здійснити перерахунок та виплату раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки Першого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року № 04-33/982/24, яка видана на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 липня 2024 року № 200/3128/24.

За принципом екстериторіальності для розгляду цієї заяви був визначений структурний підрозділ ГУ ПФУ в Донецькій області.

04 листопада 2024 року за наслідками розгляду заяви від 28 жовтня 2024 року та поданих разом з нею документів ГУ ПФУ в Донецькій області прийняло рішення № 43, яким відмовило в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсійний орган обґрунтував це рішення тим, що ст. 7 Закону України від 09 листопада 2023 року № 3460-ІХ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» (далі Закон № 3460) з 01 січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, в розмірі 2 102,00 грн, тобто на рівні січня 2020 року. Позаяк базовий розмір посадового окладу працюючого судді залежить від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то з 2021 року перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді не проводиться.

13 листопада 2024 року позивач звернулася до ГУ ПФУ в Донецькій області з аналогічною заявою, в якій просила здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01 січня 2024 року.

Однак 21 листопада 2024 року за наслідками розгляду цієї заяви ГУ ПФУ в Донецькій області прийняло рішення № 43, яким відмовило у проведенні перерахунку з підставі, подібних тим, що наведені в його рішенні від 04 листопада 2024 року.

Вважаючи рішення ГУ ПФУ в Донецькій області протиправними і такими, що підлягають скасуванню, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Позивач зазначила, що відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон № 1402) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Згідно з ч. 4 ст. 142 Закону № 1402 у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Позивач вказував на те, що згідно зі ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється Законом України про судоустрій.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону № 1402 зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Ч. 1 ст. 135 Закону № 1402 установлено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

П. 2 ч. 3 ст. 135 Закону № 1402 передбачено, що базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду становить 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року.

Ст. 7 Закону № 3460 установлено у 2024 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 3 028 грн.

Позивач наголосила, що Законом № 1402 установлено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Оскільки указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом № 1402.

Таким чином, заміна однієї зі складових суддівської винагороди прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 року, (3 028 грн) на іншу розрахункову величину, яка Законом № 1402 не передбачена, (2 102 грн), є неправомірною.

Виплата суддівської винагороди регулюється ст. 130 Конституції України та ст. 135 Закону № 1402, норми інших законодавчих актів до цих правовідносин не можуть бути застосовані.

Враховуючи наведе, позивач вважає, що є законні підстави для перерахунку раніше призначеного їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Просила задовольнити позов.

Відповідач 1 ГУ ПФУ в Донецькій області позов не визнав; доводив, що у спірних правовідносинах діяв в межах повноважень, в порядку та способом, що визначені законодавством.

Відповідач 1 наголошував на відсутності підстав для здійснення ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до довідки Першого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року № 04-33/982/24 з 01 січня 2024 року.

Зазначив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві як отримувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону № 1402.

За твердженням відповідача 1, «28 листопада 2024 року» ОСОБА_1 звернулася до Пенсійного фонду України з заявою № 19635 про перерахунок щомісячного довічного грошового отримання судді у відставці, до якої додала довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці від 11 жовтня 2024 року № 04-33/982/24, видану Першим апеляційним адміністративним судом.

Автоматичним розподілом справ в електронній підсистемі було визначено, що розгляд цієї заяви здійснюватиметься структурним підрозділом ГУ ПФУ в Донецькій області.

04 листопада 2024 року ГУ ПФУ в Донецькій області прийняло рішення № 43 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв`язку з відсутністю правових підстав для такого перерахунку.

Відповідач 1 вказував на те, що відповідно до ч. 3 ст. 135 Закону № 1402 базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Законами про державний бюджет України на 2021-2023 роки установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2021 року 2 270 грн, на 01 січня 2022 року 2 481 грн, на 01 січня 2023 року 2 684 грн, а прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, 2 102 грн.

Ст. 7 Закону № 3460 установлено з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2 920 грн, а працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, 2 102 грн.

З наведених вище мотивів відповідач 1 доводив, що змін у законодавстві щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, не відбулося.

Разом з тим, в довідці Першого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року № 04-33/982/24 суддівська винагорода для визначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2024 року обчислена із прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3 028 грн.

Також відповідач 1 зауважив, що у вказаній довідці містяться альтернативні судження щодо розміру суддівської винагороди, яка б враховувалася для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що унеможливлює її застосування для визначення позивачці розміру довічного грошового утримання судді у відставці.

Крім того, оскільки після 18 лютого 2020 року (дата прийняття Конституційним Судом України рішення № 2-р/2020) розмір складових суддівської винагороди не змінювався, правові підстави для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відсутні.

З огляду на викладене відповідач 1 доводив, що його рішення від 04 листопада 2024 року № 43 є правомірним і скасуванню не підлягає.

Вимоги позивача в частині виплати їй щомісячного довічного грошового утримання після перерахунку відповідач 1 вважав передчасними, оскільки, по-перше, такий перерахунок ще не здійснений; по-друге, позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві, яке і здійснює їй виплату щомісячного довічного грошового утримання.

Просив відмовити в позові.

Відповідач 2 ГУ ПФУ в м. Києві правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

На виконання вимог ст. 90 КАС суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ухвалою від 20 грудня 2024 року суд витребував у відповідача 1 ГУ ПФУ в Донецькій області заяву позивача від 28 листопада 2024 року № 19635 щодо перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці та всі документи, що були подані разом з нею; рішення, прийняте за наслідками розгляду заяви позивача від 28 листопада 2024 року № 19635 та всі документи, що слугували підставою для його прийняття; рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 04 листопада 2024 року № 43 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 » та всі документи, що слугували підставою для його прийняття; заяву позивача від 13 листопада 2024 року № 20742 щодо перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці та всі документи, що були подані разом з нею; рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 21 листопада 2024 року № 43 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 » та всі документи, що слугували підставою для його прийняття; а у відповідача 2 ГУ ПФУ в м. Києві пенсійну справу (копію матеріалів пенсійної справи) ОСОБА_1 з усіма наявними в ній матеріалами.

Витребувані докази відповідачі суду не надали.

ГУ ПФУ в Донецькій області повідомило про неможливість надання витребуваних доказів, обґрунтувавши це тим, що електронна пенсійна справа ОСОБА_1 передана до ГУ ПФУ в м. Києві, в якому позивач перебуває на обліку.

ГУ ПФУ в м. Києві про причини, що унеможливили надання витребуваних доказів, суд не повідомило.

За цих обставин справа розглянута по суті за наявними у ній матеріалами.

З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

З 16 жовтня 2019 року постійне місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить штамп про реєстрацію місця проживання, проставлений в паспорті.

19 грудня 2016 року Вища рада юстиції прийняла рішення № 3249/0/15-16 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Донецького апеляційного адміністративного суду у відставку».

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, що встановлено, зокрема, таким, що набрало законної сили рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 липня 2021 року у справі № 640/18793/20.

В травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Першого апеляційного адміністративного суду, третя особа ГУ ПФУ в м. Києві, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Під час розгляду справи № 200/3128/24, серед іншого, суд встановив такі фактичні обставини, що знайшли відображення в рішенні від 04 липня 2024 року:

«[…]

Жаботинська С.В. є суддею у відставці Донецького апеляційного адміністративного суду (перейменований в Перший апеляційний адміністративний суд), про що свідчить рішення Вищої Ради Юстиції від 19.12.2016 № 3249/о/15-16.

Позивач звернулась із заявою до Першого апеляційного адміністративного суду щодо надання довідки за формою, передбаченою додатком 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 25.01.2008 (в редакції Постанови Пенсійного фонду за № 7-2 від 09.02.2023) із розрахунку суми суддівської винагороди з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2024 року, визначеного абз. 4 ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» - 3028 грн.

В листі від 17.05.2024 № 02.01-18/541/24 Перший апеляційний адміністративний суд повідомив, що для визначення базового розміру посадового окладу працюючого судді у 2024 році застосовано прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 грн відповідно до абзацу 5 статті 7 Законів України «Про Державний бюджет України на 2024 рік». Штатним розписом на 2024 рік затверджений оклад судді в розмірі 115610 грн. Підстави для видачі довідки відсутні.

[…]».

04 липня 2024 року Донецький окружний адміністративний суд ухвалив рішення у справі № 200/3128/24, яким позов задовольнив, а саме:

- визнав протиправною відмову Першого апеляційного адміністративного суду щодо видачі ОСОБА_1 довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2024 року, визначеного абз. 4 ст. 7 Закону № 3460 у розмірі 3 028,00 грн;

- зобов`язав Перший апеляційний адміністративний суд видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді Першого апеляційного адміністративного суду у відставці, визначену на підставі ч. 2 ст. 130 Конституції України, ч. 3 ст. 135 Закону № 1402 та абз. 4 ст. 7 Закону № 3460 виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2024 року 3 028,00 грн.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 липня 2024 року набрало законної сили на підставі ст. 255 КАС.

На виконання рішення суду у справі № 200/3128/24 Перший апеляційний адміністративний суд видав ОСОБА_1 довідку від 11 жовтня 2024 року № 04-33/982/24 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Так, згідно з довідкою Першого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року № 04-33/982/24, яка видана позивачці, станом на 01 січня 2024 року її суддівська винагорода, яка враховується при перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, складає 283 118,00 грн, в тому числі:

посадовий оклад 166 540,00 грн;

доплата за вислугу років 70% 116 578,00 грн.

Відповідач 1 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код 13486010) зареєстроване як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений відповідний запис.

Відповідач 2 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код 42098368) зареєстроване як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений відповідний запис.

28 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в м. Києві з заявою про перерахунок пенсії, в якій просила здійснити перерахунок та виплату раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Першого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року № 04-33/982/24.

За принципом екстериторіальності для розгляду цієї заяви був визначений структурний підрозділ ГУ ПФУ в Донецькій області.

04 листопада 2024 року за наслідками розгляду цієї заяви ГУ ПФУ в Донецькій області прийняло рішення № 43 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ».

При цьому в абзаці першому вказаного рішення відповідач 1 помилково вказав, що воно прийнято за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 № 19635 від «28 листопада 2024 року», замість «28 жовтня 2024 року».

Докази, які б спростовували твердження позивача про те, що з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці вона звернулася 28 жовтня 2024 року, а не 28 листопада 2024 року, (як вказує відповідач 1), суду не надані.

04 листопада 2024 року ГУ ПФУ в Донецькій області прийняло рішення № 43 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 », яким відмовило в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до ст. 142 Закону № 1402.

Відмовляючи в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, відповідач 1 виходив з того, що:

«[…]

У 2024 році відповідно до ст. 7 Закону № 3460 встановлено мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01 січня 2024 року у розмірі 2 102 гривні, тобто на рівні січня 2020 року.

Так, як базовий розмір посадового окладу залежить від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то з 2021 року перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді не проводиться.

[…]».

13 листопада 2024 року ОСОБА_1 повторно звернулася з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

21 листопада 2024 року за наслідками розгляду заяви від 13 листопада 2024 року № 20742 ГУ ПФУ в Донецькій області прийняло рішення № 43 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ».

Цим рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області відмовило позивачці в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за її заявою від 13 листопада 2024 року.

Відмовляючи в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, відповідач 1 виходив з такого:

«[…]

Згідно з п. 3 п. п. 1 Розділу ІХ ст. 135 Закону базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року; до базового розміру посадового окладу, визначеного ч. 3 цієї статті, додатково застосовується регіональний коефіцієнт 1,1 якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб відповідно до п. 4 п. 11 1.

Слід зауважити, що ст. 7 Закону № 3460 передбачено, що у 2024 році прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу суддів, становить 2 102 грн, тобто на рівні 2020 року. Отже, зміна розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з 01 січня 2024 року не відбулася.

[…]».

Будь-які інші докази щодо предмета доказування суду не надані.

Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування.

Висновки суду по суті позовних вимог.

Щодо наявності підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 142 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон № 1402) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно зі ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Ч. 1 ст. 4 Закону № 1402 встановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону № 1402 зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до ч. 1 ст. 135 Закону № 1402 суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Ст. 7 Закону України від 15 грудня 2020 року № 1082-ХІІ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» (далі Закон № 1082) установлено прожитковий мінімум […] для основних соціальних і демографічних груп населення:

[…]

працездатних осіб: з 1 січня 2 270 гривень, […];

працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня 2 102 гривні;

[…].

Ст. 7 Закону України від 02 грудня 2021 року № 1928-ІХ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» (далі Закон № 1928) установлено у 2022 році прожитковий мінімум […] для основних соціальних і демографічних груп населення:

[…]

працездатних осіб: з 1 січня 2 481 гривня, […];

працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня 2 102 гривні;

[…].

Ст. 7 Закону України від 03 листопада 2022 року № 2710-ІХ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» (далі Закон № 2710) установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум […] основних соціальних і демографічних груп населення:

[…]

працездатних осіб 2 684 гривні;

працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2 102 гривні;

[…].

Ст. 7 Закону України від 09 листопада 2023 року № 3460-ІХ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» (далі Закон № 3460) установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум […] для основних соціальних і демографічних груп населення:

[…]

працездатних осіб 3 028 гривень;

працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2 102 гривні;

[…].

Однією з гарантій належного здійснення правосуддя є створення необхідних умов для діяльності суддів, їх правового, соціального захисту та побутового забезпечення.

Визначені Конституцією України та спеціальним законодавчим актом (Законом № 1402) гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Конституційний принцип незалежності суддів означає також конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Окреслену правову позицію стосовно гарантій незалежності суддів було висловлено у низці рішень Конституційного Суду України, зокрема у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 01 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013, а також від 04 грудня 2018 року № 11-р/2018.

30 вересня 2016 року набрали чинності зміни, внесені до Конституції України, згідно із Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» (далі Закон № 1401).

На підставі Закону № 1401, серед іншого, ст. 130 Конституції України викладено в новій редакції, текст якої зазначено вище, і вперше закріплено спосіб визначення розміру суддівської винагороди, а саме, що «розмір винагороди встановлюється законом про судоустрій».

З цією конституційною нормою співвідносяться норми ч. 1 ст. 135 Закону № 1402, які дають чітке розуміння, що єдиним нормативно-правовим актом, яким повинен і може визначатися розмір суддівської винагороди, є закон про судоустрій.

Розмір суддівської винагороди визначено у ст. 135 Закону № 1402, який з огляду як на свою назву, так і сферу правового регулювання (означену в преамбулі), є законом про судоустрій в значенні ч. 2 ст. 130 Конституції України.

П. 2 ч. 1 ст. 135 Закону № 1402 установлено, що базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду становить 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Отже, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян урегульовано Законом України від 15 липня 1999 року № 966-ХІV «Про прожитковий мінімум» (далі Закон № 966).

Відповідно до ст. 1 Закону № 996 прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

Законом № 996 закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум.

Судді до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо, не віднесені.

Водночас, ст. 7 Закону № 1082, разом із встановленням станом на 01 січня 2021 року прожиткових мінімумів, у тому числі, для працездатних осіб в розмірі 2 270,00 грн, був введений такий новий вид прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді», розмір якого становить 2 102,00 грн.

До 2021 року для розрахунку базового розміру посадового окладу застосовувався прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлювався на 01 січня відповідного календарного року, як це передбачено ст. 135 Закону № 1402.

Ст. 7 Законів № 1928, № 2710 та № 3460 на 2021-2024 роки також передбачений такий вид прожиткового мінімуму як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді», розмір якого становить 2 102,00 грн.

Варто зазначити, що зміни до Закону № 1402 у частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди в період, щодо якого виникли спірні правовідносини, (2021-2024 роки), а також до Закону № 996 щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися, тож законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 01 січня календарного року для цілей визначення суддівської винагороди, немає.

Закони України про Державний бюджет України на 2021-2024 роки фактично змінили складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена ч. 2 ст. 130 Конституції України і ч. 3 ст. 135 Закону № 1402.

Закони України про Державний бюджет України на відповідні роки не повинні містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.

На такі аспекти законодавчого регулювання звернув увагу Конституційний Суд України в Рішеннях від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).

Отже, Законом № 1402 закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Оскільки указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом № 1402.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 13 вересня 2023 року у справі № 240/44080/21, від 24 липня 2023 року у справі № 280/9563/21, від 12 липня 2023 року у справі № 140/5481/22, від 22 червня 2023 року у справі № 400/4904/21 та інших.

Таким чином, заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2021 року (2 270,00 грн), на 01 січня 2022 року (2 481,00 грн), на 01 січня 2023 року (2 684, грн), на 01 січня 2024 року (3 028,00 грн), на іншу розрахункову величину, яка Законом № 1402 не передбачена («прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді», 2 102,00 грн), на підставі норм ст. 7 Законів України про Державний бюджет України на 2021-2024 року є неправомірною.

Суд відзначає, що таким, що набрало законної сили, рішенням суду у справі № 200/3128/24 підтверджено право ОСОБА_1 на отримання довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з базового посадового окладу судді місцевого суду, визначеного із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого на 01 січня 2024 року складає 3 028,00 грн.

На виконання рішення суду у справі № 200/3128/24 Перший апеляційний адміністративний суд видав ОСОБА_1 довідку від 11 жовтня 2024 року № 04-33/982/24 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2024 року.

Щодо порядку перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утриманні судді у відставці, судді Конституційного Суду України територіальними органами Пенсійного фонду України затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09 лютого 2023 року № 7-2), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 200/14891 (далі Порядок № 3-1).

Згідно з п. 2 розділу І Порядку № 3-1 заява про призначення / перерахунок щомісячного довічного грошового утримання (додаток 1) подається до територіального органу Пенсійного фонду України (далі орган, що призначає щомісячне довічне грошове утримання) суддею особисто або через уповноважену особу суду за останнім місцем роботи.

[…]

Заява про призначення / перерахунок щомісячного довічного грошового утримання подається до органу, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (сервісний центр), або вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі вебпортал), або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі Портал Дія) з використанням суддею електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Звернення через вебпортал або засобами Порталу Дія здійснюється відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.

У разі подання заяви про призначення / перерахунок щомісячного довічного грошового утримання засобами Порталу Дія та за умови реалізації технічної можливості щодо її формування та подання, формування заяви здійснюється засобами Порталу Дія відповідно до відомостей, зазначених в додатку 1 до цього Порядку. Відомості, необхідні для формування заяви, можуть бути отримані шляхом електронної інформаційної взаємодії з інформаційно-комунікаційними системами та публічними реєстрами органів державної влади.

Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання, регламентований нормами розділу ІV Порядку № 3-1.

Згідно з п. 1 розділу ІV Порядку № 3-1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться відповідно до ч. 4 ст. 142 Закону № 1402, […] органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання.

Про наявність підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання (зміну розміру складових суддівської винагороди працюючого судді, […]) Пенсійний фонд України повідомляється […], Верховним Судом, Вищим судом з питань інтелектуальної власності, Вищим антикорупційним судом щодо суддів цих судів, Державною судовою адміністрацією України щодо суддів місцевих та апеляційних судів, судів, що перебувають в процесі ліквідації, у місячний строк з дня виникнення таких підстав.

Відповідно до п. 2 розділу ІV Порядку № 3-1 Пенсійний фонд України протягом трьох робочих днів після отримання повідомлення інформує органи, що призначають щомісячне довічне грошове утримання, про підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання та про необхідність підготовки списків одержувачів щомісячного довічного грошового утримання (далі список).

П. 3 розділу ІV Порядку № 3-1 визначено, що органи, що призначають щомісячне довічне грошове утримання, протягом 5 робочих днів з дня надходження інформації Пенсійного фонду України складають списки за формою згідно з додатком 5 до цього Порядку та подають їх відповідним судам, ліквідаційним комісіям, що здійснюють заходи із ліквідації відповідних судів, або територіальним органам Державної судової адміністрації України (далі відповідні органи).

Згідно з п. 4 розділу ІV Порядку № 3-1 на підставі списків відповідні органи видають довідки про суддівську винагороду працюючого судді […] за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди […], що враховується для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, для кожного судді, зазначеного в списку.

Відповідні органи можуть звертатись до органів, що призначають щомісячне довічне грошове утримання, із запитами щодо отримання додаткових відомостей, необхідних їм для видачі довідки про суддівську винагороду […].

Відповідно до п. 5 розділу ІV Порядку № 3-1 довідки про суддівську винагороду […] надсилаються відповідними органами органу, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, який надав список, та судді у відставці […], щодо якого видана довідка, у місячний строк з дня надходження списку.

П. 6 розділу ІV Порядку № 3-1 установлено, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, на підставі довідки про суддівську винагороду […], надісланої відповідним органом (без звернення судді у відставці, […]), або за зверненням судді у відставці, […].

Звернення судді за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання здійснюється шляхом подання до органу, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та довідки про суддівську винагороду судді у відставці […], в тому числі через вебпортал або засобами Порталу Дія з використанням суддею електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), або надсилання поштою.

Заява про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання приймається органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, за наявності в судді всіх необхідних документів та оформляється відповідно до вимог розділу ІІІ цього Порядку.

Днем звернення за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання вважається день прийняття органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та довідки про суддівську винагороду […].

У разі надсилання заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання і документів для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання поштою днем звернення за перерахунком вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення цієї заяви (у разі подання заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання через вебпортал або засобами Порталу Дія дата реєстрації цієї заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія разом із сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення тексту документа та його реквізитів).

Згідно з п. 7 розділу ІV Порядку № 3-1 документи про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання розглядає орган, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про перерахунок або про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до п. 8 розділу ІV Порядку № 3-1 орган, що приймає рішення про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, не пізніше 10 днів після винесення рішення інформує особу про перегляд щомісячного довічного грошового утримання із зазначенням його розміру або про відмову в перегляді щомісячного довічного грошового утримання із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

За правилами п. 9 розділу ІV Порядку № 3-1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

У разі якщо внаслідок перерахунку розмір щомісячного довічного грошового утримання зменшується, щомісячне довічне грошове утримання виплачується в раніше встановленому розмірі, про що орган, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, повідомляє суддю.

Приймання, оформлення і розгляд документів, органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання, регламентовані нормами розділу ІІІ Порядку № 3-1.

Згідно з п. 1 розділу ІІІ Порядку № 3-1 заява про призначення щомісячного довічного грошового утримання реєструється в електронному журналі звернень органу, що призначає щомісячне довічне грошове утримання.

Приймання, розгляд та опрацювання заяви та документів, необхідних для призначення (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання, органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання, здійснюється відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) (далі Порядок № 22-1).

Виплата щомісячного довічного грошового утримання та її припинення проводиться в порядку, визначеному розділом V Порядку № 3-1.

Відповідно до п. 1 розділу V Порядку № 3-1 нарахована сума щомісячного довічного грошового утримання включається в документи для виплати не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання.

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується щомісячне довічне грошове утримання, у грошовій формі, в установленому законодавством порядку.

Аналіз норм Порядку № 3-1 зумовлює висновок, що перерахунок щомісячного довічного утримання судді у відставці може проводитись за зверненням судді, яке здійснюється шляхом подання до органу, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та довідки про суддівську винагороду судді у відставці (п. 6 розділу ІV цього Порядку).

Суд встановив, що 28 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до органу, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, з заявою про перерахунок щомісячного довічного утримання судді у відставці, до якої додала довідку Першого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року № 04-33/982/24 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом 01 січня 2024 року.

Як було зазначено вище, приймання, розгляд та опрацювання заяви та документів, необхідних для призначення (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання, органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання, здійснюється відповідно до Порядку № 22-1.

На час звернення позивача з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, тобто станом на 28 жовтня 2024 року, Порядок № 22-1 діяв у редакції від 15 лютого 2024 року.

При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі Постанова правління ПФУ № 25-1).

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Приймання, оформлення і розгляд документів, поданих для призначення пенсії, регламентовано розділом ІV Порядку № 22-1.

Відповідно до п. 4.1 Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

[…]

П. 4.2 Порядку № 22-1 визначено, що при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб:

ідентифікує заявника (його представника);

[…]

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

[…]

сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;

[…].

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з п. 4.3 Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

[…].

За правилами п. 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. […]

Згідно з п. 4.8 Порядку № 22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та «Про захист персональних даних». Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.

Документи, що надійшли у паперовій формі, обробляються, реєструються та зберігаються в органі, що призначає пенсію, за правилами, встановленими постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року № 55 «Деякі питання документування управлінської діяльності».

Відповідно до п. 4.10 Порядку № 22-1 після призначення, перерахунку пенсії, […] електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, […], для здійснення виплати пенсії.

[…]

Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття органом, що призначає пенсію, рішення про призначення, […] пенсії, […].

Аналіз положень п. п.1.1, 4.2, 4.3, 4.8, 4.10 Порядку № 22-1 зумовлює такі висновки:

- з заявою про призначення пенсії особа може звернутися до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України, через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб, (тобто сервісний центр) або подати відповідну заяву через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (п. 1.1);

- при прийманні документів працівник сервісного центру територіального органу Пенсійного фонду, до якого звернувся заявник: ідентифікує заявника (його представника); реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів тощо (п. 4.2);

- після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів, електронну пенсійну справу (п. 4.2).

При цьому зміст норм, що містяться в п. 4.2 та 4.10 Порядку № 22-1, свідчить, що сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення (перерахунок) пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території.

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення (перерахунок) пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Отже, за принципом екстериторіальності для розгляду заяви ОСОБА_1 від 28 жовтня 2024 року був визначений структурний підрозділ ГУ ПФУ в Донецькій області.

04 листопада 2024 року за наслідками розгляду цієї заяви ГУ ПФУ в Донецькій області прийняло рішення № 43 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ».

Цим рішенням ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (зміна окладу) з 01 січня 2024 року відповідно до ст. 142 Закону № 1402.

В подальшому позивач звернулася до ГУ ПФУ в Донецькій області з заявою від 13 листопада 2024 року, (аналогічною тій, що була подана нею 28 жовтня 2024 року), за результатами розгляду якої ГУ ПФУ в Донецькій області прийняло рішення від 21 листопада 2024 року № 43 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ».

Цим рішенням позивачці також відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з підстав, подібних до тих, що наведені в рішенні від 04 листопада 2024 року № 43 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ».

Відтак, для вирішення публічно-правового спору, що виник між позивачем та пенсійним органом, рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 04 листопада 2024 року № 43 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 » та від 21 листопада 2024 року № 43 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 » належить перевірити на відповідність критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС.

Відмовляючи позивачці в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, ГУ ПФУ в Донецькій області виходило з того, що базовий розмір посадового окладу судді з 01 січня 2024 року не змінювався, оскільки відповідно до ст. 7 Закону № 3460 у 2024 році прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для обчислення базового розміру посадового окладу судді, становить 2 102,00 грн, тобто на рівні 2020 року.

Суд відхиляє цей аргумент пенсійного органу з мотивів, які були викладене вище в частині наявності у позивача права на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2024 року у зв`язку з підвищенням суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді, з 01 січня відповідного року внаслідок збільшення прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, приймаючи рішення від 21 листопада 2024 року № 43 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 », ГУ ПФУ в Донецькій області з незрозумілих причин виходило з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду, залишивши поза своєю увагою той факт, що позивач звільнена у відставку з посади судді апеляційного суду.

Суд критично оцінює зауваження відповідача 1 з приводу того, що в довідці Першого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року № 04-33/982/24 «містяться альтернативні судження щодо розміру суддівської винагороди, яка б враховувалася для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що унеможливлює її застосування для визначення позивачці розміру довічного грошового утримання судді у відставці».

По-перше, відповідач 1 не вважав за необхідне конкретизувати, в чому ж саме, на його переконання, полягають такі «альтернативні судження».

По-друге, суд відзначає, що відомості про суддівську винагороду, наведені у вказаній довідці, відповідають приписам ст. 130 Конституції України, ст. 135 Закону № 1402 та абз. 4 ст. 7 Закону № 3460.

Так, згідно з довідкою Першого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року № 04-33/982/24 станом на 01 січня 2024 року суддівська винагорода, яка враховується при перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, складає 283 118,00 грн, в тому числі: посадовий оклад 166 540,00 грн; доплата за вислугу років 70% 116 578,00 грн.

Посадовий оклад визначений згідно з п. 2 ч. 3, п. 1 ч. 4 ст. 135 Закону № 1402 та абз. 4 ст. 7 Закону № 3460:

3 028,00 грн (прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 року) х 50 (показник, який застосовується для обчислення базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду) х 1,1 (регіональний коефіцієнт, який застосовується якщо суддя здійснює правосуддя у суді, розташованому у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб) = 166 540,00 грн.

Доплата за вислугу років визначена згідно з ч. 5 ст. 135 Закону № 1402, відповідно до якої суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи […] більше 30 років 70 відсотків […] посадового окладу:

166 540,00 грн (посадовий оклад) х 70% (за вислугу років більше 30 років) = 116 578,00 грн.

З огляду на встановлені фактичні обставини та зміст правових норм, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 04 листопада 2024 року № 43 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 » та від 21 листопада 2024 року № 43 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 » підлягають визнанню протиправними.

Висновок суду про протиправність цих рішень ґрунтується на тому, що вони не відповідають критеріям, наведеним у п. п. 3, 5, 6 ч. 2 ст. 2 КАС, є необґрунтованими та не можуть вважатися таким, що прийняті добросовісно і розсудливо.

Відмовляючи позивачці в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, ГУ ПФУ в Донецькій області не забезпечило всебічний, повний та об`єктивний розгляд поданих нею документів та дотримання вимог Закону № 1402 і Порядку № 3-1.

Оскільки рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 04 листопада 2024 року № 43 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 » та від 21 листопада 2024 року № 43 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 » є протиправними, порушене право позивачки підлягає поновленню шляхом скасування цих рішень.

Виходячи з встановлених фактичних обставин та правового регулювання спірних правовідносин, діючи на підставі ч. 2 ст. 9 КАС, суд дійшов висновку, що для повного та ефективного захисту порушеного права позивача на належне матеріальне забезпечення як однієї з гарантій незалежності суддів, в тому числі суддів у відставці, необхідно також застосувати такий спосіб захисту як зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2024 року на підставі довідки Першого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року № 04-33/982/24 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2024 року.

Суд наголошує на тому, що належним відповідачем в частині позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Першого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року № 04-33/982/24, починаючи з 01 січня 2024 року, є саме ГУ ПФУ в Донецькій області, яке за принципом екстериторіальності було визначено для розгляду заяви позивача від 28 жовтня 2024 року, розглядало цю заяву, а також заяву від 13 листопада 2024 року та прийняло рішення за наслідками їх розгляду.

За цих обставин у задоволенні позовних вимог до ГУ ПФУ в м. Києві в частині покладання на нього обов`язку здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Першого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року № 04-33/982/24, починаючи з 01 січня 2024 року, слід відмовити.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві здійснити ОСОБА_1 виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Першого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року № 04-33/982/24, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 01 січня 2024 року.

Суд відзначає, що одним із наслідків запровадження принципу екстериторіальності стало розмежування функцій пенсійних органів з розгляду заяв про призначення (перерахунок) пенсії (щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці) та проведення виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці).

Сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який розглядатиме по суті заяву про призначення (перерахунок) пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території.

Після прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення (перерахунок) пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Суд зауважує, що в контексті спірних правовідносин ГУ ПФУ в Донецькій області не є органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, до обов`язків (повноважень) якого належить виплата ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Таким органом є ГУ ПФУ в м. Києві.

Разом з цим, як на час звернення позивача до суду з цим позовом, так і на час розгляду цієї справи по суті, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 01 січня 2024 року на підставі довідки Першого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року № 04-33/982/24 ще не проводився, відповідне рішення ГУ ПФУ в Донецькій області до ГУ ПФУ в м. Києві ще не надходило.

Аналіз положень абз. 1 п. 9 розділу ІV, п. 1 розділу V Порядку № 3-1 у взаємозв`язку з нормами п. п. 4.2, 4.10 Порядку № 22-1 зумовлює висновок, що в контексті спірних правовідносин до повноважень ГУ ПФУ в Донецькій області належить прийняття рішення про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та направлення цього рішення до ГУ ПФУ в м. Києві.

Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з дати виникнення права на відповідний перерахунок; перерахунок проводиться без врахування вже виплачених особі сум щомісячного довічного грошового утримання.

Разом з цим виплата заборгованості, яка виникає у разі проведення перерахунку за минулий час, проводиться з відрахуванням фактично виплачених особі сум щомісячного довічного грошового утримання.

Тобто врахувати фактично виплачені ОСОБА_1 суми щомісячного довічного грошового утримання має ГУ ПФУ в м. Києві при виплаті позивачці щомісячного довічного грошового утримання після його перерахунку 01 січня 2024 року.

Однак перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці ще не проведений, відповідне рішення ГУ ПФУ в Донецькій області до ГУ ПФУ в м. Києві ще не надходило.

Відтак, відсутні правові та фактичні підстави для покладання на ГУ ПФУ в м. Києві будь-який обов`язків, в тому числі щодо виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання після його перерахунку з врахуванням фактично виплачених сум такого утримання.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Суд надав оцінку основним доводам і запереченням сторін. Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Щодо строку звернення до суду.

Предметом спору у справі є рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 04 листопада 2024 року № 43 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 » та від 21 листопада 2024 року № 43 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ».

До суд з цим позовом ОСОБА_1 звернулася 16 грудня 2024 року, тобто з дотриманням шестимісячного строку, визначеного абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС.

В контексті спірних правовідносин початок перебігу строку звернення до суду пов`язаний не з датою виникнення у позивачки права на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (01 січня 2024 року), а з датою, коли вона дізналася/повинна була дізнатися про порушення її прав внаслідок прийняття ГУ ПФУ в Донецькій області рішень від 04 листопада 2024 року та від 21 листопада 2024 року.

Відтак, позивач не потребує поновлення строку звернення до суду.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі Закон № 3674).

В силу приписів абз. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 3674 позовна заява належить до об`єктів справляння судового збору.

Докази, які б свідчили, що особа, яка звернулася до суду, належить до суб`єктів, яким згідно з нормами ст. 5 Закону № 3674 встановлені пільги щодо сплати судового збору, суду не надані.

Ч. 1 ст. 4 Закону № 3674 передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону № 3674 за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, судовий збір становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ст. 7 Закону України від 09 листопада 2023 року № 3460-ІХ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 01 січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць 3 028,00 грн.

Відповідно до абз. 2 ч. 6 ст. 6 Закону № 3674 у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

При зверненні до суду з цим позовом позивач фізична особа заявила дві немайнові вимоги (визнання протиправними рішень від 04 листопада 2024 року та від 21 листопада 2024 року); решта вимог за своєю сутністю є обраним позивачем способом захисту її порушеного права.

Таким чином, судовий збір за подання цього позову становить 2 422,40 грн (3 028,00 грн х 0,4 х 2 = 2 422,40 грн).

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону № 3674 при поданні до суду процесуальних документів, передбачених ч. 2 цієї статті в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позивач реалізувала своє право на звернення до суду в електронній формі.

Отже, з урахуванням положень ч. 3 ст. 4 Закону № 3674 при зверненні до суду з цим позовом позивач мала сплатити судовий збір в сумі 1 937,92 грн (2 422,40 грн х 0,8 = 1 937,92 грн).

Позивачем документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 634,00 грн (квитанція від 16 грудня 2024 року).

Докази здійснення інших судових витрат позивачем не надані.

Визначаючи кількість вимог немайнового характеру, заявлених позивачем, суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а тому на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1 ГУ ПФУ в Донецькій області підлягають присудженню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 937,92 грн.

Надмірно сплачена сума судового збору 1 696,08 грн (3 634,00 грн 1 937,92 грн = 1 696,08 грн) може бути повернута за ухвалою суду за клопотанням особи, яка його сплатила, поданим на підставі ст. 7 Закону № 3674.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код 13486010, місцезнаходження: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код 42098368, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16) про визнання протиправними і скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України від 04 листопада 2024 року № 43 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ».

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 21 листопада 2024 року № 43 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ».

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2024 року на підставі довідки Першого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року № 04-33/982/24 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2024 року.

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 937 (одна тисяча дев`ятсот тридцять сім) гривень 92 копійки.

7. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

8. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

9. Повне судове рішення складено 09 січня 2025 року.

Суддя Т.О. Кравченко