Справа № 320/1077/23
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2025-01-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

07 січня 2025 року № 320/1077/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Василенко Г.Ю. розглянувши заяву представника позивача про визнання протиправними дій Головного управління Національної поліції у м. Києві при виконанні рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправними та скасування наказів та поновлення на службі,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправними та скасування наказів та поновлення на службі.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18.10.2023 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у м. Києві № 1236 від 21.11.2022 в частині застосування дисциплінарного стягнення до заступника начальника управління поліції - начальника слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління в м. Києві майора поліції ОСОБА_1 у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Визнано протиправним та скасовано наказ по особовому складу № 1881 о/с від 02.12.2022 про звільнення зі служби в поліції заступника начальника управління поліції - начальника слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління в м. Києві майора поліції ОСОБА_1 .

Поновлено ОСОБА_1 майора поліції на службі в поліції на посаді заступника начальника управління поліції - начальника слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління в м. Києві з 03.12.2022.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції у м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) за весь час вимушеного прогулу з 03.12.2022 по день ухвалення даного рішення, з урахуванням положень пункту 9 розділу І та пунктів 6, 7 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 № 260.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та виплати йому суми середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах одного місяця.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2023 апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м. Києві - залишено без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 18.10.2023 - залишено без змін.

Отже рішення Київського окружного адміністративного суду від 18.10.2023 в адміністративній справі №320/1077/23 набрало законної сили 17.04.2023.

25.06.2024 Київським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи у справі №320/1077/23.

Від представника позивача до суду надійшла заява про визнання протиправним дій (бездіяльність) Головного управління Національної поліції у м. Києві при виконанні рішення від 18.10.2023, в якій він просить:

- визнати протиправними дії (бездіяльність) Головного управління Національної поліції у м. Києві, що полягають у неправильному розрахунку середнього заробітку (грошового забезпечення), всупереч визначеному в Рішенні Київського окружного адміністративного суду від 18.10.2023р. у справі №320/1077/23 порядку, без урахуванням положень пункту 9 розділу І та пунктів 6, 7 розділу ІІІ Порядку №260 та пункту 8 розділу III Порядку №100;

- вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню законодавства Відповідачем, а також заходів щодо забезпечення належного виконання Відповідачем Рішення Київського окружного адміністративного суду від 18.10.2023р. у справі №320/1077/23;

- повідомити Національну поліцію України про протиправні дії (бездіяльність) Головного управління Національної поліції у м. Києві, вчинені при виконанні Рішення Київського окружного адміністративного суду від 18.10.2023р. у справі №320/1077/23, а також зобов`язати Національну поліцію України (як державний виконавчий орган вищого рівня до структури якого входить Відповідач) вжити належних заходів щодо забезпечення правильного та повного виконання Головним управлінням Національної поліції у м. Києві вищевказаного судового рішення, а також щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню законодавства Відповідачем;

- встановити Національній поліції України та Головному управлінню Національної поліції у м. Києві строк для надання відповіді щодо вжитих ними заходів щодо забезпечення належного (правильного та повного) виконання Головним управлінням Національної поліції у м. Києві Рішення Київського окружного адміністративного суду від 18.10.2023р. у справі №320/1077/23, а також щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню законодавства Відповідачем.

В обґрунтування поданої заяви представник позивача зазначає, що середній заробіток, який підлягає виплаті ОСОБА_2 за увесь час вимушеного прогулу, становить 994 080,00 грн., проте відповідач нарахував та виплатив позивачу грошове забезпечення у сумі 155 793,92 грн., тим самим фактично виконав рішення суду лише частково, відповідно у іншій частині рішення суду відповідачем, всупереч чинного законодавства, досі не виконано, що у цій частині є його протиправною бездіяльністю.

Перевіривши матеріали поданої заяви та доданих до неї матеріалів, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно з частини другої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovaki), № 2132/02, пп. 24-27, від 13.06.2006, пп. 18 рішення «Ліпісвіцька проти України» №11944/05 від 12.05.2011).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Ромашов проти України» від 27.07.2004, «Шаренок проти України» від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26.04.2005, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19.02.2009).

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.

Із наведених додатків в заяві представника позивача долучено лиш Постанову про відкриття виконавчого провадження старшим державним виконавцем Петром Гой від 02.07.2024 №75431347.

Суд наголошує, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України «Про виконавче провадження» врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Вказаний порядок встановлений статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема в частині першій цієї статті зазначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Частиною другою статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з частиною третьою статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду врегульований статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з частиною другою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, у заяві зазначаються, зокрема, інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; інформація про хід виконавчого провадження.

Аналіз зазначених вище норм свідчить, що подання до суду заяви у порядку, передбаченому статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України, можливе за умови перевірки виконання рішення суду під час примусового виконання в органах державної виконавчої служби.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21 березня 2019 року по справі №805/1458/17-а та від 27 червня 2019 року по справі №807/220/18.

Тобто, при здійсненні судового контролю за виконанням рішення суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, обов`язково підлягають з`ясуванню обставини виконання судового рішення в примусовому порядку, а не обставини невиконання, або неналежного виконання відповідачем судового рішення в добровільному порядку.

Вказані висновки також узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 20 січня 2021 року по справі № 640/1364/19.

Таким чином, звернення рішення суду до примусового виконання є обов`язковою передумовою для подання заяви у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки повноваження щодо вчинення дій щодо примусового виконання рішення суду, в тому числі і щодо перевірки його виконання, належать передусім до виконавців, а звернення до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України є виключною мірою, якщо позивачем було вичерпано усі можливі механізми на стадії примусового виконання рішення суду.

Таким чином, перевірка виконання рішення суду має здійснюватися органом державної виконавчої служби, яким мають бути вжиті заходи щодо примусового виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 18.10.2023 у справі № 320/1077/23.

Судом не встановлено, що загальний порядок виконання судового рішення, в тому числі і в примусовому порядку, не дав очікуваного результату, або що відповідач створює перешкоди для виконання рішення в примусовому порядку.

Крім того, судом встановлено, що ухвалою Верховного Суду від 10.10.2024 зупинено виконання рішення Київського окружного адміністративного суду в частині зобов`язання Головне управління Національної поліції у м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) за весь час вимушеного прогулу з 03.12.2022 по день ухвалення даного рішення, з урахуванням положень пункту 9 розділу І та пунктів 6, 7 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 № 260 до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

З огляду на викладене, заява про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень при виконанні рішення суду у справі №320/1077/23 є передчасною, а тому в задоволенні заяви належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтями 243, 248, 383 Кодексу адміністративного судочинства України суд

у х в а л и в:

Заяву представника позивача у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративній справі за позовною ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправними та скасування наказів та поновлення на службі залишити без задоволення.

Копію ухвали надіслати (вручити) учасникам справи (їхнім представникам).

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Василенко Г.Ю.