Справа № 464/7805/24
Суддя: Жила В. С.
Дата ухвалення: 2025-01-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/7805/24
пр.№ 2-а/464/10/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.01.2025 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Жили В.С.,

за участі секретаря судового засідання Харук У.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, поданою адвокатом Окуневичем М.В., до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ) про скасування постанови № 420 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (позовну заяву сформовано та надіслано до суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС).

В обґрунтування позовних вимог представник позивача покликався на те, що 04.11.2024 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 винесено постанову № 420 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою на позивача накладено штраф у сумі 17 000 грн. Вважає означену постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки не містить зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення та відсутнє посилання на конкретну норму права, яку нібито порушив позивач. Крім того, в оскаржуваній постанові позивача не було визнано винуватим, натомість до нього застосована відповідальність за правопорушення (санкція). При цьому, позивач не був присутній при розгляді справи, йому не надали можливість надати пояснення, скористатися правничою допомогою, надати клопотання чи подати докази. Також, в оскаржуваній постанові не має посилання на протокол та будь-які інші докази, які підтверджували б його винуватість.

Окрім цього, відповідачем не надавався позивачу на ознайомлення протокол про адміністративне правопорушення з доказами, що підтверджували б вчинення адміністративного правопорушення, а також саму оскаржувану постанову, а лише знято копію та надано вже після її винесення. Відсутність протоколу та інших доказів вини позивача свідчить про недоведення відповідачем «поза розумним сумнівом» складу адміністративного правопорушення відносно позивача, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. Вважає, що відповідачем допущено суттєві порушення при складанні адміністративних матеріалів щодо позивача, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі відносно позивача за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді від 19.11.2024 означену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 29.11.2024 з метою повного та всебічного з`ясування усіх обставин у справі, надання особистих пояснень щодо предмета спору, визнано явку позивача в судове засідання у справі обов`язковою, витребувано в останнього належним чином засвідчені копії його військово-облікового документа та інших документів, які підтверджують постановку та перебування на військовому обліку чи зняття з такого. Окрім цього, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 надати суду засвідчені належним чином копії документів та інших доказів, що слугували підставою для винесення відносно ОСОБА_1 постанови № 420 від 04.11.2024 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

04.12.2024 від ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшов відзив на позовну заяву, в якій представник відповідача Галапац Ю.Ю. проти задоволення позову заперечив, вказав, що позивачем не зазначено, в яких саме діях полягали порушення відповідача при оформленні оскаржуваної постанови. Пояснив, що 04.11.2024 в ході проведення планового оповіщення військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_3 спільно з працівника ВП ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_1 було запрошено за адресою знаходження органу військового управління ( АДРЕСА_1 ) для уточнення облікових даних військовозобов`язаного. В процесі перевірки особи ОСОБА_1 як військовозобов`язаного, службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено, що особа в жодному ІНФОРМАЦІЯ_5 не перебуває на військовому обліку, військово-обліковий документ відсутній. Оскільки військовий квиток (тимчасове посвідчення військовозобов`язаного) є документом, який засвідчує виконання громадянином свого військового обов`язку, включаючи постановку на військовий облік, відтак, за невиконання цього обов`язку позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Ухвалою суду від 06.12.2024 залучено ІНФОРМАЦІЯ_6 (далі ІНФОРМАЦІЯ_7 ) до участі у справі як співвідповідача.

19.12.2024 ІНФОРМАЦІЯ_6 подано відзив, в якому представник відповідача Сибірякова А.В. вказала на те, що ІНФОРМАЦІЯ_7 не приймав рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, не виносив постанову за справою про адміністративне правопорушення № 420 від 04.11.2024, а повноваженнями щодо винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення наділені керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, в даному випадку ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначила, що 04.11.2024 посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 проводилися заходи оповіщення, в ході яких позивача було запрошено для уточнення облікових даних, проте позивач не надав військово-обліковий документ та за інформацією Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, не прив`язаний до будь-якого військового комісаріату. При цьому, в позові позивач не заперечує факт відсутності у нього військово-облікового документа та такий не надано суду. 04.11.2024 уповноваженою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 складено протокол № 420 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме відсутність військово-облікового документа. При цьому, позивачу була надана можливість надати свої пояснення чи заперечення щодо вказаного правопорушення, зауваження чи заперечення до змісту протоколу. Однак, ОСОБА_1 своїм правом не скористався, клопотань щодо необхідності надання правничої допомоги не заявляв, другий примірник протоколу отримав. ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 був розглянутий протокол та винесено постанову № 420 від 04.11.2024, а тому в задоволенні позову просила відмовити.

19.12.2024 представник позивача Окуневич М.В. подав заперечення на відзив, поданий ІНФОРМАЦІЯ_7 , в якому ствердив про те, що позивач не міг отримати документ, який уповноваженою особою не складався (протокол № 420), а про розгляд адміністративної справи позивачу не було відомо, відповідно останній не був присутній при винесенні оскаржуваної постанови № 420. Вважає, що позивач з об`єктивних причин не зміг скористатись своїм правом на правничу допомогу, подання своїх заперечень, клопотань чи доказів. Отже, із наявних у справі доказів, ні відповідач, ні співвідповідач не довели жодними належними допустимими та достатніми доказами правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та грубо порушено процедуру розгляду адміністративної справи з вимогами КУпАП.

Ухвалою суду від 19.12.2024 повторно зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 надати суду засвідчені належним чином копії документів та інших доказів, що слугували підставою для винесення відносно ОСОБА_1 постанови № 420 від 04.11.2024 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

У судове засідання, призначене на 07.01.2025, позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Окуневич М.В. не з`явилися. 06.01.2025 представник позивача подав пояснення, в яких просив розгляд справи здійснювати за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги задовольнити. Додатково пояснив, що подані відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_4 докази, зокрема, витяг з державного реєстру військовозобов`язаних, сформований 03.12.2024, листи від 11.12.2024, 12.12.2024, є неналежними, не являються доказом вчинення позивачем інкримінованого правопорушення, оскільки вони отримані вже після винесення оскаржуваної постанови, звернув увагу на те, що в наданому відповідачем протоколі № 420 від 04.11.2024 є виправлення в графі «місце народження», невірно зазначено номер телефону позивача та вказано, що розгляд справи відбудеться 04.11.2024 о 16:15 год. При цьому, в оскаржуваній постанові № 420 відсутній час її прийняття, а в графі «рік народження» не вірно вказано дату народження позивача, а в долученій відповідачем постанові № 420 в графі «рік народження» містяться виправлення. Окрім цього, в протоколі № 420 наявні підписи позивача, які очевидно відрізняються один від іншого, а також відрізняються від справжнього його підпису, вказаний протокол та постанову позивач не підписував, не знав про розгляд справи та не був присутнім при прийнятті оскаржуваної постанови, що свідчить відсутність підпису в доданій постанові № 420 та підпису щодо її отримання. Зазначена постанова була надіслана позивачу на поштову адресу, а відмінна постанова № 420, надана відповідачем з підписом позивача, є підробленим документом посадовими особами за що наступає кримінальна відповідальність.

У судове засідання 07.01.2025 представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_3 не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представник співвідповідача Львівського ОТЦК та СП на розгляд справи не з`явився, у відзиві на позовну заяву, просив розгляд справи здійснювати за відсутності його представника.

У зв`язку з неявкою учасників справи, на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 від 04.11.2024 № 420 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Відповідно до такої постанови, 04.11.2024 о 09:00 год під час прийому в ІНФОРМАЦІЯ_9 було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 , 1987 р.н., не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних згідно відомостей ЄДРВ та під час перевірки військово-облікового документа встановлено відсутність зазначеного документа.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Особливим періодом згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» особливий період період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Так, Указом Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію» було прийнято рішення про оголошення та проведення загальної мобілізації, а отже з цього періоду в Україні діє особливий період.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 № 2102- ІХ, в Україні введено воєнний стан. З цієї дати діє воєнний стан, а тому порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію є підставою для притягнення до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII.

Положеннями частин 1 - 3 статті 1 цього Закону визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України . Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями .

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Згідно з ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Як передбачено ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

-уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

-прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

-проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;

-проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

-виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Частиною 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

За умовами ч. 2 ст. 26 цього Закону громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, Додатком 2 вказаного порядку визначено також Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Правила).

Відповідно до п. 1 Правил призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні, зокрема:

-перебувати на військовому обліку;

-прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів;

-у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану: мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон .

Так, зі змісту оспорюваної постанови видно, що ОСОБА_1 порушив правила військового обліку, а саме, 04.11.2024 о 09:00 год. під час прийому в ІНФОРМАЦІЯ_9 було встановлено, що останній не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних згідно з відомостями Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та під час перевірки військово-облікового документа встановлено відсутність у позивача такого документа.

Згідно з протоколом № 420 про адміністративне правопорушення від 04.11.2024 відповідачем встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних згідно відомостей ЄДРВ та під час перевірки військово-облікового документу було встановлено відсутність у ОСОБА_1 зазначеного документа всупереч ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинено правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Як слідує з матеріалів справи, до позовної заяви позивачем не долучено доказів наявності у нього військово-облікового документа.

Водночас на виконання ухвали суду від 29.11.2024, якою, серед іншого, витребувано в ОСОБА_1 належним чином засвідчені копії його військово-облікового документа та інших документів, які підтверджують постановку та перебування на військовому обліку чи зняття з такого, представник позивача Окуневич М.В. заявою від 05.12.2024 повідомив, що ОСОБА_1 перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_11 (станом на даний час ІНФОРМАЦІЯ_12 ), будь-яких документів, а саме військового квитка, тимчасового посвідчення про військовий облік, приписне посвідчення, тощо останньому не надавали та відповідно таких документів у нього немає.

При цьому, відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_4 до відзиву на позовну заяву долучено копію витягу з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів від 03.12.2024 про відсутність у такому реєстрі даних щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Окрім цього, згідно з листом ІНФОРМАЦІЯ_13 від 12.12.2024, долученим відповідачем до матеріалів справи, ОСОБА_4 не перебуває в означеному відділі на військовому обліку, облікова картка військовозобов`язаного на нього не заведена.

Таким чином, наведене у своїй сукупності свідчить про порушення позивачем законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію та спростовує доводи представника позивача про відсутність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки останній на час винесення постанови не перебував на військовому обліку військовозобов`язаних в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, не мавпри собі військово-обліковий документ та не пред`явив такий на вимогу уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

За означеного обставини вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, стороною позивача не спростовано.

При цьому, суд вважає безпідставними покликання представника позивача на порушення ІНФОРМАЦІЯ_4 процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо позивача з огляду на таке.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами тощо (ст. 251 КУпАП).

За умовами ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

У протоколі про адміністративне правопорушення згідно зі ст. 256 КУпАП зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення (ст. 283 КУпАП).

На виконання ухвали суду про витребування доказів, що слугували підставою для винесення відносно ОСОБА_1 постанови № 420 від 04.11.2024, ІНФОРМАЦІЯ_4 надано оригінали протоколу №420 про адміністративне правопорушення від 04.11.2024 та постанови № 420 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, з протоколу № 420 вбачається, що ОСОБА_1 був присутній при його складенні, ознайомлений під підпис про права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також про дату і час розгляду справи щодо нього. У вказаному протоколі містяться підпис останнього про отримання другого примірника протоколу. Водночас, клопотань щодо відкладення розгляду справи чи залучення захисника, зауважень чи письмових пояснень ОСОБА_1 протокол не містить.

Таким чином, покликання сторони позивача про те, що оспорювана постанова винесена відповідачем без складення протоколу є безпідставним.

При цьому, особу ОСОБА_1 було встановлено на підставі паспорта серії НОМЕР_1 , виданого 15.07.2004 Рогатинським РВ УМВС України в Івано-Франківській області (копію окремих сторінок паспорта долучено до матеріалів справи). Окрім цього, в оскаржуваній постанові наявні покликання на ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (щодо обов`язку громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років у період проведення мобілізації мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського), а також на ч. 2 ст. 26 означеного закону (про відповідальність громадян за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації).

За означеного, та враховуючи зміст оскаржуваного рішення, покликання позивача на незазначення в постанові від 04.11.2024 нормативного акту, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення, та відсутність посилання на конкретну норму права, яку нібито порушив позивач, суд вважає необґрунтованими.

Окрім цього, як видно з наявного у матеріалах справи оригіналу постанови № 420 від 04.11.2024, такий містить підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тобто ОСОБА_1 . Доказів надсилання такої постанови позивачу поштовим відправленням матеріали справи не містять, а відтак вказане свідчить про те, що ОСОБА_1 був присутній при розгляді справи та особисто отримав таку постанову.

При цьому, суд враховує ту обставину, що попри визнання явки позивача до суду обов`язковою для надання особистих пояснень, останній в жодне із судових засідань не з`явився, не скерував свого представника, особистих пояснень суду з приводу обставин спірних правовідносин не надав та не подав клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції. Враховуючи означене, а також беручи до уваги відсутність висновку судового експерта про неналежність підпису в оскаржуваній постанові і в протоколі від 04.11.2024 ОСОБА_1 та незаявлення стороною позивача клопотання про призначення відповідної почеркознавчої експертизи, суд відхиляє доводи позивача про неналежність йому підписів у вказаних документах.

Що стосується доводів представника позивача на невірне зазначення в постанові дати народження позивача та наявність виправлень у наданому до суду примірнику постанови у даті народження, виправлень щодо його місця народження у протоколі від 04.11.2024, то суд зазначає, у протоколі про адміністративне правопорушення вірно вказано дату народження, місце проживання та дані паспорта ОСОБА_1 , а відповідно відповідачем вірно встановлено особу позивача.

При цьому, за вірного зазначення всіх інших даних ОСОБА_1 в оскаржуваній постанові, скасування рішення про притягнення позивача до відповідальності, за відсутності військово-облікового документу, тільки з тих підстав, що в постанові невірно вказано дату народження та міститься відповідне виправлення, вказуватиме на формальний підхід та не узгоджуватиметься із завданнями та основними засадами адміністративного судочинства, визначеними ст. 2 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Визначений цією правовою нормою обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Водночас під час розгляду цієї справи судом не встановлено порушень процедури, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З урахуванням наведеного, позивачем не доведено та матеріалами справи не підтверджено факту відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, відтак оскаржена постанова по справі про адміністративне правопорушення є правомірною, підстави для її скасування відсутні.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, суд

ухвалив:

В позові ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено згідно з ч. 4 ст. 286 КАС України протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 272 КАС України.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_14 , АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

Суддя Володимир ЖИЛА