Справа № 473/6076/24
Суддя: Вуїв О. В.
Дата ухвалення: 2025-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/6076/24
РІШЕННЯ

іменем України

"09" січня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю: секретаря судового засідання Москаленко С.Л., представника позивача Ліпатова С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення протиправною та її скасування,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення протиправною та її скасування, у якому вказував, що 23 жовтня 2024 року головний спеціаліст командування ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 склала відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за №2018.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 23 жовтня 2024 року о 14 год. 30 хв. у ІНФОРМАЦІЯ_4 встановлено порушення гр. ОСОБА_1 правил військового обліку, встановлених ч.ч. 1, 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме відмова від проходження медичного огляду та лікування в закладах охорони здоров`я згідно рішення ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі протоколу 23 жовтня 2024 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 виніс постанову №2018, якою ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період) та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Позивач не погодився з оскаржуваною постановою, вказуючи на те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. При цьому вказував, що він зареєстрований та проживає у м. Вознесенську Миколаївської області, знаходиться на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 , а тому підлягав проходженню медогляду за місцем свого постійного проживання та обліку, а не за місцем тимчасового перебування. На час вручення йому документів для проходження медогляду ОСОБА_1 , маючи незадовільний стан здоров`я, не мав при собі необхідної медичної документації, яка була необхідна для об`єктивного встановлення стану його здоров`я, а тому висловлена до нього вимога пройти медогляд цього ж дня не могла бути об`єктивно реалізована.

У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 просив визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову, та закрити провадження в адміністративній справі про притягнення його до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

25 листопада 2024 року від представника відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечував проти задоволення позову, вказуючи на те, що оскаржувана постанова винесена у повній відповідності до вимог закону. При цьому зазначав, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 , відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації не має, дані щодо проходження останнім військово-лікарської комісії відсутні. 23 жовтня 2024 року ОСОБА_1 взято на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_4 та о 14 год. 00 хв. вручено повістку та направлення на військово-лікарську комісію для проходження медогляду. Однак позивач від підпису про отримання повістки та направлення на ВЛК, а також від проходження ВЛК у ІНФОРМАЦІЯ_4 відмовився, мотивуючи відмову відсутністю у нього необхідних медичних документів, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, що й зафіксовано в оскаржуваній постанові.

В судовому засіданні, яке проводилося без особистої участі позивача ОСОБА_1 , його представник Ліпатов С.В. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково просив врахувати ту обставину, що 15 листопада 2024 року ОСОБА_1 самостійно пройшов медичний огляд ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується довідкою ВЛК №3290 від 15 листопада 2024 року, тобто виконав покладений на нього обов`язок за місцем перебування на військовому обліку. Також вказував на те, що дії позивача щодо відмови від проходження медогляду взагалі не підлягали кваліфікації за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП

Представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак у відзиві клопотав про розгляд справи без його участі.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 23 жовтня 2024 року о 14 год. 30 хв. у ІНФОРМАЦІЯ_4 встановлено порушення гр. ОСОБА_1 правил військового обліку, встановлених ч.ч. 1, 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме відмова від проходження медичного огляду та лікування в закладах охорони здоров`я згідно рішення ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі протоколу 23 жовтня 2024 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 виніс постанову №2018, якою ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період) та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Аналізуючи вимоги та заперечення учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.

Згідно п. 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено загальну мобілізацію.

Відповідно до ч.ч. 1-3, 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, зокрема, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

Згідно п. 21, пп. 1 п. 27 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (далі - Порядок №560) за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Під час мобілізації громадяни викликаються до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів, зокрема, для: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби

Згідно ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію під час особливого періоду тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, згідно абз. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Аналогічне визначення та строки дій особливого періоду зазначені й в абз. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Таким чином, відмова військовозобов?язаного від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби без наявності для цього поважних причин в особливий період має своїм наслідком відповідальність, передбачену ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підтвердив свою відмову від проходження медичного огляду та лікування в закладах охорони здоров`я ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Твердження позивача про те, що він знаходиться на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 , а тому підлягав проходженню медогляду за місцем свого постійного проживання та обліку, а не за місцем тимчасового перебування, не може бути прийняте судом до уваги, оскільки згідно п. 9 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи призову громадян на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Відсутність у позивача на час вручення йому документів для проходження медогляду необхідної медичної документації не є передбаченою законом поважною причиною для відмови від проходження медогляду.

Разом з тим, відповідно до п.п. 70, 74 Порядку №560 порядок проведення медичного огляду резервістів та військовозобов`язаних, персональний склад військово-лікарських комісій, порядок їх роботи визначаються у порядку, встановленому Міноборони.

Резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Аналогічні положення викладені в п. 3.1 глави 3 розділу ІІ «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року №402 (далі - Положення №402).

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач жодного направлення на проходження медичного огляду ВЛК позивачу не надавав.

Зокрема, на підтвердження своїх заперечень проти позову відповідачем до відзиву долучено: копію повістки про виклик позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 23 жовтня 2024 року для уточнення облікових даних; копію Акту про вручення повістки від 23 жовтня 2024 року (у якій в присутності двох свідків зафіксовано відмову позивача від отримання повістки); копію картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 ; копію Акту про вручення картки обстеження та медичного огляду позивачу (у якій в присутності двох свідків зафіксовано відмову позивача від отримання картки).

Проте доказів оформлення направлення позивача на медогляд, реєстрації цього документа в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію, видачі такого направлення ОСОБА_1 під особистий підпис, а такок попередження позивача щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації відповідачем не надано та матеріали справи не містять.

Водночас, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, відповідачем порушено вимоги п. 74 Порядку №560, п. 3.1 глави 3 розділу ІІ Положення №402, а саме позивачу не надано направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11, тобто, порушено процедуру направлення військовозобов`язаного на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.

З огляду на те, що саме видача та вручення військовозобов`язаному направлення на військово-лікарську комісію є підставою для з`явлення останнього для проходження медогляду, а тому суд констатує, що у позивача не виник обов`язок щодо проходження медичного огляду та як наслідок - відповідальності за його невиконання.

З огляду на викладене, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів направлення позивача на проходження медичного огляду ВЛК та відмови ОСОБА_1 від проходження військово-лікарської комісії, тому відповідачем не доведено скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, а тому постанова на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП підлягає визнанню протиправною та скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 8-10, 77, 241-246, 271, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення протиправною та її скасування - задовольнити.

Постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23 жовтня 2024 року №2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - визнати протиправною та скасувати, а справу про адміністративні правопорушення - закрити.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.В. Вуїв