Справа № 280/4780/24
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2025-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року Справа № 280/4780/24 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника адвоката Нероди Алли Ігорівни (вул. Мінеральна, буд. 7-Е, оф. 1002, м. Ірпінь, Київська область, 08202), до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-б, м. Запоріжжя, 69057) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ), в особі представника адвоката Нероди Алли Ігорівни, до Головного управління Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Запорізькій області), третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області, в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №19 від 29.03.2024 про відмову позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №1, відповідно до пункту першого частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язувати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із доданими документами, відповідно до пункту першого частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до пільгового стажу за Списком №1 наступні періоди роботи: з 23.05.2005 року по 21.12.2008 року у ТОВ «Краснолиманське», з 03.02.2009 року по 29.09.2011 року у ДП «Вугільна компанія Краснолиманська», з 10.10.2011 року по 30.07.2012 року у ТОВ «РШС», з 06.08.2012 року по 08.09.2015 року у ПАТ «Шахтоуправління» Покровське», з 16.09.2015 року по 02.07.2017 року у ДП «Вугільна компанія» Краснолиманська», з 10.07.2017 року по 08.02.2018 року у ПП «Селидіввугілля» ОП «Шахта 1-3» Новогродівська», 19.02.2018 року по 02.02.2020 року у ВСП «Шахтоуправління» Білозерське» ТОВ ДТЕК «Добропіллявугілля», з 03.02.2020 року 27.04.2020 року у ТОВ «Шахта Білозерська», з 06.05.2020 року по 22.05.2020 року у ТОВ «Шахтобудівельна компанія», з 28.05.2020 року по 02.05.2024 року у ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» та призначити пенсію на пільгових умовах, з урахуванням висновків рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач (представник позивача) зазначив, що відповідачем не вірно було обраховано пільговий стаж позивача, що в подальшому призвело до прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії. У рішенні-відмові зазначено, що до розрахунку пільгового стажу позивачу не було зараховано період роботи у ОП «Шахта 1/3 «Новогродовська» через те, що нібито не долучено наказ «Про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці» та перелік до нього. Ці документи були надані, однак це чомусь не було враховано при розгляді документів позивача. Крім того, відповідач не зарахував до пільгового стажу позивачу ще ряд періодів роботи. Більше того, відповідач не деталізував у відмові у призначенні пенсії конкретні періоди роботи позивача, їх зарахування/не зарахування у стаж в тому числі у пільговий. Вважає, що відповідач протиправно відмовив у призначенні пенсії, посилаючись на відсутність необхідного пільгового стажу позивача. Просить позов задовольнити.

Ухвалою від 29.05.2024 у справі відкрите спрощене позовне провадження, судовий розгляд призначений без повідомлення (виклику) учасників справи.

04.06.2024 засобами системи «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечив проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування відзиву посилається на те, що страховий стаж позивача складає 42 роки 01 місяць 10 днів. Пільговий стаж за Списком №1 складає 09 років 07 місяців 15 днів, при мінімально необхідному стажу 10 років. Відповідно до алгоритму розрахунку стажу позивача до пільгового стажу зараховано періоди роботи: з 25.06.2005 по 21.12.2008, з 15.02.2009 по 29.09.2011, з 10.10.2011 по 30.07.2012, з 06.08.2012 по 08.09.2015, з 24.09.2015 по 02.07.2017, 19.02.2018 по 02.02.2020, з 03.02.2020 по 27.04.2020. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 10.07.2017 по 08.02.2018. У пільговій довідці від 26.07.2023 №26/310, виданою ОП «Шахта 1/3 Новогродівська» щодо періоду роботи з 10.07.2017 по 08.02.2018, зазначено додаткові відомості про атестацію робочих місць, посилаючись на наказ від 06.03.2014 №2/35-ОП. Проте до довідки №26/310 долучено наказ «Про результати проведеної атестації робочих місць за умовами праці» від 05.03.2019 №2/36-ОП та перелік до нього. Враховуючи те, що позивачем не долучено до довідки №26/310 наказ «Про результати проведеної атестації робочих місць за умовами праці» від 06.03.2014 №2/35-ОП та перелік до нього, тому відсутні законні підстави зарахувати до пільгового стажу спірний період роботи з 10.07.2017 по 08.02.2018. Довідка №26/310 потребує уточнення та перевірки. Вважає, що спірне рішення було винесено законно та обґрунтовано. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

24.06.2024 засобами системи «Електронний суд» від представниці позивача надійшли додаткові пояснення щодо нормативного обґрунтування позовних вимог, в яких вона просить додатково врахувати вимоги ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

01.07.2024 засобами системи «Електронний суд» від представниці позивача надійшло клопотання про долучення додаткових доказів, а саме: відповіді ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» від 27.06.2024 з доданими документами (завіреною копією наказу №2/35-ОП від 06.03.2014 «Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці», довідкою про підтвердження наявного трудового стажу №26/483 від 24.06.2024, інформацією про зміну найменувань підприємств).

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши усі наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

21.03.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду у Київської області із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (на підставі п. 1 ч. 2 ст. 114 даного Закону). До заяви позивач надав усі наявні у нього документи на підтвердження обставин, стажу та віку для призначення пенсії на пільгових умовах (трудову книжку, паспорт громадянина України, копію РНОКПП, диплом, військовий квиток, накази та довідки на підтвердження стажу роботи).

Зазначена заява разом з усіма документами за принцип екстериторіальності була передана для опрацювання та прийняття рішення до ГУ ПФУ в Запорізькій області

Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 29.03.2024 за №19 позивачу відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах за списком №1, з урахуванням п.1 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю, необхідного пільгового стажу роботи.

Так, у вказаному рішенні зазначено, що страховий стаж позивача складає 42 роки 01 місяць 10 днів.

Пільговий стаж за Списком №1 складає 09 років 07 місяців 15 днів.

Вік позивача на момент звернення становить 50 років 02 дні.

Згідно з трудовою книжкою серії № НОМЕР_1 від 19.10.1999 до страхового стажу не зараховано період роботи:

- з 06.12.1993 по 04.04.1994, оскільки запис про звільнення завірено нечитабельною печаткою. Для зарахування вищезазначеного періоду необхідно долучити уточнюючу довідку.

До пільгового стажу не зараховано період:

- з 10.07.2017 по 10.07.2017, згідно долученої пільгової довідки від 26.07.2023 №26/310, виданою ОП «Шахта 1/3 Новогродівська», оскільки за цей період не долучено наказ «Про результати проведеної атестації робочих місць за умовами праці» та Перелік до нього.

Як зазначив відповідач у відзиві позивачу до пільгового стажу не зарахований період з 10.07.2017 по 08.02.2018 (а не з 10.07.2017 по 10.07.2017).

Не погодившись з рішенням відповідача, в частині недостатності пільгового стажу для призначення пенсії за віком, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд зазначає таке.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12 серпня 1993 р. №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже основним, документом, що підтверджує стаж, в тому числі і пільговий є трудова книжка. Уточнююча довідка необхідна лише в тих випадках, коли трудова книжка не містить інформації, необхідної для встановлення певних обставин.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі №233/2084/17, від 31.03.2020 у справі №678/65/17, від 10.12.2020 у справі №195/840/17, від 25.02.2021 у справі №683/3705/16-а, від 24.06.2021 у справі №758/15648/15-а та інших.

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 19.10.1999, яка додана до позовної заяви, позивач у справі працював на наступних посадах та в такі періоди:

Запис від 06.06.1992 року.

- служба в ВСУ (згідно трудової книжки). Також на підтвердження вказаної обставини додатково надана копія військового квитка;

Запис від 03.11.1993 року

- ОГСО при Дмитрівському міськвідділі;

Запис №1 від 06.12.1993 року

- прийнятий в ОГСО, стрілком воєнізованої команди;

Запис №2 від 04.04.1994 року.

- звільнений за власним бажанням;

Запис №3 від 05.04.1994 року

- проходив службу в державній службі охорони при УРС Донецької області;

Запис №4 від 19.10.1999 року.

- Служив в органах внутрішніх справ;

Запис №5 від 21.10.1999 року

- Працював охоронцем в Державній холдинговій компанії «Краснолиманська»;

Запис №6 від 03.12.2003 року

- звільнений за власним бажанням;

Запис №7 з 06.08.2004 року

- Працював інкасатором у Службі інкасації (міжрайонний відділ державної служби охорони при Красноармійському);

Запис №8 від 30.04.2005 року

- звільнений за власним бажанням;

Запис №9 з 23.05.2005 року

- прийнятий учнем машиніста підземних установок з повним робочим днем в шахті ТОВ «Краснолиманська»;

Запис №10 з 05.05.2005 року

- переведений машиністом підземних установок 3 розряду із з повним робочим днем в шахті ТОВ «Краснолиманська»;

Запис №11 від 07.12.2007 року та від 08.02.2008 року

- учень прохідника підземного з постійним підземним робочим днем в шахті на період практики ТОВ «Краснолиманська»;

Запис №12 від 11.03.2008 року

- переведений прохідником підземним 5 розряду з постійним підземним робочим днем в шахті ТОВ «Краснолиманська»;

Запис №13 від 21.12.2008 року

- звільнений за згодою сторін з ТОВ «Краснолиманська»;

Запис №14 від 03.02.2009 року

- прийнятий прохідником 4 розряду з повним робочим днем в шахті ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська»;

Запис №15 від 05.05.2009 року

- переведений прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська»;

Запис №16 від 29.09.2011 року

- звільнений за власним бажанням ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська»;

Запис №17 від 10.10.2011 року

- прийнятий прохідником підземним з 5 розрядом з повним робочим днем в шахті ТОВ «РШС»;

Запис №18 від 30.07.2012 року

- звільнений за власним бажанням ТОВ «РШС»;

Запис №19 від 06.08.2012 року

- прийнятий на роботу прохідником підземним з 5 розрядом ПАТ «Шахтоуправління «Покровське»;

Запис №20 від 01.04.2013 року

- переведений прохідником підземним з 4 розрядом з повним робочим днем в шахті тимчасово на 1 місяць по 30.04.2013 року ПАТ «Шахтоуправління «Покровське»;

Запис №21 від 08.09.2015 року

- звільнений за власним бажанням ПАТ «Шахтоуправління «Покровське»;

Запис №22 від 16.09.2015 року

- прийнятий на роботу прохідником підземним з 5 розрядом з повним робочим днем в шахті ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська»;

Запис №23 від 02.07.2017 року

- звільнений за власним бажанням ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська»;

Запис №24 від 10.07.2017 року

- прийнятий машиністом підземних установок 3 розряду ПП «Селидіввугілля» ОП «Шахта 1-3» Новогродівська» з повним робочим днем в шахті;

Запис №25 від 02.08.2017 року

- переведений підземним прохідником 5 розрядом з повним робочим днем в шахті по підготовчих роботах ПП «Селидіввугілля» ОП «Шахта 1-3» Новогродівська»;

Запис №26 від 08.02.2018 року

- звільнений за власним бажанням ПП «Селидіввугілля» ОП «Шахта 1-3» Новогродівська»;

Запис №27 від 19.02.2018 року

- прийнятий прохідником підземним 4 розряду з повним робочим днем в шахті ВСП «Шахтоуправління «Білозерське» ТОВ ДТЕК «Добропілля вугілля»;

Запис №28 від 17.03.2018 року

- переведено прохідником 5 розряду з повним робочим днем в шахті ВСП «Шахтоуправління «Білозерське» ТОВ ДТЕК «Добропілля вугілля»;

Запис №29 від 02.02.2020 року

- звільнено за переведення до ТОВ «Шахта Білозерська»;

Запис №30 від 03.02.2020 року

- прийнятий прохідником 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті ТОВ «Шахта Білозерська»;

Запис №31 від 27.04.2020 року

- звільнено за угодою сторін ТОВ «Шахта Білозерська»;

Запис №32 від 06.05.2020 року

- прийнятий прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземних роботах по строковому трудовому договору ТОВ «Шахтобудівельна компанія»;

Запис №33 від 22.05.2020 року

- звільнений за власним бажанням ТОВ «Шахтобудівельна компанія»;

Запис №34 від 28.05.2020 року

- прийнятий прохідником 5 розряду підземним з повним робочим днем у шахті ПАТ «Шахтоуправління «Покровське»;

Запис №35 від 27.05.2022 року

- переведено машиністом підземних установок 3 розряду з повним робочим днем у шахті ПАТ «Шахтоуправління «Покровське»;

Запис №36 від 04.07.2022 року

- переведено прохідником 4 розряду підземним з повним робочим днем у шахті ПАТ «Шахтоуправління «Покровське»;

Запис №37 від 01.09.2023 року

- переведено прохідником підземним 5 розрядку з повним робочим днем в шахті ПАТ «Шахтоуправління «Покровське»;

Запис №38 від 02.05.2024 року

- звільнений з ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», у зв`язку з виявленою невідповідностю займаній посаді за станом здоров`я, п. 2 ст. 40 КзпП.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18.11.2005 №383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Згідно з п. 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку №637.

Як вже зазначалось вище, пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, в яких має бути зазначені періоди, що зараховуються до спеціального трудового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, що зараховується до спеціального трудового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, на підставі яких видана довідка.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі №233/2084/17, від 31.03.2020 у справі №678/65/17, від 10.12.2020 у справі №195/840/17, від 25.02.2021 у справі №683/3705/16-а, від 24.06.2021 у справі №758/15648/15-а та інших.

Судом встановлено, що позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться записи про відповідний трудовий стаж із відомостями, які відповідають вимогам законодавства на підтвердження права на пенсію на пільгових умовах, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Більш того, на підтвердження свого пільгового стажу позивач відповідно до вимог законодавства, зокрема ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» надав ряд довідок та підтверджуючих документів.

Зокрема, за спірний період з 10.07.2017 по 02.08.2017 позивач надав наказ №109 к від 02.08.2017, відповідно до якого він виконував гірничі роботи з видобутку вугілля за професією посадою машиніст підземних установок на дільниці ПР-1, з повним робочим днем під землею, що передбачена Списком 1 розділ 1 підрозділ, підстава ПКМУ від 24.06.2016 р. №461.

Щодо посилання відповідача про не долучення за цей період наказу «Про результати проведеної атестації робочих місць за умовами праці», то суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах щодо атестації робочого місця у подібних правовідносинах, а саме:

« особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII.

Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник».

Частиною 5 ст.242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, за приписами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Державний реєстр) - це організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб, Пенсійний фонд України (далі - Пенсійний фонд) - це орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом.

Статтею 16 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», визначено, що державний реєстр створюється для забезпечення в тому числі ведення обліку платників і застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікації.

За приписами статті 20 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», передбачено, які відомості містить реєстр застрахованих осіб. Зі змісту даної статті вбачається, що вказаний реєстр містить відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості, в тому числі і відомості про особливі умови праці, що дають право на пільги із загальнообов`язкового державного соціального страхування, відомості про облік стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства.

Відомості по спеціальному стажу позивача, за формою ОК-5, підтверджують той факт, що спірний період його роботи відносяться до пільгового стажу, а тому має бути зарахований до пільгового стажу позивача та врахований при розрахунку пенсії за віком на пільгових умовах.

Більш того, представником позивача до матеріалів справи додано відповідь ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» від 27.06.2024 з доданими документами, а саме: завіреною копією наказу №2/35-ОП від 06.03.2014 «Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці» та довідкою про підтвердження наявного трудового стажу №26/483 від 24.06.2024, які підтверджують атестацію робочого місця позивача.

Отже, враховуючи вищевикладене відповідачем протиправно не зараховано до стажу з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком №1 періоду роботи позивача з 10.07.2017 по 08.02.2017.

Крім того суд зауважує, що з наданого відповідачем алгоритму розрахунку пенсії встановлено, що твердження відповідача викладені в спірному рішенні та відзиві щодо зарахування всіх періодів (окрім періоду з 10.07.2017 по 08.02.2017) до пільгового стажу не відповідають дійсності.

Зокрема з зазначеного алгоритму вбачається, що до пільгового стажу позивача не зараховано період роботи з 23.05.2005 по 08.06.2005, з 10.10.2011 по 30.07.2012, з 06.08.2012 по 08.09.2015 та з 28.05.2020 по 02.05.2024, проте позивачем надавались до заяви документи, які підтверджують його роботи на посадах, робота на яких відноситься до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №1. Також ці періоди відображені у Відомостях по спеціальному стажу позивача, за формою ОК-5.

З огляду на це суд наголошує, що відповідно до пункту 3 частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Суд також звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини (наприклад, рішення у справі «Suominen v. Finland», заява №37801/97, пункт 36), відповідно до якої орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень; принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішенням було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

З урахуванням вищевказаного, суд зазначає, що Конституцією України та КАС України прямо передбачений обов`язок суб`єктів владних повноважень дотримуватися принципу належного урядування, відповідно, адміністративні суди під час розгляду та вирішення спорів, що виникають у сфері публічно-правових відносин, мають перевіряти дотримання цього принципу у всіх його аспектах з урахуванням конкретних обставин справи. Фактичне застосування принципу належного урядування є своєрідним «маркером» того як в Україні гарантуються статті 1, 3, 6, 8, 19, 55, 56, 124 Конституції України, а суди застосовують частину другу статті 2 КАС України та статті 3 і 4 Угоди про асоціацію з ЄС.

Відтак, невиконання суб`єктом владних повноважень законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Верховний Суд у постанові від 11 вересня 2023 року у справі №420/14943/21 сформулював правовий висновок про те, що критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень є:

1) логічність та структурованість викладення мотивів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення;

2) пов`язаність наведених мотивів з конкретно наведеними нормами права, що становлять легітимну основу такого рішення;

3) наявність правової оцінки фактичних обставин справи (поданих заявником документів, інших доказів), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону під час прийняття відповідного рішення суб`єкта владних повноважень;

4) відповідність висновків, викладених у такому рішенні, фактичним обставинам справи;

5) відсутність немотивованих висновків та висновків, які не ґрунтуються на нормах права.

Очевидним є те, що рішення ГУ ПФУ в Запорізький області від №19 від 29.03.2024 не відповідає критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відтак є протиправним та підлягає скасуванню.

Також, для належного захисту прав та інтересів позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахуванням до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи позивача: з 23.05.2005 року по 21.12.2008 року у ТОВ «Краснолиманське», з 03.02.2009 року по 29.09.2011 року у ДП «Вугільна компанія Краснолиманська», з 10.10.2011 року по 30.07.2012 року у ТОВ «РШС», з 06.08.2012 року по 08.09.2015 року у ПАТ «Шахтоуправління» Покровське», з 16.09.2015 року по 02.07.2017 року у ДП «Вугільна компанія» Краснолиманська», з 10.07.2017 року по 08.02.2018 року у ПП «Селидіввугілля» ОП «Шахта 1-3» Новогродівська», 19.02.2018 року по 02.02.2020 року у ВСП «Шахтоуправління» Білозерське» ТОВ ДТЕК «Добропіллявугілля», з 03.02.2020 року 27.04.2020 року у ТОВ «Шахта Білозерська», з 06.05.2020 року по 22.05.2020 року у ТОВ «Шахтобудівельна компанія», з 28.05.2020 року по 02.05.2024 року у ПАТ «Шахтоуправління «Покровське».

Щодо іншої частини позовних вимог зобов`язального характеру, то суд наголошує, що завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10.09.2019 у справі №818/985/18 та від 26.12.2019 у справі №810/637/18.

Статтею 58 Закону №1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, тобто Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Верховним Судом у постанові від 07.03.2018 у справі №233/2084/17 зазначено, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду.

У рішеннях по справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», «Єрузалем проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № 11(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними ст. 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Призначення, нарахування (перерахування) та виплата пенсії відносить до виключної компетенції органів Пенсійного фонду України, а тому суд не може втручатися в його дискреційні повноваження щодо зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах.

Таким чином, належним способом захисту буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 21.03.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду.

Також суд звертає увагу на положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (Consultative Council of European Judges) щодо якості судових рішень (пункти 32-41), про те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (European Court of Human Rights; далі - ЄСПЛ) очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (Salov v. Ukraine) заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89)), «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine) заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58)): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), пункт 29)).

Обставини в адміністративній справі встановлені повно та всебічно, інші доводи сторін висновків суду не спростовують, а отже не потребують детальних відповідей.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 968,96 грн., який слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Інші судові витрати позивачем до стягнення не заявлялись.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника адвоката Нероди Алли Ігорівни (вул. Мінеральна, буд. 7-Е, оф. 1002, м. Ірпінь, Київська область, 08202), до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-б, м. Запоріжжя, 69057) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №19 від 29.03.2024 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №1, відповідно до пункту першого частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язувати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 періоди роботи: з 23.05.2005 року по 21.12.2008 року у ТОВ «Краснолиманське», з 03.02.2009 року по 29.09.2011 року у ДП «Вугільна компанія Краснолиманська», з 10.10.2011 року по 30.07.2012 року у ТОВ «РШС», з 06.08.2012 року по 08.09.2015 року у ПАТ «Шахтоуправління» Покровське», з 16.09.2015 року по 02.07.2017 року у ДП «Вугільна компанія» Краснолиманська», з 10.07.2017 року по 08.02.2018 року у ПП «Селидіввугілля» ОП «Шахта 1-3» Новогродівська», 19.02.2018 року по 02.02.2020 року у ВСП «Шахтоуправління» Білозерське» ТОВ ДТЕК «Добропіллявугілля», з 03.02.2020 року 27.04.2020 року у ТОВ «Шахта Білозерська», з 06.05.2020 року по 22.05.2020 року у ТОВ «Шахтобудівельна компанія», з 28.05.2020 року по 02.05.2024 року у ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.03.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 (дев`яносто шість) копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано «08» січня 2025 року.

Суддя Р.В. Кисіль