Справа № 380/7196/24
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2025-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/7196/24 пров. № А/857/15795/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Глушка І.В. та Довгої О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.06.2024р. в адміністративній справі за позовом представника адвоката Каверіна Сергія Миколайовича, діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними; зобов`язання нарахувати і виплатити грошову компенсацію вартості за неотримане протягом проходження служби речове майно без застосування пропорційності часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу (суддя суду І інстанції: Сподарик Н.І., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 07.06.2024р., м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена.),-

В С Т А Н О В И В:

03.04.2024р. за допомогою системи «Електронний суд» представник адвокат Каверін С.М., діючий на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати протиправними дії відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування ОСОБА_1 компенсації за неотримане речове майно пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна, до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу ДПС;

зобов`язати відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за належне, але не отримане протягом проходження військової служби, речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затв. постановою Кабінету Міністрів /КМ/ України № 178 від 13.03.2016р., без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби за цінами предметів речового майна, визначеними станом на 01.01.2024р. наказом Адміністрації ДПС України № 1130-АГ від 22.12.2023р. «Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації» (а.с.1-4).

Розгляд справи здійснений судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в письмовому провадженні) за наявними матеріалами справи (а.с.21 і на звороті).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07.06.2024р. заявлений позов задоволено; визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування при звільненні ОСОБА_1 компенсації за неотримане речове майно пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу ДПС; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затв. постановою КМ України № 178 від 13.03.2016р., без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу ДПС, за цінами предметів обмундирування, визначеними станом на 01.01.2024р. наказом Адміністрації ДПС України № 1130-АГ від 22.12.2023р. «Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації»; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 968 грн. 96 коп. (а.с.33-35).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ), який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.33-41).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що на день виключення зі списку особового складу загону та всіх видів забезпечення та на час закінчення військової служби спору між позивачем та прикордонним загоном щодо виплачених сум не було.

До спірних правовідносин повинна застосовуватись Інструкція про порядок речового забезпечення військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період, затв. наказом Міністерства внутрішніх справ /МВС/ України № 1132 від 31.10.2016р., оскільки саме ця Інструкція регулює правовідносини, що виникають між військовослужбовцем та ДПС України щодо компенсування грошових коштів за неотримане речове майно. Пунктом 10 розділу І вказаної Інструкції визначено, що речове майно особистого користування військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, видається в їхню власність. За неотримане згідно із встановленими нормами речового забезпечення речове майно їм виплачується грошова компенсація у порядку, визначеному чинним законодавством України.

Нарахування грошової компенсації військовослужбовцям під час їхнього звільнення з військової служби в запас, відставку або загибелі (смерті), за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно, здійснюється пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу ДПС.

На виконання вищезазначеної норми Адміністрацією ДПС України видано розпорядження № 33 від 11.02.2017р. «Про доведення вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації та утримання за речове майно, строк носіння якого не закінчився», яким затверджується додаток № 1 «Вартість належних до видачі предметів речового майна».

У спірних правовідносинах при нарахуванні грошової компенсації за окремим видами речового майна необхідно обов`язково враховувати такі складові як момент виникнення права на отримання майна, норму належності, термін експлуатації, ціна на час набуття права, кількість предметів належних до видачі та термін який минув з останнього моменту отримання предметів речового майна.

Тобто, при визначенні суми, що підлягає до виплати, необхідно звертати увагу на момент коли у військовослужбовця виникає право на отримання відповідного речового майна та ціна на це майно в момент виникнення права відповідно до розрахунків, що затверджені відповідними розпорядженнями Адміністрації ДПС України.

Відповідно до довідки № 28/24 від 02.03.2024р. про вартість речового майна, що належить до видачі, позивачу нарахована та виплачена грошова компенсація за речове майно. У свою чергу, позивач не оскаржував вказану довідку, а тому останню слід вважати чинною.

Отже, позивач дійсно має право на грошову компенсацію замість неотриманого речового майна та вказане право було в повному обсязі реалізовано відповідачем, оскільки така виплата здійснена.

Позивач під час служби набув право на деякі види речового майна особистого користування, яке на даний час не передбачено нормами забезпечення та не закуповується ДПС України, що в свою чергу свідчить про те, що нарахування грошової компенсації необхідно здійснювати пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна та за цінами, визначеними станом на момент виникнення права.

При цьому зауважив, що Порядок № 178 визначає механізм виплати вартості грошової компенсації за неотримане речове майно, а Інструкція № 1132 - організацію та порядок речового забезпечення визначених категорій осіб. Відтак, неврахування Інструкції № 1132 відповідачем під час здійснення розрахунку компенсації за неотримане речове майно було б порушенням чинного законодавства, яким врегульовано відповідне питання.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 проходила військову службу в ДПС України.

Наказом начальника 7 прикордонного загону ДПС України № 229-ОС від 16.02.2024р. майора ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас відповідно до пп.«г» п.3 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; відповідно до наказу № 295-ОС від 02.03.2024р. останню виключено із списків особового складу загону та усіх видів забезпечення (а.с.11, 12).

Під час проходження військової служби та звільнення в запас ОСОБА_1 перебувала на речовому забезпеченні в ІНФОРМАЦІЯ_4 (Військова частина НОМЕР_1 ).

02.03.2024р. ОСОБА_1 звернулася до відповідача із рапортом про виплату у зв`язку із звільненням з військової служби грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за цінами, встановленими на 01.01.2024р. (а.с.6).

11.03.2024р. у відповідь на адвокатський запит відповідач скерував, зокрема, довідку № 28/24 від 02.03.2024р. про вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 , на суму 144758 грн. 10 коп.; також повідомив про те, що довідку № 28/24 від 02.03.2024р. складено на підставі Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затв. постановою КМ України № 178 від 13.03.2016р., наказу МВС України № 1132 від 31.10.2016р. «Про речове забезпечення військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби в мирний час та особливий період» та за цінами відповідно до наказу Адміністрації ДПС України № 1130-АГ від 22.12.2023р. «Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації» (а.с.7 і на звороті).

Вважаючи, що компенсацію за неотримане речове майно відповідач нарахував позивачу не в повному обсязі та не за цінами станом на 01.01.2024р., встановленими наказом Адміністрації ДПС України № 1130-АГ від 22.12.2023р. «Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації», представник позивач звернувся до суду із розглядуваним позовом.

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що саме Порядком виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затв. постановою КМ України № 178 від 13.03.2016р., встановлено, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Водночас, нарахування позивачу суми компенсації здійснено відповідачем відповідно до цін на речове майно, які були встановлені в період набуття права на отримання відповідного майна та із застосуванням пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу. Ціни на предмети обмундирування, які зазначені у довідці на виплату позивачу при звільненні компенсації за неотримане речове майно, не відповідають цінам вартості предметів обмундирування, визначених наказом Адміністрації ДПС України № 1130-АГ від 22.12.2023р. «Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації».

Таким чином, розрахунок компенсації за неотримане речове майно проведений відповідачем всупереч п.5 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затв. постановою КМ України № 178 від 13.03.2016р., а також не за цінами, встановленими наказом Адміністрації ДПС України № 1130-АГ від 22.12.2023р. «Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації».

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про наявність правових підстав щодо задоволення заявленого позову, з огляду на наступне.

Предметом розглядуваного спору є правильність обчислення відповідачем суми компенсації за неотримане речове майно (а не саме право на отримання такої компенсації, яке сторонами не оспорюється).

Спірні правовідносини регулюються приписами Закону України № 2011-ХІІ від 20.12.1991р. «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Так, відповідно до абз.2 п.1 ст.9-1 вказаного Закону речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку і Управління державної охорони (далі - військовослужбовці) грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - грошова компенсація) визначає Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затв. постановою КМ України № 178 від 16.03.2016р.

Згідно з п.3 цього Порядку грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі:

звільнення з військової служби;

загибелі (смерті) військовослужбовця;

переведення військовослужбовця до інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, правоохоронних органів спеціального призначення і державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями для подальшого проходження військової служби з виключенням із списків особового складу військової частини.

Відповідно до п.4 вказаного Порядку грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Пунктом 5 зазначеного Порядку визначено, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Організацію та порядок речового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, курсантів вищих військових навчальних закладів, військовослужбовців, які були призвані на строкову військову службу та військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військовозобов`язаних, призваних на навчальні та спеціальні збори, резервістів (далі - військовослужбовці), ліцеїстів та працівників Держприкордонслужби в мирний час та особливий період, визначає Інструкція про порядок речового забезпечення військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період, затв. наказом МВС України № 1132 від 31.10.2016р.

Згідно з п.10 вказаної Інструкції речове майно особистого користування військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, видається в їхню власність. За неотримане згідно із встановленими нормами речового забезпечення речове майно їм виплачується грошова компенсація у порядку, визначеному чинним законодавством України.

Нарахування грошової компенсації військовослужбовцям під час їхнього звільнення з військової служби в запас, відставку або загибелі (смерті), за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно здійснюється пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби.

За бажанням військовослужбовця йому видаються предмети форменого одягу на суму грошової компенсації.

Як достовірно встановлено під час судового розгляду, при звільненні з військової служби ОСОБА_1 згідно довідки № 28/24 від 02.03.2024р. нарахована грошова компенсація за неотримане речове майно в сумі 144758 грн.10 коп.

При цьому, нарахування суми компенсації здійснено відповідно до цін на речове майно, які були встановлені в період набуття права на отримання відповідного майна та зі застосуванням пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу, що не заперечується відповідачем.

Водночас, відповідач стверджує, що його дії ґрунтуються застосовуванні п.5 Порядку № 178 із прив`язкою до п.3 цього Порядку, а також Інструкції № 1132. На переконання сторони позивача, підлягають врахуванню закупівельні ціни на речове майно, визначені станом на 1 січня поточного року та без застосування будь-яких пропорцій, як це передбачено п.5 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затв. постановою КМ України № 178 від 16.03.2016р., що є нормативно-правовим актом вищої юридичної сили, ніж Інструкція про порядок речового забезпечення військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період, затв. наказом МВС України № 1132 від 31.10.2016р.

Частиною 3 ст.7 КАС України передбачено, що у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Отже, при нарахуванні та виплаті грошової компенсації вартості за неотримане речове майно слід керуватися актом вищої юридичної сили, яким є Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затв. постановою КМ України № 178 від 16.03.2016р., тоді як норми Інструкції про порядок речового забезпечення військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період, затв. наказом МВС України № 1132 від 31.10.2016р., підлягають використанню лише в частинах, які не суперечать такому акту.

Відповідно до ч.1 ст.9-1 Закону України № 2011-ХІІ від 20.12.1991р. «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Конституційний Суд України у рішеннях № 8-рп/99 від 06.07.1999р. та № 5-рп/2002 від 20.03.2002р. неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо.

Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 1130-АГ від 22.12.2023р. «Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації» визначено вартість предметів обмундирування для визначення розміру компенсації за речове майно при звільненні військовослужбовців у 2024 році, про що наголошено п.1 вказаного розпорядження, яким визначено, що нарахування в період з 1 січня по 31 грудні 2024 року військовослужбовцям, які проходять військову службу, грошової компенсації замість належних до видачі, але неотриманих протягом проходження військової служби предметів речового майна особистого користування, здійснювати відповідно до його розрахунку вартості, що додається, а тому на день виплати позивачеві компенсації така мала бути розрахована за цінами вказаного наказу.

Таким чином, у позивача виникло право на отримання грошової компенсації за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затв. постановою КМ України № 178 від 16.03.2016р., без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби, та з урахуванням вартості одиниці речового майна станом на 1 січня поточного року.

Апеляційний суд враховує, що у постанові від 17.03.2020р. у справі № 815/5826/16 Верховний Суд сформував правовий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах зазначивши, що з боку військової частини порушено право позивача на отримання компенсації за неотримане речове майно виходячи із закупівельної вартості такого майна станом на 1 січня року, в якому проведено виплату.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 23.08.2019р. у справі № 2040/7697/18, від 14.11.2018р. у справі № 809/1488/16.

Враховуючи вищенаведені обставини та правові норми чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем було порушено право позивача на отримання грошової компенсації за неотримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості такого майна станом на 1 січня поточного року, в якому проведено виплату, а саме 2024 року.

За таких обставин дії відповідача щодо нарахування грошової компенсації за неотримане речове майно пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу позивача, та незастосування при розрахунку грошової компенсації закупівельної вартості такого майна станом на 01.01.2024р. за цінами, визначеними наказом Адміністрації ДПС України № 1130-АГ від 22.12.2023р. «Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації», є протиправними.

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, колегія суддів приходить до переконання про наявність правових підстав для задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача задоволені у визначений спосіб.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відповідно до ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ).

Приймаючи до уваги викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.06.2024р. в адміністративній справі № 380/7196/24 залишити без задоволення, а вказане рішення суду - без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта ІНФОРМАЦІЯ_5 (Військова частина НОМЕР_1 ).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді І. В. Глушко
О. І. Довга
Дата складання повного тексту судового рішення: 06.01.2025р.