Справа № 140/10000/24
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2025-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року ЛуцькСправа № 140/10000/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі ГУ ПФУ в м. Києві) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (3 категорія) та проживає в с. Іваномисль Камінь-Каширського району Волинської області, яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» від 23.07.1991 № 106 (далі Постанова № 106) входить до переліку населених пунктів, віднесених до зони гарантованого добровільного відселення внаслідок радіоактивного забруднення, тому має право на пенсійне забезпечення відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ (далі Закон № 796-ХІІ).

21.08.2024 позивач звернулася до відділу обслуговування громадян № 4 (сервісного центру) ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ.

Проте, ГУ ПФУ в м. Києві відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, оскільки період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить менше трьох років.

Позивач не погоджується з відмовою у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку з підстави не підтвердження постійного проживання або роботи у зоні гарантованого добровільного відселення упродовж 3 років станом на 01.01.1993, оскільки має статус особи, потерпілої від аварії на ЧАЕС 3-ї категорії, що підтверджується відповідним посвідченням. Наявність посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи підтверджує факт проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше трьох років та надає право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ.

Позивач просить визнати протиправними дії ГУ ПФУ в м. Києві щодо відмови у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, та зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення та призначити і виплачувати пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ з дня набуття права на пенсію (з 24.08.2024).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 23.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 55).

В поданих до суду відзивах на позовну заяву (а. с. 61-67, 72-78) відповідачі позов не визнали та просять відмовити у його задоволенні, оскільки позивач не має права на призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ з огляду на те, що період проживання позивача на території, яка відноситься до зони гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить менше трьох років.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні на адресу суду від учасників справи не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позову необхідно відмовити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), про що видано посвідчення серії НОМЕР_1 (а. с. 16).

ГУ ПФУ в м. Києві, за результатами розгляду заяви позивача ОСОБА_1 від 21.08.2024 № 2379 щодо призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, прийняло рішення від 28.08.2024 № 57, яким відмовлено у призначенні пенсії, оскільки заявник станом на 01.01.1993 постійно не проживала (працювала) в зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3-х років, що передбачено статтею 55 Закону № 796-ХІІ. Крім того, в рішенні зазначено, що згідно з довідкою від 06.08.2024 № 1067, виданою виконавчим комітетом Камінь-Каширської міської ради, не враховано період проживання з 07.05.1992 по 28.02.1995, оскільки згідно з трудовою книжкою заявниця працювала на території РФ. Період проживання у зоні гарантованого добровільного відселення враховано з 01.03.1995 по теперішній час, що не дає права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку як потерпілому від аварії на Чорнобильській АЕС, оскільки на 01.01.1993 ОСОБА_1 не прожила 3 роки в зоні гарантованого добровільного відселення (а. с. 50-51).

Листом від 30.08.2024 № 0300-0207-8/51244 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило позивача про прийняття зазначеного рішення та надіслало його копію (а. с. 49).

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Частинами першою, другою статті 55 Закону № 796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Потерпілі від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років - 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років; початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі Закон № 1058-ІV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що умовою для виникнення в особи права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII є факт проживання та (або) праці такої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років до 01.01.1993. Початкова величина зменшення пенсійного віку (3 роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період. Додатково такі особи мають право на зменшення пенсійного віку на 1 рік за 2 роки проживання, роботи на відповідній місцевості. При цьому максимальна межа зниження пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII становить 6 років, незалежно від того застосовувалась початкова величина зменшення пенсійного віку до таких осіб чи ні (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 07.05.2024 у справі № 460/38580/22, від 24.05.2024 у справі № 460/17257/23).

Виходячи із змісту правовідносин, які регулюються Законом № 796-ХІІ, обов`язковий для отримання особою статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26.04.1986. Отже, щодо проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом 3 років станом на 01.01.1993, то його необхідно обраховувати з 26.04.1986 по 01.01.1993 (подібні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 19.09.2024 у справі № 460/23707/22).

Підпунктом 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1), з урахуванням змін, внесених постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2023 № 55-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.01.2024 за № 1/41346), які набрали чинності 15.02.2024, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи: потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;

для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування.

У постановах від 19.09.2019 у справі № 556/1172/17, від 11.03.2024 у справі № 500/2422/23, від 19.09.2024 у справі № 460/23707/22, від 02.10.2024 у справі № 500/551/23, від 11.11.2024 у справі № 460/19947/23 Верховний Суд зазначив про те, що виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням, або у зв`язку з роботою в такій місцевості. При цьому зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що наявність посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи підтверджує факт проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше трьох років та надає право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, оскільки наявність такого посвідчення не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії на підставі положень статті 55 Закону № 796-XII, та вагомим у цьому випадку є встановлений факт фізичного перебування особи на території радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або роботою на цій території (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 11.11.2024 у справі № 460/19947/23).

Так, до заяви про призначення пенсії позивач надала довідку Гуто-Боровенського старостинського округу виконавчого комітету Камінь-Каширськї міської ради від 06.08.2024 № 1067 про реєстрацію та постійне проживання у с. Іваномисль Камінь-Каширського району за періоди: з дня народження по 1987 рік, з 1988 року по 25.03.1991 та з 07.05.1992 по даний час (а. с. 19). Суд зауважує, що вказана довідка не містить точного періоду із зазначенням місяців та днів, протягом якого позивач у 1987-1988 рр. проживала у зоні гарантованого добровільного відселення.

Суд враховує, що в період з 11.11.1987 по 23.09.1991 позивач працювала на різних посадах у Волинській обласній дитячій лікарні, що підтверджується довідками КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради від 09.09.2024 № 10-17/1456 (а. с. 21-22), від 19.04.2024 № 10-17/554 (а. с. 23-24), записами трудової книжки серії НОМЕР_2 (а. с. 39-42), а вказана лікарня розташована у м. Луцьку, яке не віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

На думку суду, факт роботи позивача у м. Луцьку у Волинській обласній дитячій лікарні виключає можливість її постійного проживання в с. Іваномисль Камінь-Каширського району з 11.11.1987 по 23.09.1991, а тому вказаний період роботи не може бути врахований як період проживання у зоні гарантованого добровільного відселення. Крім того, відповідно до довідки КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради від 09.09.2024 № 10-17/1456 (а. с. 21-22) з 01.01.1991 позивач була переведена з посади санітарки на посаду маніпуляційної медсестри педіатричного відділення в зв`язку із закінченням медичного училища. Тобто, ця довідка вказує про те, що працюючи, позивач також навчалася у медичному училищі та здобула фах медсестри, у зв`язку із чим з 01.01.1991 була переведена на посаду маніпуляційної медсестри педіатричного відділення. Проте, позивач не вказала про цю обставину, не подала до суду доказів щодо періоду навчання, навчального закладу та його розташування, що унеможливлює період роботи в м. Луцьку з 11.11.1987 по 23.09.1991 врахувати до періоду роботи/проживання в зоні гарантованого добровільного відселення.

У трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 наявні записи про трудову діяльність на території РФ (Архангельська область) в період з 15.10.1991 по 28.02.1995 (а. с. 43).

Водночас, з матеріалів справи також вбачається, що 24.06.1992 позивач народила дитину ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, у якому зазначено місце народження с. Полиці Камінь-Каширського району (а. с. 28), а також довідкою КНП «Камінь-Каширська центральна районна лікарня» від 03.09.2024 № 1158 (а. с. 24а). З поданої до суду медичної документації на дитину щодо проведення щеплень у 1992-1993 рр. (а. с. 32-33) можна дійти висновку про те, що після народження сина ОСОБА_2 позивач проживала не у РФ, а в с. Іваномисль Камінь-Каширського району, перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною.

Враховуючи зазначені обставини народження дитини, з огляду також на довідку Гуто-Боровенського старостинського округу виконавчого комітету Камінь-Каширськї міської ради від 06.08.2024 № 1067 (а. с. 19), до періоду проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 необхідно віднести період з 07.05.1992 по 01.01.1993.

Таким чином, на думку суду, наявними у справі доказами підтверджується фактичне проживання позивача у с. Іваномисль Камінь-Каширського району зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 лише за період з 26.04.1986 по 10.11.1987 (тобто, 1 рік 6 місяців 16 днів) та з 07.05.1992 по 01.01.1993 (7 місяців 26 днів), тобто менше, ніж три роки.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що у відповідача ГУ ПФУ в м. Києві були відсутні правові та фактичні підстави для призначення позивачу ОСОБА_1 пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, оскільки станом на 01.01.1993 позивач фактично постійно проживала у зоні гарантованого добровільного відселення менше трьох років, а наявність посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії на підставі положень статті 55 Закону № 796-XII, оскаржуване у цій справі рішення ГУ ПФУ в м. Києві від 28.08.2024 № 57 про відмову у призначенні пенсії є правомірним та таким, що прийняте відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України, у зв`язку із чим у задоволенні взаємопов`язаних позовних вимог щодо призначення та виплати пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ належить відмовити.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М. Валюх