Справа № 160/27512/24
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до 1-Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, 2- Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дії, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії ,-
ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до 1- Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, 2- Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області , в якому просить:
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу в подвійному розмірі на підставі ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи з 04.06.1992 по 20.09.1999 та з 09.12.2014 по 15.05.2019;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з моменту подання заяви, а саме: з 14.08.2024, на підставі ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції відповідно до рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за її заявою і документами про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, Пенсійним фондом протиправно відмовлено у призначенні пенсії, посилаючись на недосягнення необхідного пенсійного віку.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1,2ст.257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
За ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
13.11.2024 через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву від Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.
Відповідач-2 вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
з 1 січня 2004 року Закон № 1058 є основним законом, який, відповідно до преамбули, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг.
Пунктом 2 розділу ХV Закону № 1058 передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до законодавства мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
Законом України від 03.10.2017 року № 2148-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій Закон № 1058 доповнено розділом XIV-1 Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян, зокрема, статтею 114, пунктом 2 якої передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи, мають працівники, які працювали на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частині другій і третій цієї статті.
Відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону №1058, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць після досягнення віку 55 років за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Закон України від 03.10.2017 № 2148-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій набрав чинності 11 жовтня 2017 року, в часі був прийнятий пізніше ніж Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 № 213-VIII, окремі норми якого визнано неконституційними, тому за загальним правилом, застосуванню підлягають норми Закону № 1058.
Тобто, з 11 жовтня 2017 року порядок призначення пенсії за віком на пільгових умовах регулюється Законом № 1058 (з урахуванням змін та доповнень).
Головне управління зазначає, що період роботи на посаді няні з 04.06.1992 по 21.06.1994 та з 01.05.1997 по 17.04.1998 зараховано до стажу роботи, відповідно до ст. 60 Закону № 1788 - у подвійному розмірі.
Згідно даних довідки № 181, позивачка, у період з 21.06.1994 по 30.06.1994 перебувала у відпустці без збереження заробітної плати. У зв`язку з чим, період з 21.06.1994 по 30.06.1994 не зараховано позивачці до пільгового стажу, а отже його обрахування у подвійному розмірі не можливе.
У період з 31.10.1994 по 30.04.1997 перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-х років, а з 17.04.1998 по 20.09.1999 перебувала у відпустці по догляду за дитиною до 6-ти років. У цей час з 02.04.1995 по 30.04.1995 працювала на посаді няні, як вказано вище, цей період зараховано до пільгового стажу роботи позивачки.
Дія норм ст. 60 Закону № 1788 не розповсюджується на період, коли особа перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного чи шестирічного віку.
Що стосується не зарахування до стажу роботи у подвійному розмірі, на підставі ст. 60 Закону № 1788, періоду роботи з 09.12.2014 по 15.05.2019, відповідач-2 зазначає наступне.
Відповідно до абзацу 9 ч. 3 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що за періоди трудової діяльності після 01.01.2004 винятки в обчисленні страхового стажу не в одинарному розмірі можуть бути передбачені виключно Законом № 1058-IV.
Згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 24 Закону № 1058 пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Отже, період роботи 09.12.2014 по 15.05.2019 у подвійному розмірі можливо зарахувати виключно до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а не загального страхового стажу позивачки.
Позивач звертає увагу суду на те, що попередньо, позивачка декілька разів зверталась до органів Пенсійного Фонду України із заявами про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону №1058. Проте, за розглядом заяв про призначення пенсії, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області були прийняті рішення про відмову. Жодне з вказаних рішень до суду позивачкою не оскаржувалися, а тому, згідно норм законодавства є діючими.
23.11.2024 судом через систему «Електронний суд» отримано відповідь на відзив від позивача.
Позивач наголошує, що 23.01.2020 Конституційний Суд України ухвалив Рішення №1-р/2020 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII. Цим Рішенням Суд визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, статтю 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII.
У пункті 2 резолютивної частини Рішення Суд зазначив, що стаття 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII, визнана неконституційною, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Відповідно до пункту 3 згаданого Рішення Суд визначив, що застосуванню підлягає стаття 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: ... б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.
Стаж роботи позивача підтверджений належним чином оформленими: трудовою книжкою серії НОМЕР_1 , дипломом, довідкою про пільговий стаж, копіями відомостей про проведення атестації робочих місць, довідками про заробітну плату для обчислення пенсії, тощо.
З 04.06.1992 по 20.09.1999 та з 09.12.2014 по 15.05.2019 ОСОБА_1 працювала нянею, вихователем та молодшою медичною сестрою в КП «Психоневрологічний центр Медико-соціальної реабілітації дітей з тяжкими розладами мовлення та ураженням Центральної нервової системи» ДОР, що дає право на зарахування даного періоду роботи у подвійному обліку.
Позивач зауважує, що редакція ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є чинною на теперішній час. При цьому стаття 24 Закону №1058-IV не скасовує ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та не зупиняє її дію. Водночас, нормами ст. 16 Прикінцевих положень Закону №1058-IV передбачено, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на за вислугою років. Таким чином, можна зробити висновок, що зарахування стажу в подвійному розмірі, передбачене ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", не пов`язано із набранням чинності Закону №1058-IV, а тому не обмежується наявним стажем роботи до 01 січня 2004 року.
Від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надійшов.
Відповідач-1 про розгляд справи був повідомлений належним чином, шляхом доставлення 29.10.2024 до його електронного кабінету ухвали суду, що підтверджується довідкою Дніпропетровського окружного адміністративного суду про доставку електронного листа.
За правилами ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Позивач- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась 10.06.2024 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою і документами про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 19.06.2024 №34 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу в шкідливих та важких умовах праці та недосягнення пенсійного віку.

Пенсійним фондом зазначено, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія за віком на пільгових умовах призначається, зокрема, жінкам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Вік заявниці 53 роки 10 місяців.

Страховий стаж заявниці становить 25 років 10 місяців 26 днів.

Пільговий стаж роботи за Списком №2 не визначено.

До страхового стажу не було зараховано: період отримання допомоги по безробіттю з 12.11.1999 по 05.11.2000, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 20.07.1998, оскільки відсутні підстави внесення запису про припинення виплати;

Період роботи в Будинку дитини №1 з 04.06.1992 по 20.09.1999 та в Комунальному закладі «Спеціалізований Центр медико-соціальної реабілітації дітей» з 22.09.2014 по 15.05.2019, згідно з довідкою від 06.06.2024 №130, зараховано до страхового стажу в одинарному розмірі, оскільки зазначено період перебування у відпустці по догляду за дитиною до шести років, в адміністративній відпустці, у відпустці без збереження заробітної плати з 1994 року по 1999 рік.

Для врахування в пільговому обчисленні вищезазначених періодів, відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» необхідно надати довідку про знаходження/не знаходження у відпустках без збереження заробітної плати та по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку (6-річного віку) з визначеними періодами на підставі первинних документів (наказів, розпоряджень, тощо);

До пільгового стажу не зараховано періоди роботи: з 22.09.2014 по 15.05.2019, згідно з довідкою, уточнюючою особливі умови роботи, необхідні для призначення пенсії на пільгових умовах від 06.06.2024 №128, оскільки в розділі ХХІV «Охорона здоров`я» та соціальна допомога» Списку №2 виробництв, робіт, професій посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2016 №461, не передбачено підрозділ 24в, зазначений в довідці.

Пільговий стаж становить 06 років 01 місяць, що перевищує фактичну тривалість вищезазначеного періоду.

В подальшому за заявою позивача від 19.07.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 26.07.2024 №34 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Пенсійним фондом період з 04.06.1992 по 20.09.1999 у Будинку дитини №1 зараховано в одинарному розмірі, відповідно наданої довідки від 06.06.2024 №1340, оскільки не зазначені періоди догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку (6-річного віку), знаходження/не знаходження у відпустках без збереження заробітної плати, також не зазначено, що Будинок дитини №1 є психоневрологічним закладом, який надає психіатричну допомогу дітям.

До пільгового стажу не зараховані наступні періоди: з 31.10.1994 по 01.05.1997 у Будинку дитини №1 та з 17.04.1998 по 20.09.1999 в КЗ «Спеціалізований Центр медико-санітарної реабілітації дітей» відповідно наданої довідки від 17.07.2024 164, оскільки довідка не відповідає Додатку 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993 №637, а саме відсутня печатка підприємства, не вірно зазначена дата Постанови №36.

14.08.2024 ОСОБА_1 повторно звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою і документами про призначення пенсії.

За принципом екстериторіальності заява була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області, яким прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №34 від 22.08.2024.

Пенсійним фондом встановлено наступне.

Вік заявника 54 роки 10 днів

Страховий стаж: 29 років 10 місяців 23 дні.

Пільговий стаж особи за Списком №2 становить 12 років 6 місяців 12 днів.

До пільгового стажу за Списком №2 зараховано стаж згідно довідки №181 від 12.08.2024, виданої КП «Психоневрологічний центр медико-соціальної реабілітації дітей з тяжкими розладами мовлення та ураження центральної нервової системи Дніпропетровської обласної ради» з 04.06.1992 по 20.06.1994, з 02.04.1995 по 30.04.1997, з 01.05.1997 по 16.04.1998, з 09.12.2014 по 15.05.2019 на посаді молодшої медичної сестри.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з недосягненням віку 55 років.

Не погоджуючись з вказаною відмовою, позивач за захистом своїх порушених прав і інтересів з даним позовом звернулась до суду.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадянам на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Тобто, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (Закон №1058) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При прийнятті рішення Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області керувалось п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України №1058114 Закону України №1058, якими визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Пунктом «б» ч. 1ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»(в редакції від 09.12.2012 до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213) було встановлено, що працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

В подальшому до ст. 13 Закону «Про пенсійне забезпечення» Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213 були внесені зміни, зокрема п. «б» був викладений в наступній редакції:

«працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

23.01.2020 Конституційним Судом України було прийнято рішення №1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15) щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу 1, п. 2 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VІІ.

Вказаним рішенням визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14,пункти «б-г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року№213-VIII.

Стаття 13,частина друга статті14, пункти «б-г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14,пункти „б-„г статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року№213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N2 виробництв, робіт, професій, посаді показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею12цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам».

Згідно статей 151-2, 152 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені. Закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Оскільки позивач звернулася із заявою про призначення пенсії після набрання рішенням Конституційного Суду України законної сили, застосуванню підлягають норми ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»(в редакції від 09.12.2012 до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213).

Частиною 5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі№520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

В рішенні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.04.2021 у зразковій справі №360/3611/20 (переглянута Великою Палатою Верховного Суду від 03.11.2021) за позовом особи, якої було визнано протиправним та скасоване рішення Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 17.08.2020 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за віком згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області призначити особі пенсію на пільгових умовах за Списком №2 з 12.08.2020 року на підставі п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення.

Вказане рішення є зразковим для справ, у яких предметом спору є оскарження дій територіального органу ПФУ щодо вирішення питання про призначення пенсії на пільгових умовах, для працівників, зайнятих повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці. В рішенні також наведені обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права, а саме:

а) позивачем є особа, яка:

-звернулась до ПФУ за призначенням пенсії після 23 січня 2020 року з підстав, визначених ст. 13 Закону №1788-ХІІ;

-на момент звернення досягла: чоловіки -55 років, жінки -50 років;

-набула стаж роботи, визначений ст. 13 Закону №1788-ХІІ;-

-відповідачем є орган ПФУ, уповноважений на вирішення питання про призначення пенсії.

В даній зразковій справі Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про застосування саме норм Закону №1788-ХІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020, а не Закону №1058-ІV.

З урахуванням наведених норм, суд дійшов висновку про помилковість доводів відповідача-2 про недосягнення пенсійного віку позивачем.

При цьому, оскільки права позивача були порушені саме рішенням Пенсійного фонду, а не його діями, то належним способом захисту є визнання протиправним і скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 02.08.2024 №34, а не визнання протиправними дії.

Суд також зазначає, що відповідно до проведеного відповідачем розрахунку страховий стаж позивача на день звернення становить 29 років 10 місяців 23 дні., пільговий стаж за Списком №2- 12 років 6 місяців 12 днів, що також є достатнім для призначення пенсії в даному випадку.

Щодо позовних вимог зарахувати до стажу в подвійному розмірі на підставі ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи з 04.06.1992 по 20.09.1999 та з 09.12.2014 по 15.05.2019.

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 20.07.1988 ОСОБА_1 :

04.06.1992 була прийнята на посаду няні по догляду.. відповідно до наказу №28к від 01.06.1992 (запис №6);

01.06.1994 переведена на посаду вихователя відповідно до наказу №18к від 24.06.1994 (запис №7);

01.04.1995 переведена на посаду няні, у зв`язку зі змінами у штатному розписі відповідно до наказу №9к від 22.03.1995 (запис №8);

03.08.1998 згідно штатного розпису на 1998 замінена посада няні на молодшу медсестру відповідно до наказу №24к від 03.08.1998 (запис №9);

20.09.1999 звільнена з займаної посади за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням відповідно до наказу №38-к від 16.09.1999 (запис №10);

09.12.2014 прийнята на посаду молодшої медичної сестри з догляду за хворими у Комунальному закладі «Спеціалізований центр медико-соціальної реабілітації дітей Дніпропетровської обласної ради» відповідно до наказу №124к від 09.12.2014 (запис №22);

15.05.2019 звільнена з посади за згодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України відповідно до наказу №73-к від 02.05.2019 (запис №26).

Позивачем було також надано довідку КП «Психоневрологічний центр медико-соціальної реабілітації дітей з тяжкими розладами мовлення та ураженнями центральної нервової системи Дніпропетровської обласної ради» від 12.08.2024 №181, в якій зазначено, що ОСОБА_1 була прийнята у Будинок дитини №1 м. Дніпропетровська на посаду няні з 04.06.1992 (наказ №28-к від 01.06.1992) по 20.09.1999 (наказ №38-к від 16.09.1999).

Згідно штатного розкладу на 1998 рік посаду няні змінили на молодшу медичну сестру (наказ №24к від 03.08.1998).

Дана посада дає право на призначення пенсії на пільгових умовах по списку №2 з 04.06.1992 по 20.09.1999 згідно Постанови №162 від 11.03.1994, розділ ХХІV «Охорона здоров`я та соціальна допомога» підрозділ 2260000в «молодші медичні сестри з догляду за хворими».

З 01.06.1994 переведена на посаду вихователя (наказ №18к від 24.06.1994) по 01.04.1995 (наказ №9к від 22.03.1995).

09.12.2014 прийнята на посаду молодшої медичної сестри з догляду за хворими в Комунальний заклад «Спеціалізований Центр медико-соціальної реабілітації дітей Дніпропетровської обласної ради» (наказ №124к від 09.12.2014) по 15.05.2019 (наказ №73-к від 02.05.2019).

З 09.12.2014 по 02.08.2016 молодша медична сестра по догляду за хворими дітьми розділ ХХІV «Охорона здоров`я та соціальна допомога» підрозділ «молодші медичні сестри з догляду за хворими» -24в, згідно з Постановою №36, затвердженою КМУ від 16.01.2003.

З 03.08.2016 по 15.05.2019 молодша медична сестра по догляду за хворими дітьми розділ ХХІV «Охорона здоров`я та соціальна допомога» підрозділ «молодші медичні сестри з догляду за хворими», згідно з Постановою №461, затвердженою КМУ від 24.06.2016.

У вищевказаній довідці №181 від 12.08.2024 також вказано, що позивач за період роботи перебувала: у відпустці без збереження заробітної плати: з 21.06.1994 по 30.06.1994 -10 днів (наказ №16к від 21.06.1994);

у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років: з 31.10.1994 по 30.04.1997 02 роки 06 місяці (наказ №27к від 01.10.1994);

у відпустці по догляду за дитиною до 6-ти років (медичний висновок №2418 від 27.03.1998): з 17.04.1998 по 20.09.1999 01 рік 05 місяців 04 днів (наказ №8к від 01.04.1998).

Пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах передбачено ст. 60 Закону № 1788-ХІІ.

Вказаною нормою Закону № 1788-ХІІ передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

У примітці 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 зазначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності та відомчої належності закладів і установ.

Статтею 21 КЗпП визначено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник повинен виконувати доручену йому роботу особисто і не має права передоручати її виконання іншій особі, за винятком випадків, передбачених законодавством (стаття 30 КЗпП).

Отже, робота в розумінні статей 21, 30 КЗпП є виконання певних дій працівником в межах трудових правовідносин за трудовим договором.

З розрахунку стажу форми РС-право вбачається, що позивачу було зараховано до пільгового стажу у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону №1788 періоди роботи: з 04.06.1992 по 20.06.1994 і з 01.05.1997 по 16.04.1998, що підтверджено у відповіді на відзив і самою ОСОБА_1 .

Аналіз наведених норм прав свідчить про те, що пільги, передбачені ст. 60 Закону № 1788-ХІІ, стосуються саме часу фактичного виконання роботи в деяких медичних закладах вказаних у цій статті, тому, період перебування осіб, які працюють у цих закладах, у відпустці без збереження заробітної плати, у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у відпустці по догляду за дитиною до 6-ти років не зараховується у подвійному розмірі.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 29.03.2019 року у справі № 314/404/17, від 28.11.2019 року у справі № 349/422/16-а.

Відповідно до ч. 5 та 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Зарахуванню до стажу у подвійному розмірі підлягає період роботи позивача з 01.07.1994 по 30.10.1994.

Відповідач також відмовляється зарахувати до стажу роботи у подвійному розмірі, на підставі ст. 60 Закону №1788, періоду роботи з 09.12.2014 по 15.05.2019 , вказуючи, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Щодо цього періоду суд зазначає наступне.

01 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до преамбули Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Крім того, за правилами пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення», в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в т.ч. щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час звернення позивачки за призначенням пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідачем під час виконання покладених на них функцій.

Відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Суд зазначає, що редакція статті 60 Закону № 1788-XII є чинною на теперішній час. Стаття 24 Закону № 1058-IV не скасовує статтю 60 Закону № 1788-XII та не зупиняє її дію.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верхового Суду від 04.12.2019 у справі № 689/872/17 та від 27.02.2020 у справі № 462/1713/17.

Таким чином, суд дійшов висновку, що зарахування стажу в подвійному розмірі, передбачене ст.60 Закону № 1788-XII, не пов`язано із набранням чинності Закону № 1058-IV, а тому не обмежується наявним стажем роботи до 01 січня 2004 року.

За правилами ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи у відділеннях інтенсивної терапії та у реанімаційних відділеннях закладах охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.

Наведені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 689/872/17 та від 20 квітня 2022 року у справі № 214/3705/17, від 27 квітня 2023 року у справі № 160/14078/22, у яких Суд залишив без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими зобов`язано відповідачів зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи позивачів в інфекційних закладах після 01 січня 2004 року, тобто після дати набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, зарахуванню до стажу у подвійному розмірі підлягає період роботи позивача молодшою медичною сестрою по догляду за хворими дітьми в Комунальному закладі «Спеціалізований Центр медико-соціальної реабілітації дітей Дніпропетровської обласної ради» з 09.12.2014 по 15.05.2019.

Суд зазначає, що оскільки спірне рішення було прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області, то і обов`язок зарахувати до стажу в подвійному розмірі періоду роботи і призначити пенсію, слід покласти саме на це Головне управління.

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не здійснювало розгляд заяви позивача і не приймало рішення за результатом розгляду заяви, а тому не є належним відповідачем у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду із даним позовом було сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № від 14.10.2024.

Суд, керуючись положеннями статті 139 КАС України, враховуючи часткове задоволення позову вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 на користь позивача судовий збір у сумі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст.139,242-246,255,262,295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до 1- Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, ), 2- Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області ( вул. Крицак Валентини, буд. 6, м. Херсон, Херсонська область, 73036, ) про визнання протиправними дії, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії- задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 від 22.08.2024 №34.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області ( вул. Крицак Валентини, буд. 6, м. Херсон, Херсонська область, 73036, ) зарахувати до стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в подвійному розмірі на підставі ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи з 01.07.1994 по 30.10.1994 і з 09.12.2014 по 15.05.2019.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області ( вул. Крицак Валентини, буд. 6, м. Херсон, Херсонська область, 73036, ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 14.08.2024, на підставі ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції відповідно до рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області ( вул. Крицак Валентини, буд. 6, м. Херсон, Херсонська область, 73036, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона