Справа № 400/8967/23
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2025-01-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 січня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/8967/23

Перша інстанція: суддя Мороз А. О.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Градовського Ю. М., Шеметенко Л. П.

розглянувши, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року у справі за позовом адвоката Штець Ольги Олегівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У липні 2023 року адвокат Штець О. О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до суду першої інстанції з позовом до Військової частини НОМЕР_1 в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» (далі Постанова №168) в розмірі 100 000 грн. за період з 10.05.2022 по 20.06.2022 включно, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини;

- зобов`язати нарахувати та виплатити додаткову винагороду, відповідно до пункту першого Постанови №168 в розмірі 100 000 грн. за період з 10.05.2022 по 20.06.2022 (включно) пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини;

- зобов`язати нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення, додаткової грошової винагороди за весь час затримки з 10.05.2022 по день фактичної виплати.

Мотивуючи даний позов адвокат указувала, що її довіритель з 30.07.2021 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира відділення командира машини 1 взводу морської піхоти 1 роти морської піхоти.

27.11.2021, на підставі бойового розпорядження, позивач був відряджений до Донецької області. На початок повномасштабного вторгнення, ОСОБА_1 виконував безпосередньо бойові завдання на лінії зіткнення з противником, а саме в населеному пункті Маріуполь.

03.03.2022, під час бойового чергування на позиціях населеного пункті Маріуполь.

Маріуполь (металургійний завод ім. Ілліча), у звязку з авіаційним обстрілом, з боку збройних сил РФ, отримав хімічний опік обличчя, внаслідок вибуху цистерни з аміаком.

06.05.2022 позивач отримав направлення до медичного закладу в м. Одеса, де з 10.05.2022 по 20.06.2022 знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні №8 ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії імені В. П. Філатова Національної академії медичних наук України». Діагноз злоякісне новоутворення нижньої повіки, рецидив після хірургічного лікування.

11.05.2022 позивачу була проведена операція.

Після лікування позивач більше місяця перебував у вказаному медичному закладі (післяопераційне відновлення).

14.09.2022 позивачу видана довідка №1407 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).

08.11.2022 ОСОБА_1 отримав висновок Військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_2 , де зазначено, що наслідки травми (03.03.2022) хімічного опіку обличчя у вигляді злоякісного новоутворення нижньої повіки, «ТАК», пов`язана із захистом Батьківщини.

Поряд з цим, Військова частина НОМЕР_1 , за період перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, отриманого при захисті Батьківщини, не виплатила ОСОБА_1 додаткову винагороди в розмірі 100 000 грн., що суперечить пункту 1 Постанови №168.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, позов задоволено частково.

Суд визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 168 з розрахунку до 100 000 грн на місяць, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я, у зв`язку із пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини у період з 10.05.2022 по 20.06.2022.

Зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою № 168, з розрахунку до 100 000 грн на місяць, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я, у зв`язку із пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини у період з 10.05.2022 по 20.06.2022.

У задоволенні вимоги про зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати додаткової грошової винагороди, суд відмовив.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, проаналізувавши пункт 1 Постанови №168, виходив із того, що включенню до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн підлягають особи, які отримали поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язане із захистом Батьківщини та перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Згідно медичних документів, позивач з 10.05.2022 по 20.06.2022 перебував на стаціонарному лікуванні, однак за цей період додаткова винагорода, передбачена Постановою №168 відповідачем не виплачувалась, що є протиправною бездіяльністю.

Що стосується позовної вимоги про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строку виплати додаткової винагороди за весь період затримки, суд першої інстанції указав, що така компенсація нараховується та проводиться при виплаті доходу. Тобто, право на компенсацію позивач набуде у момент отримання/виплати йому доходу суми заборгованості по додатковій грошовій винагороді.

Тому, на думку суду першої інстанції, у зв`язку з відсутністю фактичної виплати заборгованості додаткової грошової винагороди, неможливо встановити період прострочення. З огляду на це, вказана позовна вимога є передчасною.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, Військова частина НОМЕР_1 оскаржила його, вважаючи, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

У зв`язку з цим, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник указує такі підстави.

По-перше, скаржник указує, що ОСОБА_1 отримав травму 03.03.2022, однак, станом на вказану дату, Постанова №168 не передбачала можливість виплати військовослужбовцю додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн, за час перебування його на стаціонарному лікуванні після поранення.

По-друге, на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_3 від 12.09.2022 №129-РС, штаб-сержанта ОСОБА_1 , командира відділення командира машини 1 взводу морської піхоти 1 роти морської піхоти Військової частини НОМЕР_1 , з 15.09.2022 переведено до Військової частини НОМЕР_3 .

По-третє, за період проходження позивачем служби у Військовій частині НОМЕР_1 , від нього або від командира 1 роти морської піхоти Військової частини НОМЕР_1 до командування не надходили рапорти про необхідність виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за період його перебування на стаціонарному лікуванні.

Адвокат Підсівальникова Ольга Олегівна, діючи в інтересах ОСОБА_1 , скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, зазначає про обгрунтованість рішення суду першої інстанції та про його законність.

За таких обставин, адвокат просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Мотиви відзиву відтворюють позицію суду першої інстанції про часткове задоволення позову.

У зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, розглянута в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 з 30.07.2021 проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

03.03.2022, під час виконання бойового завдання, позивач отримав поранення.

З 10.05.2022 по 20.06.2022 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні № 8 ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії імені В.П. Філатова Національної академії медичних наук України».

14.09.2022 позивачу видано довідку № 1407 про отримання травми, в якій зазначено, що він отримав злоякісне новоутворення нижньої повіки, саме під час бойового чергування на позиціях населеного пункту Маріуполь, внаслідок авіаційного обстрілу з боку збройних сил РФ.

15.09.2022 позивача було переведено до Військової частини НОМЕР_3 .

08.11.2022 ОСОБА_1 отримав висновок Військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_2 , де зазначено, що наслідки травми (03.03.2022) хімічного опіку обличчя у вигляді злоякісного новоутворення нижньої повіки, «ТАК», пов`язані із захистом Батьківщини.

Військова частина НОМЕР_1 , за час лікування позивача, не здійснила йому нарахування та виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн., передбаченої пунктом 1 Постанови №168.

03.04.2023 позивач звернувся з рапортом до Військової частини НОМЕР_1 з проханням про виплату додаткової винагороди за час лікування внаслідок бойового поранення за період з 10.05.2022 по 20.06.2022.

Резолюція на даному рапорті від командира Військової частини НОМЕР_1 зазначена, як: «Не доцільно», у зв`язку з чим, рапорт задоволено не було.

04.05.2023 адвокат звернулась із запитом до Військової частини НОМЕР_1 про отримання інформації та документів щодо виплати позивачу додаткової винагороди за час лікування внаслідок бойового поранення за період з 10.05.2022 по 20.06.2022.

12.05.2023 від відповідача надійшла відповідь, в якій зазначено, що додаткова винагорода позивачу за спірний період не виплачувалась, оскільки від позивача чи від командира не надходили рапорти про необхідність виплати додаткової винагороди.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для її задоволення, з огляду на таке.

Так, у доводах апеляційної скарги Військова частина НОМЕР_1 зосереджує увагу на тому, що на момент отримання Дзюбаком поранення, Постанова №168 не передбачала можливість виплати військовослужбовцю додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн. за час перебування його на стаціонарному лікуванні після поранення.

Відповідаючи на даний довід апеляції, колегія суддів виходить з такого.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан, який існує і на даний час.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову №168.

Приписами пункту 1 Постанови №168, яка діяла з 24.02.2022, було визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

При цьому, у цій редакції Постанови №168, не було передбачено виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, особам, які, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 01.04.2022 №400 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168» було внесено зміни, якими, серед іншого, пункт 1 доповнено абзацом такого змісту:

«Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії».

Крім того, у цій постанові Кабінету Міністрів України від 01.04.2022 №400 указано, що вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Отже, з 24.02.2022 усі військовослужбовці Збройних Сил мають право на виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, якщо перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Наступним доводом апеляції є те, що позивача з 15.09.2022 було переведено до іншої Військової частини.

Відповідаючи на даний довід скарги, колегія суддів указує, що скаржник не навів обставин, яким чином це стосується правомірності невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови №168.

На думку колегії суддів, слід погодитись з висновком суду першої інстанції, що, на час перебування позивача на стаціонарному лікуванні, він був на забезпеченні у Військової частини НОМЕР_1 , а тому, саме остання, має здійснити йому відповідне нарахування та виплату.

Останнім доводом апеляції є те, що за період проходження позивачем служби у Військовій частині НОМЕР_1 , від нього або від командира 1 роти морської піхоти Військової частини НОМЕР_1 до командування не надходили рапорти про необхідність виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за період його перебування на стаціонарному лікуванні.

Відповідаючи на даний довід скарги, колегія суддів виходить з такого.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, встановлено Наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 (далі Наказ № 260).

Пунктами 8 та 9 розділу XXXIV Наказу № 260 встановлено, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління командирам (начальникам) військових частин. Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Тобто, з викладеної норми можна дійти висновку, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів військових частин, які видаються на підставі рапортів командирів підрозділів.

Отже, військовослужбовець не повинен подавати рапорт про виплату йому додаткової винагороди, такий обов`язок покладений на командирів підрозділів.

Слід зазначити, що невиконання командиром підрозділу, де проходив службу ОСОБА_1 , свого обов`язку щодо направлення рапорту командиру Військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди позивачу, не може позбавити його права на отримання такої винагороди.

Відповідно до вимог статті 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення відсутні.

Розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України не передбачений.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 325, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року у справі за позовом адвоката Штець Ольги Олегівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 07.01.2025.