Справа № 308/19342/23
Суддя: Фазикош О. В.
Дата ухвалення: 2025-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.01.2025 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Цмур В.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Департаменту патрульної поліції (Департаменту патрульної поліції в особі патрульного поліцейського Управління патрульної поліції в Закарпатській області Сидоренка Є.В), про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 08.01.2025 року було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Повний текст ухвали виготовлено та підписано 09.01.2025 року.

ОСОБА_1 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до ОСОБА_2 , Департаменту патрульної поліції (Департаменту патрульної поліції в особі патрульного поліцейського Управління патрульної поліції в Закарпатській області Сидоренка Є.В) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Лемак О.В. від 308/19342/23 у справі відкрито провадження, постановлено розгляд адміністративної справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

06.12.2023 від позивача по справі надійшла заява про розподіл судових витрат. Так, ОСОБА_1 , просить стягнути із відповідача на його користь понесені ним судові витрати, а також витрати на правову допомогу адвоката, що мають бути ним сплачені. Зазначає, що відшкодуванню підлягають: - 536,80 грн. (сплата судового збору); - 2500,00 грн. витрат на правничу допомогу адвоката. Разом: 3036,80 грн.

18.12.2023 представником відповідача - Департаменту патрульної поліції А. Вовканич подано відзив на позовну заяву. Представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

21.12.2023 від позивача по справі надійшло клопотання/заява у якій вказано на те, що: позивач, у своєму позові (п.3 прохальної частини) просив Суд розглядати справу за його відсутності за наявними у справі доказами. Позивач в повному обсязі підтримує позовні вимоги, вважає обставини відсутності власної вини та самої події адміністративного правопорушення доведеними та підтвердженими належними та допустимими доказами, зібраними в установленому законом порядку та за відсутності виконання Відповідачем свого обов`язку, встановленого ст.77 КАС України щодо доведення правомірності прийнятого ним оскаржуваного рішення.

Позивач повторно просить суд розглядати справу в порядку спрощеного провадження без виклику сторін за наявними у справі доказами (за відсутності Позивача). У випадку, якщо Суду необхідно все ж таки залучити до розгляду справи Позивача, просимо забезпечити його участь в режимі відеоконференції, в порядку визначеному ст. 195 КАС України.

09.02.2024 позивачем подано аналогічне клопотання.

01.05.2024 від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача.

14.05.2024 та 13.08.2024 від позивача надійшла заява про розгляд справи.

12.09.2024 від відповідача по справі надійшла заява, у якій від просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно Розпорядження керівника апарату Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області № 330 від 04.12.2024 р., щодо призначення повторного розподілу справи, матеріали справи підлягають повторному автоматизованому перерозподілу у зв`язку із тим, що суддя Лемак Олеся Володимирівна відрахована зі штату суду у зв`язку з поданням заяви про відставку згідно наказу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.10.2024 р. № 37/02-06.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями між 04.12.2024 року, визначено головуючим суддею О.В. Фазикош.

Ухвалою суду від 12.12.2024 вказана позовна заяві залишена без руху, з підстав необхідності уточнити суб`єктний склад учасників справи.

12.12.2024 від представника відповідача надійшла заява про відмову у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 та закриття провадження в цій частині.

16.12.2024 від позивача по справі надійшла заява про усунення недоліків. Так, позивач зазначає, що як вбачається з матеріалів адміністративної справи вбачається, оскаржувану позивачем постанову у справі про адміністративне правопорушення від 29.10.2023 року винесено патрульним поліцейським Управління патрульної поліції Закарпатської області рядовим Сидоренко Є.В. Отже, необхідно дійти висновку, що належним відповідачем у вказаній справі (додатково до Департаменту патрульної поліції НПУ, як юридичної особи) є територіальний орган Національної поліції Управління патрульної поліції у Закарпатській області Департаменту патрульної поліції як територіальний орган Національної поліції.

У заяві містяться покликання на ч.ч.3,5 ст.48 КАС України.

Позивач зазначає, що про необхідність залучення до розгляду справи саме УПП в Закарпатській області свідчить фактичне визнання правосуб`єктності у цій справі її представником за довіреністю Андрієм Вовканичем (т.в.о. начальника сектору правового забезпечення управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції), шляхом подання до суду в межах розгляду цієї справи: - відзиву у справі (зареєстровано в суді 18.12.2023 під номером 66372 і знаходиться в матеріалах справи); - заяви про розгляд справи без участі сторони (реєстрація в суді 01.05.2024 №23013); - заперечень (реєстрація в суді 12.09.2024 № 41468).

Так, позивач зазначає, що УПП в Закарпатській області де-факто вже є стороною у справі, адже приймало участь у її розгляді, подавало заяви по суті справи, заперечення та інші заяви, а Департамент патрульної поліції довіреністю уповноважив представника УПП в Закарпатській області на участь у розгляді справи 308/19342/23.

Як вказує позивач, всі матеріали справи вже наявні як у Відповідача-1, так і у Відповідача-2, про що свідчать матеріали справи, довідки ЄСІТС, заяви, заперечення та відзив Відповідача-2.

Враховуючи наведене вище позивач ОСОБА_1 за результатом усунення недоліків позовної заяви, позивач просить: відкрити провадження у справі №308/19342/23, про що постановити відповідну ухвалу та направити її Позивачу з використанням ЄСІТС (через Електронний кабінет) або на офіційну електронну адресу Позивача; залучити у якості співвідповідача у справі - Управління патрульної поліції у Закарпатській області; вирішити позовні вимоги у цій справі у якомога стислі строки та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

20.12.2024 позивачем подано заяву у якій просить скасувати постанову серія ЕАТ № 8035345 від 29.10.2023 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення відповідно до п.1 ст.247 КУпАП України. Відшкодувати понесені позивачем судові витрати, з урахуванням поданої 06.12.2023 заяви про розподіл судових витрат, у вигляді сплати судового збору у сумі 536,80 грн. та витрат на правничу допомогу у сумі 2500,00 грн. на його картковий рахунок НОМЕР_1 (№ 896088 Monobank). Справу розглянути без участі Позивача. Надсилання процесуальних документів здійснювати з використанням ЄСІТС (через Електронний кабінет).

При цьому зазначає, що повторно просить суд розглядати справу в порядку спрощеного провадження без виклику сторін за наявними у справі доказами (за відсутності Позивача). У випадку, якщо Суду необхідно все ж таки залучити до розгляду справи Позивача, просить забезпечити його участь в режимі відеоконференції, в порядку визначеному ст. 195 КАС України.

06.01.2025 представником відповідача подано заяву у якій він просить відмовити позивачу в частині позовних вимог, заявлених до поліцейського Сидоренка Є.В. та передати за підсудністю справу N? 308/19342/23 за позовом ОСОБА_1 на розгляд до Шевченківського районного суду міста Києва для продовження розгляду справи та прийняття рішення по суті.

Ухвалою суду від 08.01.2025 у задоволенні клопотання позивача про залучення у якості співвідповідача у справі - Управління патрульної поліції у Закарпатській області, відмовлено.

Сторони по справі у судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивач, згідно заяв що наявні в матеріалах справи просить проводити розгляд справи за його відсутності.

У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, подані сторонами по справі заяви, суд приходить до наступного висновку.

ОСОБА_1 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до ОСОБА_2 , Департаменту патрульної поліції (Департаменту патрульної поліції в особі патрульного поліцейського Управління патрульної поліції в Закарпатській області Сидоренка Є.В) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

позивачем по справі є ОСОБА_1 , місцем проживання якого вказано: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 .

При цьому відповідачами по справі вказано: ОСОБА_2 адреса АДРЕСА_2 посада рядовий патрульний поліцейський Департаменту патрульної поліції ел. пошта тел. 78 адреса 03048, місто Київ, ВУЛИЦЯ ФЕДОРА ЕРНСТА, будинок 3 .

Разом із тим, до матеріалів позовної заяви додано роздруковану позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 ) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, де відповідачем вказано Департаменту патрульної поліції в особі патрульного поліцейського Управління патрульної поліції в Закарпатській області Сидоренка Є.В., при цьому вказано юридичну адресу - Департаменту патрульної поліції - місцезнаходження за адресою : м. Київ, вул. Федора Ернста, 3 та .

При цьому копію вказаної позовної заяви долучено як додаток до позовної заяви що подана у системі «Електронний суд».

Як вбачається з позовної заяви, позивач оскаржує постанову співробітника УПП в Закарпатській рядового ОСОБА_2 , та такого вказано в якості відповідача.

На виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху, позивачем 16.12.2024 подано заяву про усунення недоліків у якій він просить залучити у якості співвідповідача у справі - Управління патрульної поліції у Закарпатській області.

Ухвалою суду від 08.01.2025 у задоволенні клопотання позивача про залучення у якості співвідповідача у справі - Управління патрульної поліції у Закарпатській області, відмовлено.

Відповідно до вимог статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви в тому числі з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності. Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Частиною 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 4 КАС України відповідач - це суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Згідно з положеннями статті 46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Позивачем в якості відповідача по справі вказано Департамент патрульної поліції в особі патрульного поліцейського Управління патрульної поліції в Закарпатської області рядового Сидоренка Є.В., при цьому вказано адресу та ЄДРПОУ юридичної особи, а саме: м. Київ, вул. Ф.Ернста, буд.3, Департаменту патрульної поліції.

Згідно до п.7 ч.1 ст.4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Аналізуючи вищевикладене, суд зазначає, що умовою надання адміністративним судом захисту прав є встановлення їх порушення відповідачем, який перебуває у відповідних публічних правовідносинах із позивачем, проте своїми протиправними рішеннями, діями (бездіяльністю) впливає на його обов`язки, права чи інтереси.

Предметом розгляду у даній справі є постанова патрульного поліції по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху про накладення адміністративного стягнення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

За приписами ст.222 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, зокрема ч.1 ст.122 покладено на органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Приписами ч.1 ст.1 ЗУ "Про Національну поліцію" визначено, що національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно ч.1 ст.13 ЗУ "Про Національну поліцію" систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції.

Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання (ч.1 ст.15 ЗУ "Про Національну поліцію").

Відповідно до ч.1 ст.17 цього Закону поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Приписами ч.3 ст.288 КУпАП визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ч.1 ст.122 КУпАП інспектори відповідного орану поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, а саме - від імені Департаменту патрульної поліції Національної поліції України і її територіальних органів.

Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст.222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення.

Використання у зазначених вище нормах формулювань "від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення", "розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст.222 - 244-20 КУпАП" вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 року по справі №742/2298/17 та від 26.12.2019 року по справі № 724/716/16-а та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Так, Верховним Судом зроблено правовий висновок про те, що у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем у таких справах є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Управління патрульної поліції є територіальним відокремленим підрозділом Департаменту патрульної поліції та не є юридичною особою, не має самостійного балансу та рахунків в органах Державної казначейської служби України чи банківських установах.

Відповідно до п. 3 розд. І, п. 9 розд. V «Положення про Департамент патрульної поліції» затвердженого Наказом НП України № 73 від 06.11.2015 року (розміщеного на сайті patrol.police.gov.ua) Департамент патрульної поліції складається із структурних підрозділів апарату Департаменту патрульної поліції і територіальних (відокремлених) підрозділів Департаменту патрульної поліції. Департамент патрульної поліції є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки…, печатку…

Відповідно до структури Департаменту патрульної поліції (розміщеного на сайті patrol.police.gov.ua) до структури входить територіальний підрозділ Управління патрульної поліції в Закарпатській області.

Таким чином, відповідно до п.9 розділу V Положення про Департамент патрульної поліції затвердженого наказом Національної поліції 06 листопада 2015 року №73 (у редакції наказу Національної поліції 31 жовтня 2016 року №1114) Департамент патрульної поліції є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс і згідно зі ст.80 ЦК України може виступати від власного імені в суді.

Зі змісту прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивач просить суд: скасувати постанову Відповідача серія ЕАТ № 8035345 від 29.10.2023 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення відповідно до п.1 ст.247 КУпАП України. 2. Відшкодувати понесені позивачем судові витрати у вигляді сплати судового збору у сумі 536,80 грн. на його картковий рахунок НОМЕР_1 (№863256 Monobank). 3. Справу розглянути без участі Позивача. Надсилання процесуальних документів здійснювати з використанням ЄСІТС (через Електронний кабінет).

Згідно наявної позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі патрульного Управління патрульної поліції в Закарпатській області рядового Сидоренко Є.В., позивач просить скасувати постанову Відповідача серія ЕАТ № 8035345 від 29.10.2023 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення відповідно до п.1 ст.247 КУпАП України. 2. Відшкодувати понесені позивачем судові витрати у вигляді сплати судового збору у сумі 536,80 грн. на його картковий рахунок НОМЕР_1 (№863256 Monobank). 3. Справу розглянути без участі Позивача. Надсилання процесуальних документів здійснювати з використанням ЄСІТС (через Електронний кабінет).

За приписами статті 80 ЦК України саме юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Згідно ч. 1 та 3 статті 95 ЦК України, філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза місцем її знаходження та здійснює всі або частину функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Враховуючи цивільно-правове становище філій та представництв недопустимою є самостійна та безпосередня участь відокремлених підрозділів у певних процесуальних відносинах, оскільки це суперечить цивільно-правовій природі відокремленого підрозділу як складової частини юридичної особи, що його створила.

Виходячи з результатів аналізу наведених норм права філія як відокремлений підрозділ та представництво, які не є юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю і не можуть бути стороною у судовому процесі.

Управління патрульної поліції Закарпатської області, в трудових відносинах з яким перебуває патрульний поліцейський рядовий поліції Сидоренко Євген Володимирович, є територіальним відокремленим підрозділом Департаменту патрульної поліції та не є юридичною особою, не має самостійного балансу та рахунків в органах Державної казначейської служби України чи банківських установах.

Відтак, у справі, що розглядається, Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції не є юридичною особою, а входить до структури Департаменту патрульної поліції та не може бути відповідачем у цій справі.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.12.2019 у справі №724/716/16-а визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності. З цього слідує, що суд за результатами розгляду справи відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Водночас, у вказаній постанові колегія суддів зазначила, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.

Отже, Управління патрульної поліції в Закарпатській області як територіальний підрозділ Департаменту патрульної поліції не є самостійною юридичною особою, а тому не може виступати самостійним відповідачем у справі.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 26.12.2019 у справі за №724/716/16-а у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем у таких справах є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення. Поліцейські відповідного органу поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, а саме - від імені Головного управління поліції у Київській області і її територіальних органів. Дана позиція збігається з позицією викладеною, у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 року у справі № 742/2298/17 та від 26.12.2019 р. у справі за № 724/716/16-а.

З наведеного також слідує також, що відповідачем у даній категорії справ не може бути і Департамент у особі працівника територіального підрозділу, зокрема як вказано у позовній заяві а саме Департаменту патрульної поліції в особі патрульного поліцейського Управління патрульної поліції в Закарпатської області рядового Сидоренка Є.В.

За правилами п.1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Статтею 25 КАС України визначена підсудність справ за вибором позивача. Так згідно з ч.1 ст. 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом. Якщо така особа не має місця проживання (перебування) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 25 КАС України у разі невизначеності цим Кодексом територіальної підсудності адміністративної справи така справа розглядається адміністративним судом за вибором позивача.

Статтею 26 КАС України визначена підсудність справ за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача. Так згідно з ч. 1 ст. 26 КАС України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 26 КАС України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Звертаючись до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, позивач ОСОБА_1 , вказує що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно матеріалів справи відповідач по справі Департамент патрульної поліції України, як юридична особа, зареєстрований та знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ф.Ернста, буд. 3.

Враховуючи, що місцем проживання (перебування, знаходження) позивача ОСОБА_1 , вказано: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 , а місцезнаходження відповідача є (м. Київ, вул. Ф.Ернста, буд. 3), відтак така не відноситься до територіальної підсудності Ужгородському міськрайонному суду Закарпатської області як адміністративному суду.

КАС України встановлює декілька видів територіальної підсудності, в тому числі: загальну (залежно від місцезнаходження відповідача) та альтернативну (за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) позивача).

Тобто, якщо предметом адміністративного позову є оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної особи, то позивач може застосувати альтернативну підсудність.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду не за місцем свого проживання, клопотання про застосування альтернативної підсудності за місцем свого проживання не подавав, тому в даному випадку застосуванню підлягають положення частини 2 статті 26 Кодексу адміністративного судочинства України щодо розгляду справи за місцезнаходженням відповідача.

Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV«Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За вимог п.1 ч. 3 ст. 317 КАС України обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення є порушення норм процесуального права, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Принцип законного судді нерозривно пов`язаний з правом особи на повноважний, компетентний суд. Відповідно до статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Суд не тільки вправі, а й зобов`язаний ухилитися від розв`язання справ, йому не підсудних.

Вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є виконаними, коли справа заявника була розглянута національним судом, який створено на підставі закону. Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наголошував, що поняття «суд, встановлений законом», стосується не тільки юридичного підґрунтя самого по собі існування «суду», але також і дотримання судом спеціальних норм, які регулюють його юрисдикцію, підсудність, повноваження судді (належний склад суду).

Європейський суд з прав людини у рішеннях, пов`язаних із застосуванням статті 6 Конвенції, вказує, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…). З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Повноваження складу суду належить сприймати і як компетентність у розумінні наявності права на розгляд у суді відповідно до предмета спору, вирішення справ судом певної інстанції та судом, який має повноваження на розгляд справ у межах територіальної юрисдикції, визначеної КАС України, що забезпечує право на розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду

Згідно з ч. 5 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому ст. 29 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 30 цього Кодексу спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.

Порушення судом правил як предметної, так і територіальної підсудності, є підставою для скасування судового рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, враховуючи, що дана справа не підсудна Ужгородському міськрайонному суду Закарпатської області.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КАС України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу.

На підставі зазначеного, суд вважає за необхідне передати адміністративну справу за підсудністю за місцезнаходженням відповідача у даній справі що територіально належить до юрисдикції Солом`янського районного суду м. Києва, так як адреса його місця знаходження (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ) належить до території Солом`янського району м. Києва.

Ураховуючи наведене вище, а також те, що реалізація права позивача щодо захисту порушеного права може відбутися лише в адміністративному суді за правилами територіальної підсудності за місцезнаходженням відповідача у відповідності до ч. 1 ст. 25 КАС України, а відтак приходжу висновку про те, що справу необхідно передати до Солом`янського районного суду м. Києва для розгляду після закінчення строків, передбачених ч. 8 ст. 29 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 20, 21, 29,48, 171, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали адміністративної справи № 308/19342/23 (провадження № 2-А/308/324/24) за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання за адресою : АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 , Департаменту патрульної поліції (Департаменту патрульної поліції в особі патрульного поліцейського Управління патрульної поліції в Закарпатській області Сидоренка Є.В), про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, направити за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва ( 03037, м. Київ, вул. Максима Кривоноса, 25).

Копію ухвали направити сторонам для відома.

Передача адміністративної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош