Справа № 405/5524/24
Суддя: Драний В. В.
Дата ухвалення: 2024-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/5524/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді: Драного В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АА № 00020888 від 25.07.2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП за те, що він допустив рух транспортного засобу MAN TGХ 26.480, номерний знак НОМЕР_1 , з перевищенням нормативних параметрів, зазначених у п. 22.5 ПДР України, а саме перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,413 % (2,165 т), при дозволеній максимальній масі 40 т. В обґрунтування позову вказала, що оскаржувана постанова винесена з порушеннями вимог ст. 283 КУпАП, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення та Порядку фіксації правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі. Зазначив, що відповідачем не було враховано те, що рух здійснювався трьохвісним тягачем, який здійснював перевезення трьохвісного напівпричепу контейнеровозу, що може мати максимальну загальну вагу 44 т, а не 40 т. Також вказав, що перевезення вантажу даним транспортним засобом здійснювалося не у контейнері, а у змінному кузові. За таких обставин, просить визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову та справу про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.08.2024 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

06.11.2024 року представник відповідача подала до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнала та вказала, що позивач здійснив перевезення вантажу трьохвісним тягачем, який здійснював перевезення трьохвісного напівпричепу, що може мати максимальну загальну вагу 40 т, а не 44 т. При цьому, з фотографій, доданих до оскаржуваної постанови вбачається, що т/з MAN TGХ 26.400, номерний знак НОМЕР_1 , здійснював перевезення предмета з ознаками контейнера з тентованим верхом, який не містив фітингів та без будь-якого маркування. Доказів перевезення вантажу саме за допомогою змінного кузову позивач не надав. В оскаржуваній постанові вказано фактичні показники маси даного транспортного засобу вже з урахуванням похибки вимірювального приладу. Вважає, що оскаржувана постанова містить необхідну інформацію, відповідає вимогам чинного законодавства, а тому просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін не надходили.

За таких обставин, суд вирішує справу без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА № 00020888 від 25.07.2024 року, винесеної старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Конаревою В.В., 08.07.2024 року о 13:11 год. на а/д м-2, км 74+810 м, Полтавська область, відповідальна особа ОСОБА_1 допустив рух транспортного засобу MAN TGХ 26.480, номерний знак НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,413 % (2,165 т), за що передбачено адміністративну відповідальність за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн. Дана постанова підписана кваліфікованим електронним підписом Конаревої В.В. Виміряні з урахуванням похибки вагові параметри транспортного засобу - загальна маса 42165 кг, кількість вісей - 6, загальна маса без урахування похибки - 46850 кг (а.с. 13).

При цьому, з даної постанови вбачається, що вимірювання ваги транспортного засобу здійснювалося технічним засобом WIM 7, WAGA-WIM35 яке має свідоцтва про повірку, які були чинними станом на день вчинення правопорушення (а.с. 86-87, 88-89).

Згідно свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_1 є власником транспортного засобу (спеціалізованого вантажного сідлового тягача) MAN TGХ 26.480, номерний знак НОМЕР_1 , та спеціалізованого напівпричепу н/пр-контейнеровоза для перевезення контейнерів або встановлення кузова для перевезення сипких вантажів з тентом/без тенту з можливістю самоскидного розвантаження ящиків для робочих інструментів, ідентифікаційний номер про дубльований в УМДБСЕ САНТОДОР Krone SDP 27, номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 15-18).

Як вбачається з товарно-транспортної накладної від 08.07.2024 року № 4, транспортний засіб MAN TGХ 26.480, номерний знак НОМЕР_1 , зі спеціалізованим причепом-контейнеровозом Krone SDP 27, номерний знак НОМЕР_2 , здійснював перевезення сипучого вантажу - пшениці масою 27329 кг (27,32 т) із с. Мідянівка Полтавського району Полтавської області, що було завантажене вантажовідправником шляхом насипу, загальна маса транспортного засобу з вантажем 43880 кг (43,88 т) (а.с. 14).

Частиною другою статті 132-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Згідно ч. 1 ст. 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за ч. 2 ст. 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

У пункті 22.5 ПДР України наведені максимальні значення фактичної маси (підпункт "б"), навантаження на вісь (підпункт "в") транспортних засобів та їх составів, за умови дотримання яких допускається їх рух автомобільними дорогами. Зокрема максимальне значення допустимої фактичної маси диференційоване в залежності від типу транспортного засобу (вантажних автомобілів, комбінованих транспортних засобів та автопоїздів) та виду автомобільних доріг загального користування (дороги державного та місцевого значення).

Так, згідно з п. 22.5 б) ПДР України рух транспортних засобів та їх составів з допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси на дорогах державного значення для:

-трьохвісного автомобіля (тягача) з двовісним або трьохвісним напівпричепом - 40 т;

-трьохвісного автомобіля (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра - 44 т.

Позивач стверджує, що транспортний засіб MAN TGS 26.400, номерний знак НОМЕР_3 , зі спеціалізованим причепом-контейнеровозом Krone SDP 27, номерний знак НОМЕР_4 , являється трьохвісним автомобілем (тягачем) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення змінного кузову, а відповідач стверджує, що вони являються трьохвісним автомобілем (тягачем) з трьохвісним напівпричепом.

Водночас, належність автомобільної дороги Н-01 до доріг державного значення сторонами не заперечується.

Згідно п. 1.10 ПДР України причіп - транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортних засобів належать також напівпричепи і причепи-розпуски.

Тобто, ПДР України розрізняє причепи та напівпричепи як ціле та частину, при цьому, напівпричеп (контейнеровоз) являється складовою поняття напіпричепа.

Відповідно до пояснювальної записки записка до статті 1j Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки мдп (Конвенція МДП 1975 року), учасником якої є Україна, термін «контейнер» означає предмет транспортного обладнання (клітка, знімна цистерна або подібний засіб):

-повністю або частково закритий для утворення ємності, призначеної для поміщення вантажів;

-що має постійний характер і, відповідно, є достатньо міцним, щоб бути придатним для багаторазового використання;

-спеціально сконструйований для полегшення перевезення вантажів одним або кількома видами транспорту без проміжного перевантаження;

-сконструйоване таким чином, щоб полегшити його перевантаження, зокрема з одного виду транспорту на інший;

-сконструйоване таким чином, щоб його можна було легко завантажувати і розвантажувати, а також

-з внутрішнім об`ємом не менше одного метра кубічного "знімні кузови" розглядаються як контейнери.

Як вбачається з пояснювальної записки записка до статті 1j цієї Конвенції знімний кузов означає вантажне відділення, яке не має засобів пересування і яке призначене, зокрема, для перевезення на дорожньому транспортному засобі, шасі якого, разом з основою кузова, спеціально пристосовано для цього випадку. Термін також включає знімний кузов, який є вантажним відділенням, розробленим спеціально для комбінованого перевезення автомобільним та залізничним транспортом.

У свою чергу, згідно Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.01.1997 р. № 363, н/причеп-контейнеровоз - транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій-контейнерів.

Також, Наказом № 363 наведено визначення вантажного контейнера як одиницю транспортного обладнання багаторазового використання, призначеного для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень, зручна для механізованого навантаження та розвантаження, завантаження та вивантаження (внутрішній об`єм дорівнює 1 куб.м і більше).

Розрізняють контейнери універсальні, спеціалізовані і контейнери-платформи.

Відповідно до п.п. 17.1 - 17.5 Наказу № 363 універсальні автомобільні контейнери призначені для перевезення дрібних партій вантажів без тари, у первинній або у полегшеній тарі. В цих контейнерах перевозяться продовольчі і промислові товари широкого споживання, продукція виробничо-технічного призначення, сільськогосподарські продукти і домашні речі громадян.

Забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів.

Спеціальні контейнери належать вантажовідправникам і вантажоодержувачам та призначаються для перевезення автомобільним транспортом певних видів вантажів, які потребують додержання особливих умов під час транспортування.

Універсальні автомобільні контейнери, що належать Перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м; місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера.

Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера.

Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб.м).

Так, з фотографій, що містяться за посиланням на веб-сайті, що вказаний в оскаржуваній постанові, (враховуючи правоустановчі документи на транспортні засоби) відображено, що MAN TGХ 26.480, номерний знак НОМЕР_1 , (тягача) перевозив контейнер, до конструкції якого внесено зміни - додано тентований верх (а.с. 83, 85).

Суд зазначає, що саме собою зазначення у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, що він є контейнеровозом, не є свідченням того, що перевезення вантажу здійснювалось у контейнері або у змінному кузові.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 29.01.2020 року в справі № 814/1460/16.

Так, на площадку для перевезення контейнерів установлено кузов із переобладнаного контейнера (зрізано його верхню частину та накрито тентом) з метою збільшення ваги перевезення вантажу. Будь-яке маркування відсутнє. Така зміна функціонального призначення контейнеровоза не надає позивачу можливості збільшити норматив навантаження транспортного засобу.

Будь-яких доказів щодо здійснення вантажного перевезення саме змінним кузовом, ідентифікації такого кузова, доказів щодо придбання або використання змінного кузову до суду позивачем не надано.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивач допустив вантажні перевезення транспортним засобом, який не використовувався в момент зафіксованого порушення як контейнеровоз, що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів, тому фактична маса такого транспортного засобу повинна бути не більше 40 т.

Однак, загальна маса даних транспортних засобів, що була зафіксована пунктом вагового-габаритного контролю у русі становила 42165 кг (42,165 т), а з урахуванням похибки - 46850 кг (46,85 т), що перевищує максимальну допустиму масу на 5,413 % та охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Більш того, з наданої позивачем товарно-транспортної накладної вбачається, що загальна маса транспортного засобу перевищувала 40 т.

Також, позивач підтвердив те, що він являється суб`єктом адміністративного правопорушення в розумінні ст. 14-3 КУпАП, а також те, що належні йому на праві власності транспортний засіб MAN TGХ 26.480, номерний знак НОМЕР_1 , зі спеціалізованим причепом-контейнеровозом Krone SDP 27, номерний знак НОМЕР_2 , 08.07.2024 року о 13:11 год. рухалися на а/д м-2, км 74+810 м, Полтавська область.

При цьому, оскаржувана постанова містить масу перевищення вагової норми та її відсоток, визначений з урахуванням похибки, та посилання на нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги, визначені п. 22.5 ПДР України, а також відомості про марку, модель, номерний знак транспортного засобу, відповідальну особу.

Відтак, суд відхиляє доводи позивача про те, що в оскаржуваній постанові не зазначено всіх необхідних даних, оскільки у постанові містяться достатні фактичні дані вчинення адміністративного правопорушення, а відтак зміст оскаржуваної постанови відображає усі істотні ознаки складу адміністративного правопорушення. При цьому, вимоги до змісту постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, визначені законодавцем та закріплені в п. 17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 року № 1174, а також ст. 283 КУпАП, уповноваженою особою відповідача були дотримані.

Інші доводи позивача також не спростовують самого факту правопорушення.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17.

Як вбачається із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, враховуючи вимоги ст. 77 КАС України, згідно якої доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, суд вважає, що відповідачем доведено правомірність винесення постанови серії АА № 00020888 від 25.07.2024 року, у зв`язку з чим, позовні вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають, оскільки не підтверджуються матеріалами справи.

На підставі ст.ст. 1, 7, 132-1, 245, 247, 251, 280, 283 КУпАП, керуючись ст.ст. 8, 9, 12, 72-77, 132, 134, 139, 159, 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, просп. Перемоги, 14) про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення АА № 00020888 від 25.07.2024 року- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його підписаннядо Третього апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В.Драний