Справа № 280/10271/24
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2025-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

08 січня 2025 року Справа № 280/10271/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МОТОТЕХІМПОРТ" (69000, Запорізька обл., місто Запоріжжя, вул. Штабна, будинок 13, приміщення 19, ) до Тернопільської митниці (46400, м.Тернопіль, вул.Текстильна, буд.38; ) про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

05 листопада 2024 року через підсистему «Електронний суд» до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "МОТОТЕХІМПОРТ" (далі позивач) до Тернопільської митниці (далі - відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати Рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару № UA403070/2024/000200/2 від 19 липня 2024 року.

Позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на порушення відповідачем вимог статей 53, 54, 55, 57, 58 Митного кодексу України при винесенні оскаржуваного рішення. Позивач вважає, що ТОВ Мототехімпорт під час митного оформлення надало усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору, водночас відповідач не довів наявність у митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого товариством товару та протиправність оскаржуваного рішення. На підставі викладеного, просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 11 листопада 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

25 листопада 2024 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника Тернопільської митниці надійшов письмовий відзив на позов, в якому він заперечує проти доводів, викладених у позовній заяві, вважає позовну заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Під час здійснення митного контролю за ЕМД № 24UA95U0 від 11 липня 2024 року митницею опрацьовано інформацію, яка міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах, за результатами опрацювання якої встановлено розбіжності. Так, за результатами здійснення контролю правильності визначення заявленої декларантом митної вартості товарів посадовою особою митниці прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA403070/2024/000200/2 від 19 липня 2024 року, у графі 33 якого зазначено «Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за основним методом визначення митної вартості та за рівнем, визначеним декларантом, оскільки: декларантом не подано усіх додаткових документів, витребуваних митним органом згідно з статтею 53 МКУ. Як вбачається із вищенаведеного, за основу для обрахунку митної вартості товару взято інформацію щодо раніше визнаної митним органом митної вартості. Таким чином, вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів прийняті митницею відповідно до норм чинного законодавства, тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Також, 25 листопада 2024 року представником відповідача до суду подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 26 листопада 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

На підставі матеріалів справи, судом встановлено такі обставини.

05 грудня 2022 року ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» (м. Дніпро) (Покупець) уклало з компанією JIANGSU CHANGFA AGRICULTURAL EQUIPMENT CO.LTD, CHINA (КИТАЙ) (Продавець) зовнішньоекономічний контракт № СF/14 на поставку в Україну товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікаціях (Додатках), які є невід`ємною частиною даного контракту.

На виконання вимог вищезазначеного Контракту № СF/14 від 05 грудня 2022 року, з урахуванням Специфікацій від 02 листопада 2023 року №2023-4а-z та №2023-4, рахунку-фактури від 01 квітня 2024 року за №СF2023-4А JIANGSU CHANGFA AGRICULTURAL EQUIPMENT CO.LTD, CHINA (КИТАЙ, на умовах FОВ згідно міжнародних торговельних правил "ІНКОТЕРМС 2010", позивачу поставлені товари (трактори, запчастини).

Для здійснення митного оформлення товару, декларантом позивача подано до митного органу електронну митну декларацію (ЕМД) № 24UA95U0 від 11 липня 2024 року. Митна вартість товарів визначена за першим методом (за ціною контракту) з урахуванням вартості транспортних витрат до кордону з Україною.

Разом із митною декларацією позивачем надано документи на підтвердження заявленої митної вартості товару (графа 44 МД): декларація митної вартості; зовнішньоекономічний контракт № СF/14 від 05 грудня 2022 року; специфікації від 02 листопада 2023 року №2023-4а-z та №2023-4; рахунок-фактура від 01 квітня 2024 року за №СF2023-4А; пакувальний лист; платіжні інструкції №552 від 22 грудня 2023року, №555 від 25 грудня 2023 року та №566 від 28 грудня 2023 року.

На підтвердження транспортних витрат до кордону України позивачем до митниці надано наступний пакет документі: договір ТЕО №84 від 04 січня 2023 року; заявка на ТЕО №95 від 18 квітня 2024 року; коносамент №ZJSM24040648 від 25 квітня 2024 року; рахунок №2024/РF/139 від 08 липня 2024р.; акт виконаних робіт № 55 від 08 липня 2024 року; довідка про транспортні витрати від 08 липня 2024р №0807/1Т; накладні від 26 червня 2024 року №№538371, 538595, 538629, 538660, 538686, 538710, 538728, 538751, 538751, 538769.

Автоматизованою системою митного оформлення Інспектор згенеровано форми митного контролю та необхідні до виконання митні процедури:

«000 Інформаційне повідомлення»;

«105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів»;

«106-2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів»;

«107-3 Контроль правильності класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД»;

«108-3 Витребування документів, які підтверджують коди товарів згідно з УКТ ЗЕД»;

«202-1 Проведення часткового митного огляду - з розкриттям до 20 відсотків пакувальних місць і вибірковим обстеженням транспортного засобу, з метою перевірки відповідності кількості та опису товарів і транспортних засобів даним, зазначеним у митній декларації»;

«911-1 Здійснення фото- та/або відеофіксації виконання митних формальностей».

Також, АСМО «Інспектор» посадовій особі підрозділу митного оформлення визначено перелік необхідних до виконання митних процедур:

«За участі фізичної особи (графа 54 МД) наявні протоколи про порушення митних правил. Розглянути питання щодо посилення митного контролю з метою недопущення повторних порушень. У випадку подання до митного оформлення товарів, що ПІДПАДАЮТЬ ЧИ МОЖУТЬ ПІДПАДАТИ ПІД ВИМОГИ ЗАКОНОДАВСТВА У ГАЛУЗІ ДЕРЖАВНОГО ЕКСПОРТНОГО КОНТРОЛЮ, зокрема: "запчастин та комплектуючих до протитанкових ракетних комплексів та переносних зенітно-ракетних комплексів", "запчастин та комплектуючих до бронетехніки", "запчастин та комплектуючих до зенітно-ракетних комплексів", "комплектуючих та виробів на повітряні судна цивільної та військової авіації", "агрегатних вузлів до тракторів та вантажних транспортних засобів", - необхідно інформувати співробітників СБ України. Наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству. Необхідно посилити контроль правильності визначення митної вартості. Проаналізувати зазначене рішення на предмет можливості застосування при поточному оформленні зазначеного товару. По наступних товарах можливе заниження митної вартості товару: (12,20,21,30,32,34,35,36,37,39,40,41,42)Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України з урахуванням вимог наказу Державної митної служби України від 01 липня 2021 року № 476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 статті 53 МКУ. Перевірити відповідність заявленого опису товару та наведеної вище інформації про можливі товари «прикриття»/«ризику». Якщо опис товару співпадає з вищенаведеним, то при випуску товарів у вільний обіг провести перевірку правильності класифікації. Індикатори ризику: пункти 3.1.1, 3.1.8- Можлива неправильна класифікація товару. Існує ймовірність класифікації товару за іншими кодами ніж задекларовано товарної позиції 8482 УКТЗЕД. Обов`язкове проведення митного огляду із фотографуванням маркування, необхідно подання декларантом документів, що підтверджують технічні характеристики товарів. 3.3.4 - наявні в центральній базі даних митні оформлення подібних товарів №12, 20, 21, 30, 32, 34, 35, 36, 37, 39, 40, 41, 42 за ціною вищою ніж заявлено в даній МД.».

Митниця направила уповноваженій особі повідомлення з вимогою надання додаткових документів а саме: інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі відсутності вище зазначених документів позивачу вказано про необхідність надання виписки з бухгалтерської документації; каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару; копії митної декларації країни відправлення; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На вимогу митного органу позивачем направлено лист № 1807 від 18 липня 2024 року, в якому звернуто увагу на те, що повідомлення від митниці декларанту не містить будь яких обґрунтувань підстав витребування додаткових документів. До листа додатково долучено: платіжні інструкції №552 від 22 грудня 2023 року, №555 від 25 грудня 2023 року та №566 від 28 грудня 2023 року з відмітками банку та додатково виписки з банківського рахунку за грудень 2023 року (повторно), прайс-лист виробника товару від 23 серпня 2023 року, комерційну пропозицію від 23 жовтня 2023 року, банківський платіжний документ, що стосується товару (Виписка банку №б/н від 02 січня 2024 року, а також повідомлено митницю, що усі наявні у підприємства, документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, вони повною мірою підтверджують розрахунок митної вартості, здійснений декларантом, у зв`язку з чим будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару, надаватись не будуть та висловлено прохання здійснити митне оформлення за наявними документами.

За результатами розгляду поданих позивачем документів, Митницею винесено рішення про коригування митної вартості товарів UA403070/2024/000200/2 від 19 липня 2024 року, відповідно до якого зазначено, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за основним методом визначення митної вартості товару, у зв`язку з тим, що у документах наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару: - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, документи підтверджуючі оплату за транспортно-експедиційні послуги; - виписку з бухгалтерської документації; - копію митної декларації країни відправлення; - висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. АСУР згенеровано форми митного контролю щодо контролю митної за кодами МФ 105-2, 106-2. У митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару, враховуючи також те, що митна вартість згідно бази даних Держмитслужби щодо оформлених раніше митними органами товарів є вищою. Відповідно, митним органом розпочато процедуру консультації з декларантом та надіслано електронне повідомлення про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару. Декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати додаткові документи. За результатами опрацювання документів встановлені наступні невідповідності, а саме: Оцінюваний товар постачається на підставі зовнішньоекономічного договору від 05 грудня 2022 року № СF/14. До митного оформлення надано рахунок на перевезення від 08 липня 2024 року №2024/PF/139, договір про перевезення від 04 січня 2023 року №84 де експедитором/виконавцем зазначено «Imogate Solution Sp.z.o.o», хоча у накладних УМВС від 26 червня 2024 року №№ 538371, 538595, 538629, 538660, 538686, 538710, 538728, 538751, 538769, наявна інформація, щодо перевізника «PKP Kargo S.A.». Інформація, яка б підтверджувала причетність «PKP Kargo S.A.» до перевезення залізничним транспортом окрім накладної УМВС відсутня, а саме відсутні рахунки про перевезення, банківські платіжні документи та договори між ТОВ «Imogate Solution Sp.z.o.o» та «PKP Kargo S.A.». Зазначене вище може свідчити про не повноту включення витрат пов`язаних з наданням транспортно-експедиційних послуг за межами митної території України. Відповідно до залізничних накладних від 26 червня 2024 року №№ 538371, 538595, 538629, 538660, 538686, 538710, 538728, 538751, 538769 від 31.03.2024 № здійснювалось перевантаження вантажу, однак в рахунку 08 липня 2024 року №2024/PF/139 та Акті від 07 липня 2024 року №55 не зазначено жодної інформації щодо згаданої складової, лише вказано суму послуг за навантажувально-розвантажувальні послуги в порту, що викликає сумнів щодо достовірності декларування транспортних витрат та не включення всіх складових частин митної вартості. Згідно з пунктом 4.2. договору про надання транспортно-експедиційних послуг від 04 січня 2023 року №84 оплата послуг за даним Договором та винагороди Експедитора здійснюється Клієнтом протягом 45 (сорока п`яти) днiв з моменту виставлення рахунка-фактури. Рахунок-фактyра повинен бути виставлений протягом двох робочих днiв з моменту судозаходу, якщо інше не передбачене узгодженою Сторонами заявкою. Згідно пункту 4.3 Договору у разі виникнення у експедитора додаткових, витрат здійснених на користь Клієнта i пов`язаних з виконанням цього договору, Експедитор виставляє Клiєнтy додатковi рахунки, якi підлягають оплаті i протягом 3-х днiв з моменту її виставлення. Будь яких підтверджуючих документів про оплату ТЕО не надано до митного оформлення. Копії платіжних інструкцій в іноземній валюті від 22 грудня 2023 року №552, від 25 грудня 2023 року №555, від 28 грудня 2023 року №566 не можуть бути взяті до уваги у якості банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваних товарів та підтверджують факт оплати, оскільки згідно з нормами Закону України від 21 червня 2018 року №2473-VIII «Про валюту та валюту і валютні операції», Положення про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02 січня 2019 року №2, для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна інструкція в іноземній валюті, реквізити якої передбачені Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28 серпня 2008 року №216. - прайс-лист від 23 серпня 2023 року № б/н містить інформацію щодо цін на товари виключно на умовах поставки FOB, SHANGHAI, що обмежує конкурентність. Декларантом 19 липня 2024 року надано лист № 1807 від 18 липня 2024 року та повідомлено митний орган про те, що інші додаткові документи надаватися не будуть. Виходячи з вище наведеного, в митного органу виникли сумніви щодо достовірності відомостей зазначених у товаро-супровідних документах та піддається сумніву їх справжність. Таким чином, наявні ризики декларування недостовірних відомостей щодо митної вартості товарів та не включення всіх складових митної вартості у повному обсязі. Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 52 МКУ декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Частиною 4 статті 54 МКУ визначено, що митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідно до частини 5 статті 54 МКУ, митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. Враховуючи дану інформацію заявлена до митного оформлення митна вартість не може бути визнана. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини 4 статті 57 Митного кодексу України, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 Митного кодексу України. Митна вартість товарів визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно статті 64 Митного кодексу України. За основу для обрахунку митної вартості товарів взято інформацію щодо раніше визначеної митним органом митної вартості: Товар №12 - за ЕМД від 13 листопада 2023 року №UA403070/2023/005265 на рівні 4,07 дол. США/кг., умови поставки FOB, CHONGQING; Товар №20 - за ЕМД від 07.07.2024 №UA504170/2024/003388 на рівні 19,5216 дол. США/кг., умови поставки FOB, Qingdao; Товар №21 - за ЕМД від 07 липня 2024 року №UA504170/2024/003388 на рівні 12,50 дол. США/кг., умови поставки FOB, Qingdao; Товар №30 - за ЕМД від 02 липня 2024 року №UA110150/2024/009625 на рівні 7,01 дол. США/кг., умови поставки FOB, XINGANG; Товар №32 - за ЕМД від 02 липня 2024 року №UA110150/2024/009625 на рівні 8,01 дол. США/кг., умови поставки FOB, XINGANG; Товар №34 - за ЕМД від 08 травня 2024 року №UA403070/2024/004086 на рівні 3,86 дол. США/кг., умови поставки FOB, QINGDAO; Товар №35 - за ЕМД від 18 червня 2024 року №UA110150/2024/008688 на рівні 4,2301 дол. США/кг., умови поставки FOB, QINGDAO; Товар №36 - за ЕМД від 19 червня 2024 року № UA403070/2024/005156 на рівні 6,16 дол. США/кг., умови поставки FOB, QINGDAO; Товар №37 - за за ЕМД від 25 квітня 2024 року № 24UA92U4 на рівні 5,22 дол. США/кг., умови поставки FOB, Tianjin; Товар №39 - за за ЕМД від 29 жовтня 2023 року № 23UA24U5 на рівні 13.8658 дол. США/кг., умови поставки FOB, Qingdao; Товар №40 - за за ЕМД від 26 квітня 2024 року № 24UA50U4 на рівні 5,16 дол. США/кг., умови поставки FOB, Ningbo; Товар №41 - за за ЕМД від 29 вересня 2024 року № 23UA30U0 на рівні 5,76 дол. США/кг., умови поставки FOB, TIANJIN XINGANG; Товар №42 - за за ЕМД від 25 січня 2024 року № 24UA74U9 на рівні 5,02 дол. США/кг., умови поставки CPT, Київ.

Декларантом подано нову митну декларацію ЕМД № 24UA14U7 від 22 липня 2024 року, сплачено вартість донарахованих митних платежів відповідно до спірного рішення про коригування митної вартості товарів, товар випущено у вільний обіг.

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості товарів № UA403070/2024/000200/2 від 19 липня 2024 року позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 МК України).

Згідно з частиною 1 статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з частиною 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно частини1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 статті 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з частиною 1 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина 2 статті 53 МК України).

Відповідно до частини 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина 5 статті 53 МК України).

За правилами частини 6 статті 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Частиною 1 статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 2 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з частини 3 статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За положеннями частини 1 статті 55 МК України рішення про коригування митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

При цьому, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування (частина 2 статті 55 Митного кодексу України).

За визначенням, наведеним у частині 1 статті 256 МК України, відмова у митному оформленні це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини 12 статті 264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених законом випадках. Даний висновок узгоджується з основним принципом оцінки товарів для митних цілей, закріпленим у статті VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі Оцінка товарів для митних цілей, згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито, або аналогічного товару.

При цьому митний орган перевіряє правильність визначення саме числового значення і складових митної вартості товару, заявленого декларантом до митного оформлення, достовірність та точність заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, та відсутність обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у вищезазначених нормах.

Сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені, зокрема, неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

З огляду на наведені норми, суд також зазначає, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод за ціною договору, а обов`язок доведення митної вартості товару покладається саме на декларанта.

При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх передбачених статтею 53 МК документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості лише у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації про митну вартість товару.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлена Верховним Судом у подібних правовідносинах, зокрема, але не виключно, у постановах від 27 березня 2020 року (справа №540/2605/18), від 06 травня 2020 року (справа №140/1713/19), від 02 липня 2019 року (справа №804/1416/16), від 30 липня 2018 року (справа №804/16582/14), від 05 червня 2018 року (справа №804/475/16), від 02 червня 2022 року (справа № 460/2674/20) тощо.

Необхідно також зауважити, що Законом України №227-V від 05 жовтня 2006 року "Про приєднання України до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур у зміненій редакції згідно з Додатком I до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур" Верховна Рада України постановила: Приєднатися до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, вчиненого 26 червня 1999 року в м.Брюсселі, в тому числі Додатку I та Додатку II до нього, прийнявши Спеціальні додатки (додаток III до Протоколу).

Відповідно до Стандартного правила 8 Розділу 1 Спеціального додатку А "Додатку III до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (Спеціальні додатки)" у випадках, коли митна служба вимагає документи в зв`язку з представленням їй товарів, інформація, що міститься у цих документах, обмежується лише даними, необхідними для ідентифікації товарів та транспортного засобу.

Рекомендації Європейської економічної комісії ООН №18 "Заходи щодо спрощення процедур міжнародної торгівлі" 26-29 березня 2001 року вимагають, щоб документарні вимоги були зведені до мінімуму.

Відповідно до Стандартного правила 3.16. Розділу 3 Загального додатку Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур (Кіотська конвенція) від 18 травня 1973 року: "На підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства".

Отже, митний орган може додатково вимагати лише ті документи, які можуть усунути обґрунтовані сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості товару.

Вирішуючи даний спір, суд зазначає, що відповідно до встановлених обставин справи, за результатами розгляду поданих позивачем документів Митниця направляла декларанту повідомлення про необхідність подання додаткових документів, водночас вказане повідомлення не містило жодної інформації про виявлені розбіжності у поданих документах, у тому числі, що стосуються складових митної вартості.

Крім того, суд вважає, що вказані митним органом в оскаржуваному рішенні розбіжності в поданих документах не могли бути підставою для витребування додаткових документів та коригування заявленої позивачем митної вартості товару, оскільки подані позивачем для митного оформлення товару документи були достатніми для підтвердження задекларованої митної вартості і у своїй сукупності не викликали сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації про ціну товару та інші складові митної вартості.

Стосовно доводів відповідача щодо ненадання позивачем додаткових документів на вимогу митниці під час здійснення митного оформлення спірної товарної партії суд зазначає, що матеріалами справи підтверджується факт надання до митниці транспортних (перевізних) документів, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, документів підтверджуючих оплату за транспортно-експедиційні послуги, зокрема: договір ТЕО №84 від 04 січня 2023 року; заявка на ТЕО №95 від 18 квітня 2024р.; коносамент №ZJSM24040648 від 25 квітня 2024 року; рахунок №2024/PF/139 від 08 липня 2024 року; акт виконаних робіт № 55 від 08 липня 2024 року; довідка про транспортні витрати від 08 липня 2024 року №0807/1Т; залізничні накладні від 26 червня 2024 року №№538371, 538595, 538629, 538660, 538686, 538710, 538728, 538751, 538751, 538769.

Стосовно наданих позивачем банківських платіжних документів суд зазначає, що згідно пункту 4.2 договору ТЕО №84 від 04 січня 2023 року, копія якого міститься в матеріалах справи, оплата здійснюється протягом 45 днів з моменту виставлення рахунку-фактури. Відтак, ні на день декларування (11 липня 2024 року), ні на день митного оформлення (22 липня 24 року) строк оплати рахунку №2024/PF/139 від 08 липня 2024 року не настав, у відтак у позивача були відсутні платіжні документи про оплату даного рахунку.

В той же час, на підтвердження вартості транспортування митниці позивачем надані всі наявні у нього документи у відповідності до положень статті 53 МКУ, які не мають розбіжностей і в своїй сукупності підтверджують транспортні витрати як складову митної вартості.

Доводи митниці стосовно ненадання позивачем виписки з бухгалтерської документації не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки листом №1807 від 18 липня 2024 року позивачем надано до митниці виписку з банківського рахунку за грудень 2023 року. Окрім того, факт надання вказаної банківської виписки підтверджує і представник відповідача у відзиві на позов.

Стосовно доводів митниці щодо ненадання копії митної декларації країни відправлення, суд зазначає, що митна декларація країни відправлення є додатковим документом, що надається (за його наявності) на запит митниці, якщо надані документи, передбачені частиною 2 статті 53 МКУ містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Пунктом 3.5. та пунктом 3.6 зовнішньоекономічного контракту № CF/14 від 05 грудня 2022 року, копія якого міститься в матеріалах справи, сторонами узгоджені документи, які повинні надаватись для підтвердження поставки товару, серед яких митна декларація відсутня.

Тобто, в рамках умов контракту, позивач не має права вимагати від іншої сторони документи, не передбачені контрактом. Здійснення митного оформлення в країні відправлення є обов`язком китайського підприємства-постачальника відповідно до законодавства КНР. Діючим митним законодавством ні України, ні КНР не передбачено зобов`язання надавати підтвердження митного оформлення в країні відправлення іншій стороні контракту.

Також, з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 19 березня 2019 року у справі №810/4116/17 ненадання позивачем митної декларації країни відправлення не може бути підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товару, оскільки така (вартість) повністю підтверджувалася поданими позивачем при проходженні митних формальностей первинними документами, а надання такої митної декларації не є обов`язковим за вказаних обставин підтвердження митної вартості товару.

З приводу тверджень митниці відносно ненадання позивачем висновку про вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, суд зазначає, що з урахуванням положень частини 3 статті 53 Митного кодексу України надання додаткових документів до митниці у разі їх наявності у декларанта.

Листом від 18 липня 2024 року № 1807 позивач повідомляв позивача про відсутність у нього будь-яких інших документів на підтвердження заявленої митної вартості товарів. Про вказаний лист із повідомленням про неможливість надання витребуваних документів та їх відсутність у позивача вказує і представник відповідача у відзиві на позов.

Також в оскаржуваному рішенні відповідач зазначає, що до митного оформлення надано рахунок на перевезення від 08 липня 2024 року №2024/PF/139, договір про перевезення від 04 січня 2023 року №84 де експедитором/виконавцем зазначено «Imogate Solution Sp.z.o.o», хоча у накладних УМВС від 26.06.2024 №№ 538371, 538595, 538629, 538660, 538686, 538710, 538728, 538751, 538769, наявна інформація, щодо перевізника «PKP Kargo S.A.». Інформація, яка б підтверджувала причетність «PKP Kargo S.A.» до перевезення залізничним транспортом окрім накладної УМВС відсутня, а саме відсутні рахунки про перевезення, банківські платіжні документи та договори між ТОВ «Imogate Solution Sp.z.o.o» та «PKP Kargo S.A.». Зазначене, на думку митниці, свідчить не повноту включення витрат пов`язаних з наданням транспортно-експедиційних послуг за межами митної території України. Відповідно до залізничних накладних від 26 червня 2024 року №№ 538371, 538595, 538629, 538660, 538686, 538710, 538728, 538751, 538769 від 31 березня 2024 року № здійснювалось перевантаження вантажу, однак в рахунку 08 липня 2024 року №2024/PF/139 та Акті від 07 липня 2024 року №55 не зазначено жодної інформації щодо згаданої складової, лише вказано суму послуг за навантажувально розвантажувальні послуги в порту, що викликає сумнів щодо достовірності декларування транспортних витрат та не включення всіх складових частин митної вартості. Згідно з пунктом 4.2. договору про надання транспортно-експедиційних послуг від 04.01.2023 №84 (далі-Договір) оплата послуг за даним Договором та винагороди Експедитора здійснюється Клієнтом протягом 45 (сорока п`яти) днiв з моменту виставлення рахунка-фактури. Рахунок-фактyра повинен бути виставлений протягом двох робочих днiв з моменту судозаходу, якщо інше не передбачене узгодженою Сторонами заявкою. Згідно п.4.3 Договору у разі виникнення у експедитора додаткових, витрат здійснених на користь Клієнта i пов`язаних з виконанням цього договору, Експедитор виставляє Клiєнтy додатковi рахунки, якi підлягають оплаті i протягом 3-х днiв з моменту її виставлення. Будь яких підтверджуючих документів про оплату ТЕО не надано до митного оформлення.».

Зазначені підстави для коригування, на думку суду є формальними, з огляду на наступне.

Так, з урахування наявних в матеріалах справи документів, перевезення спірної товарної партії здійснювалось відповідно до укладеного договору ТЕО № 84 від 04 січня 2023 року, згідно якого Експедитором виступала компанія «ІMOGATE SOLUTІON Sp. z o.o». Відповідно до підпункту 2.1.2 договору ТЕО № 84 Експедитор, яким є компанія компанія «ІMOGATE SOLUTІON Sp. z o.o», має право укладати від свого імені або вiд iмені Клiєнта та за рахунок Клiєнта договори з портами, перевiзниками та iншими органiзацiями на перевезення, перевалку, зберiгання вантажiв та iншi послуги, пов`язанi з виконанням даного договору, в т.ч. перепакування, перемаркування, ремонт тари, завантаження i розвантаження контейнерiв, вiдбiр проб i зразкiв, зважування, фумiгацiю, дезактивацiю, визначення кiлькостi i якостi, сертифiкацiю, страхування вантажiв i контейнерiв. Діючи на підставі підпункту 2.1.2 договору ТЕО № 84 Експедитор залучав інші компанії («PKP Kargo S.A») як безпосередніх перевізників до перевезення вантажу залізничним транспортом. Договором ТЕО №84 не передбачено обов`язків Експедитора надавати будь-які комерційні та інші документи своїх стосунків з третіми особами. Декларант не має права вимагати від Експедитора надання таких документів. Умовами договору ТЕО №84 передбачено, що розрахунки за надані послуги Клієнт здійснює на підставі виставленого Експедитором рахунку, який підтверджує вартість наданих послуг. З третіми особами, які долучались Експедитором до виконання послуг, розрахунок здійснює сам Експедитор у межах договорів, укладених Експедитором від свого імені з цими третіми особами. Декларант ніяких господарських стосунків з цими третіми особами не мав, так як господарські відносини були виключно з Експедитором, якому і перераховувалися кошти для компенсації його витрат, понесених під час виконання умов договору ТЕО. З вищевикладеного вбачається, що для декларанта транспортні витрати утворюються виключно згідно взаємодії з Експедитором. В свою чергу залучення Експедитором будь-яких суб`єктів (на виконання обов`язку "організувати перевезення") характеризує лише обраний Експедитором спосіб виконання наявних у нього зобов`язань, який не змінює розмір відповідної складової митної вартості для позивача, який розрахунки здійснював виключно з Експедитором. З приводу залучення Експедитором для виконання послуг з ТЕО інших осіб Верховний суд в постанові від 13 серпня 2020 року по справі №804/4963/16 висловив наступну правову позицію: «Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що за умовами договору передбачено право експедитора укладати договори з іншими перевізниками з метою виконання умов договору експедирування та здійснює оформлення перевізних документів, як - то товарно-транспортні накладні та коносаменти. Суд погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій, що вказана обставина спростовує висновки митного органу щодо відсутності документального підтвердження наявності договірних відносин з безпосереднім перевізником товару за коносаментом N GCL/MER/ODS/160091 від 05 березня 2016 року, а саме "GLC International Transportation Logistics Container Services Co.Ltd", адже позивач не зобов`язаний мати безпосередні господарські відносини з вказаною компанією- перевізником, адже всі обов`язки щодо належного, своєчасного перевезення вантажу та оформлення необхідних транспортних документів покладено на ТОВ "Фосдайк Груп».

Окрім того, відповідно до пункту 4.1. сторони договору №84 від 04 січня 2023 року передбачили, що у разі надання послуг щодо організації перевезення вантажів перевантаження (перевалка) контейнерів включається у загальну вартість транспортування, зазначену в інвойсі та акті виконаних робіт, в зв`язку з чим вартість перевантаження та інше не вважаються додатковими витратами для декларанта і не підлягають окремого виділення таких сум з загальної вартості транспортування. Для підтвердження транспортних витрат, як складової митної вартості позивач надав до митниці договір №84 від 04 січня 2023 року заявку на перевезення №95 від 18 квітня 2024р., рахунок-фактуру №2024/PF/139 від 08 липня 2024 року, акт виконаних робіт № 55 від 08 липня 2024 року та довідку про транспортні витрати від 08 липня 2024р №0807/1Т. Експедитором позивачу направлено рахунок-фактуру №2024/PF/139 від 08 липня 2024 року на оплату транспортних витрат, понесених за маршрутом в сумі 53055 дол.США. Актом виконаних робіт № 55 від 08 липня 2024 року сторони підтвердили зазначену суму витрат і погодились про відсутність інших додаткових витрат перевізника за межами України. Оскільки оплата вартості транспортних витрат здійснена в межах строку, передбаченого пункту 4.2 договору ТЕО №84 від 04 січня 2023р., тобто вже після оформлення митницею спірного рішення про коригування митної вартості товарів, то платіжна інструкція №965 від 16 серпня 2024 року про сплату рахунку №2024/PF/139 від 08 липня 2024 року долучена позивачем до позову. При цьому, суд акцентує увагу відповідача на тому, що надані до митниці документи містили числові значення вартості транспортних витрат, як складової митної вартості, що дозволяло митниці здійснити перевірку.

З приводу доводів відповідача відносно того, що платіжні інструкції від 22 грудня 2023 року №552, від 25 грудня 2023 року №555, від 28 грудня 2023 року №566 не є достатнім підтвердженням оплати за оцінюваний товар, оскільки не містять реквізитів, передбачених Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28 липня 2008 року №216 суд зазначає, що вищезазначені платіжні інструкції містять відмітки банку, що свідчить і про відповідність заповнення реквізитів даних платіжних інструкцій в іноземній валюті вимогам розділу II Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28 липня 2008 року №216, і про прийняття та їх виконання банком.

Крім того, митниця не зазначає, які реквізити вищезазначених платіжних інструкцій (або їх відсутність), не відповідають Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28 липня 2008 року №216. Посилання митниці на невідповідність платіжних інструкцій є загальними.

Стосовно доводів відповідача, що наданий позивачем прайс-лист від 23 серпня 2023 року № б/н містить інформацію щодо цін на товари виключно на умовах поставки FOB, SHANGHAI, що обмежує конкурентність суд зазначає, що вказана підстава для коригування митної вартості на думку суду, є необґрунтованою та формальною, оскільки, прайс лист не є основним документом, який згідно частини 2 статті 53 МКУ декларант зобов`язаний надати для підтвердження заявленої митної вартості, а тому митниця, маючи у розпорядженні весь пакет комерційних та товаросупровідних документів, мала змогу без надання прайс -листа здійснити контроль та перевірку числових показників митної вартості товарів.

Прайс лист є документом довільної форми і діючим законодавством, у тому числі міжнародним, не встановлено типової форми для нього. Згідно загальноприйнятої світової практики, прайс лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, контактну інформацію про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів. Наявність чи відсутність у прайс листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, інформації щодо умов поставки, умов оплати, торгової марки чи технічних характеристик товарів, не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.

Також, суд погоджується із доводами позивача, що жодна із зазначених вище підстав для коригування митної вартості задекларованих товарів, не була визначена митницею як чинник розбіжностей при визначенні переліку документів, що вимагалися від позивача відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 53 МК України.

Системний аналіз наведених в позові, а також у судовому рішенні правових норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах: по справі № 280/4569/19 від 19 серпня 2021 року, по справі №813/8725/14 від 23 липня 2021 року, по справі №826/3100/16 від 09 квітня 2020 року, по справі №160/8775/18 від 18 грудня 2019 року, по справі №804/2957/17 від 12 грудня 2019 року, по справі №814/2602/15 від 14 листопада 2019 року та багатьох інших справах.

Крім того, Верховним Судом в постановах від 29 січня 2019 по справі №804/441/18, від 18 грудня 2018 по справі №821/289/18 від 09 липня 2020 року по справі №804/5445/17,07 травня 2020 року по справі №520/2566/19 зроблено наступний правовий висновок щодо положень частини 2 статті 53 МКУ:

"Частиною другою статті 53 Митного кодексу України передбачено вичерпний перелік документів, що підтверджують митну вартість, а тому виявлення розбіжностей в інших документах не надає митному органу права направляти декларанту вимоги про надання додаткових документів.

Верховний Суд також зазначає, що факт ненадання позивачем додатково витребуваних документів, які підтверджують митну вартість товарів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості".

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 06 березня 2018 року по справі №815/3142/17.

Таким чином, оскільки зазначені підстави для коригування митної вартості задекларованих товарів не було зазначено відповідачем в процесі консультацій щодо митного оформлення задекларованої товарної партії у даному випадку та в електронних повідомленнях від митниці декларанту, тобто вони не були пов`язані з недоліками, у зв`язку з якими органом доходів і зборів витребувані додаткові документи, а зазначені лише у графі 33 спірного Рішення, то звідси слідує, що вони є протиправними та не могли бути покладені митницею в основу прийнятого рішення, оскільки декларант фактично не був обізнаний з ними, тобто був позбавлений можливості проаналізувати їх та належним чином відреагувати на них в процесі консультацій щодо правильності визначення декларантом митної вартості задекларованої товарної партії.

Відтак, сумніви митного органу суд визнає необґрунтованими та безпідставними.

Також безпідставними є доводи відповідача про ненадання декларантом додаткових документів на вимогу митного органу, оскільки останнім не доведено наявність підстав для витребування додаткових документів у позивача.

Крім того, відповідно до вимог частини 3 статті 53 МК України додаткові документи надаються декларантом за наявності, відтак, саме по собі подання таких документів не в повному обсязі або неподання таких документів не може бути підставою для коригування митної вартості товару.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач надав митному органу усі необхідні документи, які надають можливість перевірити та підтвердити заявлену митну вартість товару, проте, митним органом необґрунтовано витребувано додаткові документи, а вказані в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості недоліки у поданих позивачем документах спростовані в ході судового розгляду справи.

Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Разом з тим суд встановив, що надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а також заявлену митну вартість, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Натомість митний орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, як не довів і правових підстав для застосування другорядного методу.

У постанові від 09 листопада 2022 року у справі № 815/2162/17 Верховний Суд зазначив про те, що доводи митниці щодо оцінки ризиків при перевірці митної вартості товарів суд оцінює критично з огляду на те, що спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками та наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари було розмитнено іншими особами за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. В основу такого підходу лягли висновки про те, що торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо) (постанови Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року у справі №420/4820/19, від 25 лютого 2021 року у справі № 810/3295/17, від 23 листопада 2022 року у справі № 810/2547/17).

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом, і не може бути підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом, визначеним в декларації митної вартості.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем для оформлення товару за першим методом надано всі передбачені чинним законодавством документи на підтвердження митної вартості товару за ціною договору, а митним органом безпідставно витребувано у позивача додаткові документи та необґрунтовано застосовано другорядний метод визначення митної вартості товару, а тому оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29). Суди повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах Beyeler v. Italy № 33202/96, Oneryildiz v. Turkey № 48939/99, Moskal v. Poland № 10373/05).

У контексті встановлених обставин справи, інші аргументи учасників справи не мають вирішального впливу на вищенаведені висновки суду.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин та досліджених письмових доказів суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статі 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 3028, 00 грн. згідно платіжної інструкції № 37287924 від 04 листопада 2024 року, інших судових витрат не заявив.

Отже, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару № UA403070/2024/000200/2 від 19 липня 2024 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю МОТОТЕХІМПОРТ за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядок та строки, передбачені статтею 295, 297 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 08 січня 2025 року.

Суддя Д.В. Татаринов