Справа № 292/1440/24
Суддя: Гуц О. В.
Дата ухвалення: 2025-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРВОНОАРМІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/1440/24
Номер провадження 2-а/292/2/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року с-ще Пулини

Червоноармійський районний суд Житомирської області в складі:

головуюча суддя Гуц О.В.,

секретар судового засідання Риданова Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог - поліцейський сектору поліцейської діяльності №1 (смт Пулини) ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Оганесян Карен Оганесович про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

У С Т А Н О В И В :

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом мотивуючи його тим, що 04 листопада 2024 року поліцейським СПД №1 (смт Пулини) ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Оганесяном К.О. винесено щодо нього постанову за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510 грн.

Згідно постанови, 04 листопада 2024 року о 09 год. 02 хв. в смт Пулини, він керуючи автомобілем Ford Galaxy, д.н.з. НОМЕР_1 , не увімкнув завчасно показчик повороту, чим порушив п.9.2 б ПДР.

Зазначає, що поліцейський дану постанову у його присутності не складав, йому вона не оголошувалася, ним не підписувалася та й від її підпису він не відмовлявся.

Працівниками поліції не задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факт порушення ним правил дорожнього руху.

Поряд з цим жодної підготовки до розгляду справи працівниками поліції вчинено не було і загалом порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Поліцейський Оганесян К.О. розглянув справу за відсутності доказів, які підтверджують вчинення ним правопорушення та вину. При розгляді справи не оголошено дані особи, якою проводиться розгляд справи, не вирішено питання заявлених клопотань про ознайомлення з наявними доказами, не досліджені докази вчинення правопорушення.

Будь-яких доказів, на підтвердження обставин, викладених у постанові про порушення ним п.9.2 б ПДР матеріали справи не містять, як і доказів, які б вказували на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Враховуючи викладене, просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №3406680, складену поліцейським СПД №1 (смт Пулини) ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Оганесяном К. О. за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510 грн., а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події та складу вказаного адміністративного правопорушення та стягнути судові витрати.

Ухвалою суду від 10.12.2024 відкрито провадження у справі, розгляд її призначений у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

18.12.2024 від Головного управління Національної поліції в Житомирській області надійшов відзив на позов, у задоволенні позову просили відмовити, з підстав наведених у відзиві на позов.

Позивач у судове засідання не з"явився, надав суду письмову заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, заявлені вимоги задовольнити та стягнути судові витрати.

Представник відповідача у судове засідання не з"явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. У відзиві на позов, просили проводити розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог - поліцейський сектору поліцейської діяльності №1 (смт Пулини) ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Оганесян К. О. у судове засідання не з"явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 262 КАС України розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін, за наявними в справі доказами.

Згідно ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зі ст. 5 КАС України вбачається, що кожному гарантується право на захист його прав, свобод або законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Предметом даного спору є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо дотримання порядку розгляду справи та прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи дотримано поліцейським встановлені Законом вимоги до зупинки транспортного засобу, порядок розгляду справи та права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та відповідність змісту постанови вимогам КУпАП.

Згідно п.19 ст.4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення відповідача - постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, є правовим актом індивідуальної дії.

Судом встановлено, що 04 листопада 2024 року поліцейським СПД №1 (смт Пулини) ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Оганесяном К.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3406680 від 04.11.2024 щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

З постанови вбачається, що 04.11.2024 о 09 год. 08 хв., в смт. Пулини, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Ford Galaxy, д.н.з. НОМЕР_1 , не увімкнув завчасно показчик повороту, чим порушив п.9.2 б ПДР.

У пунктах 8, 9 постанови щодо роз`яснення прав, порядок оскарження та отримання копії постанови, зазначено- "роз"яснено, від підпису відмовився".

На доданому відповідачем до позову диску, який досліджено судом, є два відеофайли за 04.11.2024, один з нагрудної камери поліцейського, тривалістю 01 хвилина 38 секунд та другий запис з відеореєстратора, тривалістю 03 хвилини.

З дослідженої інформації з відеореєстратора вбачається, що 04.11.2024 о 08 год. 26 хв. працівниками поліції зупинений автомобіль марки Ford Galaxy, синього кольору, водій якого при зупинці увімкнув покажчик правого повороту.

На відеозапису автомобільного відеореєстратора, встановленого на службовому автомобілі працівників поліції, не зафіксовано факт порушення водієм автомобіля Ford Galaxy, правил дорожнього руху.

З долученого до справи відеозапису не вбачається, що постанова у справі про адміністративне правопорушення та інші документи 04.11.2024 складалися у присутності ОСОБА_1 та що їх зміст оголошувався ОСОБА_2 та що йому вручалася копія постанови . Поліцейський лише повідомив ОСОБА_2 , що буде складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП.

При розгляді справи встановлено, що працівниками поліції без передбачених законом підстав зупинено ОСОБА_1 під час керування ним автомобілем, а при складанні постанови по справі про адміністративне правопорушення порушено права ОСОБА_1 на захист.

Крім того, наданий запис з автомобільного відеореєстратора розпочинається 04.11.2024 з 08 год. 25 хв і до 08 год. 28 хв., а відеозапис з нагрудної камери поліцейського - 04.11.2024 з 09 год. 41 хв. і до 09 год. 43 хв.

З викладеного слідує, що в порушення вимог Інструкції, з моменту зупинки ОСОБА_1 відеофіксація на нагрудну камеру виконання поліцейськими службових обов`язків на протязі 1 год. 13 хв. не здійснювалась.

Відповідно до ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність запорушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ст.52 Закону України "Про дорожній рух", контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно п.п. 1, 2 ч.5 ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

Пунктом 11 ч. 1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема і за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно ст.279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Статтею 278 КУпАП, визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно частин 1, 2 ст.285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

На відеозаписі не зафіксовано факт порушення Правил дорожнього руху.

З наданого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції при цьому реагуючи на жест поліцейського про зупинку транспортного засобу, увімкнув правий покажчик повороту та зупинився. Будь- яких притензій з боку поліцейського щодо порушення Правил дорожнього руху, зокрема, не включення покажчик повороту, зафіксовано не було.

У ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", визначено вичерпний перелік ознак, на підставі яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби, а також зазначено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Як вбачається з матеріалів справи та відеозапису про фіксацію обставин події, відповідачем не доведено жодними доказами факту порушення водієм ОСОБА_1 таких положень Правил дорожнього руху, які б відповідно до зазначених вимог Закону давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу.

Крім того, дослідивши відеозапис, судом встановлено, що під час розгляду 04.11.2024 поліцейським СПД №1 (смт. Пулини) ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Оганесяном К.О. справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП допущено істотні порушення наведених норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, які передбачають порядок розгляду справи.

Так із відеоозапису вбачається, що поліцейський Оганесян К.О., незважаючи на присутність ОСОБА_1 на місці, не повідомив останньому про те, що розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо нього за ст.122 ч.2 КУпАП , що йому також інкримінується порушення вимог п.9.2 б ПДР , не повідомив дані посадової особи, яка здійснює такий розгляд, не роз"яснив ОСОБА_2 право на подання клопотань , надання пояснень та права передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП.

На відеозапису зафіксовано, повідомлення поліцейського , адресоване ОСОБА_1 , про те що останнього буде притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу за те, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп"яніння.

Після завершення розгляду справи, поліцейським повного тексту оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не оголошено, копії постанови не вручено.

Отже, ОСОБА_1 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення був позбавлений, передбачених ст. 268 КУпАП, прав на ознайомлення з матеріалами справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі, що є порушенням права особи на захист.

Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення оскаржуваного рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 5 березня 2020 року по справі № 607/7987/17, від 15 листопада 2018 року у справі № 524/5536/17, від 30 травня 2018 року в справі № 337/3389/16, від 17 липня 2019 року в справі №295/3099/17.

З огляду на допущене поліцейським Оганесяном К.О. порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та його права на захист, суд вважає окремою та самостійною підставою для скасування прийнятого рішення.

Крім того, суд зауважує, що з метою прийняття у справі законного рішення у відповідності до ч.3 ст.286 КАС України, необхідно також оцінити і дані про те, чи доведено відповідачем наявність у поліцейського Оганесяна К.О. на час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , підстав та належних доказів про порушення ПДР, які б дозволили інкримінувати останньому вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, наявність яких доводиться шляхом надання належних та допустимих доказів.

У процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом "поза розумним сумнівом", зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 р. у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана: по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а по-друге, відповідно до ст.252 КУпАП дослідити докази, перелік яких визначений ст.251 КУпАП, та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Тому, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В обґрунтування викладених у постанові обставин вчинення адміністративного правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП ОСОБА_1 , відповідач посилається на відеозапис з нагрудної камери поліцейського. Вказаний відеозапис відповідачем долучено до справи в якості доказу та надано до суду.

Суд, дослідивши наданий відеозапис з нагрудної камери за 04.11.2024, на якому зафіксовано події тривалістю 01 хв. 38 сек., не виявив на ньому записаного факту вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення, як і передбачених ст. 35 Закону України "Про Національну поліції" передбачених підстав для зупинки транспортного засобу.

З долученого до справи запису з відеореєстратора вбачається, що 04.11.2024 о 08 год. 26 хв. працівниками поліції був зупинений автомобіль марки Ford Galaxy, синього кольору, водій якого при зупинці увімкнув покажчик правого повороту. Протокол про адміністративне правопорушення та інші документи 04.11.2024 у присутності ОСОБА_1 не складалися, їх зміст не оголошувався та копії протоколу не вручалися. Поліцейський лише повідомив, що буде складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП.

На відеозаписі з автомобільного відеореєстратора встановленого на службовому автомобілі працівників поліції не зафіксовано, що перед зупинкою автомобіля Ford Galaxy, водій порушував правила дорожнього руху.

Також, з досліджених доказів, не встановлено, що на виконання ст. 252 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 поліцейський Оганесян К.О. досліджував докази, які б підтверджували факт вчинення правопорушення.

З огляду на викладене, відповідачем по справі не доведено та не надано доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

До постанови про вчинення адміністративного правопорушення не додано жодних інших доказів, які б об`єктивно підтверджували вчинення 04.11.2024 ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Суд вважає, що складання постанови без будь-яких фактичних доказів вчинення адміністративного правопорушення є неправомірним та незаконним, що відповідає і позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 23.10.2019 по справі №357/10134/17, а тому подібні постанови підлягають скасуванню.

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010, - адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях. Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст. 62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку.

Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач не надав суду доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 , правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частин 1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб"єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб"єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб"єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Судом встановлено, що при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності допущено істотні порушення Кодексу України про адміністративні правопорушення, які під час нового розгляду справи усунути неможливо.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 , оскільки його вина у вчиненні правопорушення під час судового розгляду не підтверджена і відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного рішення, у зв`язку з чим постанова серії ЕНА №3406680 від 04 листопада 2024 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, про притягнення його до адміністративної відповідальності і накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн., підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином з відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань підлягає стягненню судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 72-77, 139, 241-246, 250, 255, 257-263, 286, 293 КАС України,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог - поліцейський сектору поліцейської діяльності №1 (смт Пулини) ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Оганесян Карен Оганесович про скасування постанови про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3406680 від 04 листопада 2024 року на ОСОБА_1 , винесену поліцейським СПД №1 (смт Пулини) ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Оганесян Кареном Оганесовичем за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя О.В.Гуц