Справа № 500/4062/24
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2025-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2025 рокуЛьвівСправа № 500/4062/24 пров. № А/857/22508/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській обл. на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.08.2024р. в адміністративній справі за позовом представника адвоката Дячук Сніжанни Ігорівни, діючої на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській обл. про визнання відмови протиправною, зобов`язання здійснити виплату недоотриманої пенсії (суддя суду І інстанції: Осташ А.В., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 02.08.2024р., м.Тернопіль; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 02.08.2024р.),-

В С Т А Н О В И В:

01.07.2024р. за допомогою системи «Електронний суд» представник адвокат Дячук С.І., діюча на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила:

визнати протиправною відмову Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України в Тернопільській обл. щодо невиплати ОСОБА_1 недоотриманої пенсії її батька ОСОБА_2 згідно з рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.06.2021р. в адміністративній справі № 500/2417/21 у розмірі 432469 грн. 32 коп. за період з 01.04.2019р. по 31.03.2021р.;

зобов`язати ГУ ПФ України в Тернопільській обл. здійснити виплату ОСОБА_1 недоотриманої пенсії її батька ОСОБА_2 згідно з рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.06.2021р. в адміністративній справі № 500/2417/21 у розмірі 432469 грн. 32 коп. за період з 01.04.2019р. по 31.03.2021р. (а.с.1-3).

Розгляд справи здійснений судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними матеріалами справи (а.с.15-16).

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.08.2024р. заявлений позов задоволено; визнано протиправними дії ГУ ПФ України в Тернопільській обл. щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті суми пенсії в розмірі 432469 грн. 32 коп., що підлягала виплаті її батьку ОСОБА_2 на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.06.2021р. у справі № 500/2417/21, і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю; зобов`язано ГУ ПФ України в Тернопільській обл. здійснити виплату ОСОБА_1 недоотриманої державної пенсії її батька ОСОБА_2 згідно рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.06.2021р. в справі № 500/2417/21 за період з 01.04.2019р. по 31.03.2021р. у розмірі 432469 грн. 32 коп.; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФ України в Тернопільській обл. на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. (а.с.19-25).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач ГУ ПФ України в Тернопільській обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.27-32).

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що фінансування виплати пенсій, в тому числі пенсіонерів військовослужбовців, здійснюється безпосередньо ПФ України, зокрема, у спірному випадку за рахунок коштів державного бюджету, в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

ГУ ПФ України в Тернопільській обл. добровільно виконало рішення суду від 07.06.2021р. у справі № 500/2417/21 у межах своїх повноважень, а саме здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_2 на підставі оновленої довідки про грошове забезпечення станом на 05.03.2019р., виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90 % сум грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром, починаючи з 01.04.2019р.

Водночас, виплата донарахованої пенсії в сумі 432469 грн. 32 коп. за період з 01.04.2019р. по 31.10.2021р. забезпечується безпосередньо ПФ України,

Відтак, будь-яких порушень прав позивача на пенсійне забезпечення, в тому числі щодо порядку проведення перерахунку пенсії та її виплати, не допущено.

Відповідач стверджує, що позивач у цій справі помилково обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання дій, вчинених на виконання іншого рішення суду, в якому спірні правовідносини між сторонами вже були вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Представник позивача адвокат Дячук С.І. скерувала до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому остання вважає її безпідставною, необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції надав належну оцінку всім обставинам справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального законодавства, ухвалив законне і справедливе судове рішення. Просить відмовити у задоволені апеляційної скарги та закрити апеляційне провадження за апеляційне провадження за апеляційної скаргою ГУ ПФ України в Тернопільській обл. на рішення суду першої інстанції (а.с.63-65).

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Луцьким міським відділом ЗАГСу у Волинській обл. від 05.04.1991р. (а.с.6).

ОСОБА_2 перебував на обліку ГУ ПФ України в Тернопільській обл. та отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.06.2021р. у справі № 500/2417/21, яке набрало законної сили 27.09.2021р., визнано протиправними дії ГУ ПФ України у Тернопільській обл. щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку з 01.04.2019р. виплати пенсії за вислугу років у розмірі 90 % під час перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки про грошове забезпечення станом на 05.03.2019р. без обмеження її максимальним розміром; зобов`язано ГУ ПФ України в Тернопільській обл. здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) на підставі оновленої довідки про грошове забезпечення станом на 05.03.2019р., виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90 % сум грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром, починаючи з 01.04.2019р.

На виконання вказаного рішення суду відповідачем було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2019р.

У результаті проведеного перерахунку донарахована різниця в пенсії за період з 01.04.2019р. по 31.03.2021р. склала 432469 грн. 32 коп.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 31.10.2023р., виданим відділом РАЦС м.Дюссельдорф (а.с.12).

Станом на день смерті ОСОБА_2 нарахована різниця в пенсії на виконання судового рішення у справі № 500/2417/21 у загальному розмірі 432469 грн. 32 коп. відповідачем не виплачена.

19.04.2024р. (тобто до спливу шестимісячного строку з дня смерті ОСОБА_2 ) ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФ України в Тернопільській обл. із заявою про виплату їй недоодержаної пенсії в зв`язку зі смертю її батька, оскільки вона виступає єдиною спадкоємицею за померлим.

Згідно довідки про склад спадкоємців № 21/02-14 від 08.05.2024р., виданою приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Ліщиною О.П., спадкоємцем померлого ОСОБА_2 є його дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).

Листом № 1900-0504-8/20570 від 26.04.2024р. відповідач ГУ ПФ України в Тернопільській обл. повідомив ОСОБА_1 про відмову у виплаті їй недоотриманих сум пенсій її батька. На виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.06.2021р. у справі № 500/2417/21 ОСОБА_2 було нараховано суми коштів, які станом на 26.04.2024р. не виплачені. Вказана сума заборгованості обліковується в автоматизованій базі даних обробки пенсійної документації (електронних пенсійних справах). Виплата заборгованості за рішенням суду буде проведена після виділення коштів на ці витрати. Також у разі смерті заявника рішення суду може бути повторно подано на виконання спадкоємцем разом з ухвалою суду про заміну сторони її правонаступником (а.с.11).

Вважаючи протиправною відмову відповідача щодо виплати позивачу недоотриманої суми пенсії її померлого батька згідно з рішенням суду, представник позивача звернулася до суду із розглядуваним позовом.

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_1 у термін не пізніше 6 місяців після смерті її батька ОСОБА_2 звернулась до пенсійного органу із заявою про виплату недоотриманої ОСОБА_2 за життя пенсії, що нарахована на виконання рішення суду, але невиплачена на час смерті останнього, а тому відповідно до ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» позивач має право на отримання недоотриманої пенсії її померлого батька.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про наявність правових підстав щодо задоволення заявленого позову, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ визначено Законом України № 2262-XII від 09.04.1992р. «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» /надалі Закон України № 2262-XII/.

Відповідно до ч.1 ст.61 Закону № 2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Порядок подання відповідною особою заяви про виплату недоодержаної пенсії, її форма, а також перелік необхідних документів визначені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затв. Правління ПФ України № 3-1 від 30.01.2007р. /надалі Порядок № 3-1/, відповідно до п.3 якого така заява подається заявником до органу, що призначає пенсію.

Згідно з п.9 Порядку № 3-1 до заяви про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера додаються такі документи:

1) свідоцтво про смерть пенсіонера;

2) документи, що підтверджують належність членів сім`ї до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника, які передбачені пунктом 3 цього розділу;

3) документи, що засвідчують родинні відносини з померлим пенсіонером, які передбачені пунктом 12 цього розділу, та відомості про проживання з пенсіонером на день його смерті (у разі неможливості надати такі документи факт проживання з пенсіонером встановлюється у судовому порядку) (для виплати членам сім`ї, що не належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника).

Зміст ст.61 Закону № 2262-ХІІ узгоджується з положеннями Цивільного /ЦК/ України.

Зокрема, згідно зі ст.ст.1218, 1219 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.

Статтею 1227 ЦК України, в свою чергу, визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, Закон № 2262-ХІІ визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до ч.3 ст.61 Закону № 2262-ХІІ зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Лише у разі відсутності у померлого пенсіонера з числа військовослужбовців (інших осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ) членів сім`ї, які належать до кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або членів сім`ї, які проживали разом із ним на день його смерті, або у випадку, коли вказані особи у межах визначених законом строку не звернулися за отриманням сум пенсії, які належали померлому пенсіонерові, правовідносини пов`язані з отриманням цих сум пенсії, що підлягали виплаті такому пенсіонерові за його життя, стають спадковими.

Тобто, в разі переходу до вказаних осіб належних спадкодавцеві соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до ч.3 ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Таким чином, вимоги зобов`язального характеру, заявлені позивачем у цій справі, нерозривно пов`язані з особою спадкодавця і не допускають правонаступництва, а тому заміна стягувача, у цьому випадку, не є належним способом захисту прав заявниці.

Своєю чергою, відмова пенсійного органу у виплаті позивачу таких сум може бути підставою для звернення останнього до суду із позовом за захистом своїх прав.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постановах від 16.05.2023р. у справі № 420/288/21 та від 27.09.2023р. у справі № 420/16546/21, від 05.12.2023р. у справі № 420/18164/23, від 30.01.2024р. у справі № 420/8604/21, від 14.02.2024р. у справі № 462/3575/17, від 25.04.2024р. у справі № 420/18507/21.

Встановлено, що нарахованою на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі № 500/2417/21 від 07.06.2021р., але не виплаченою ОСОБА_2 на момент його смерті, залишились пенсія в сумі 432469 грн. 32 коп.

ОСОБА_1 є дочкою померлого ОСОБА_2 , спільно проживала разом з батьком; 19.04.2024р., тобто до закінчення шестимісячного строку з дня смерті пенсіонера, позивач звернулась до пенсійного органу за виплатою недоодержаної пенсії.

Таким чином, позивач дотрималась умов, які визначені ст.61 Закону № 2262-XII та Порядком №3-1.

Однак, відповідач відмовив позивачу у виплаті недоотриманої її батьком сум пенсії вказавши, що у разі смерті заявника рішення суду може бути повторно подано на виконання спадкоємцем разом з ухвалою суду про заміну сторони її правонаступником.

Разом з тим, посилання відповідача на необхідність заміни стягувача належним правонаступником є безпідставними, оскільки позивач звернулася щодо виплати їй недоотриманої пенсії її померлого батька відповідно до ст.61 Закону №2262-ХІІ, а не щодо виконання рішення суду.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ та членів їх сімей, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини, а виплачуються виключно за процедурою, визначеною ч.1 ст.61 Закону № 2262-ХІІ, а тому наявні підстави для задоволення позову.

Колегія суддів відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій ним апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а відтак останні не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача задоволені у визначений спосіб.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Щодо вимоги представника позивача у відзиві на апеляційну скаргу про закриття апеляційного провадження, апеляційний суд зазначає, що такі, як вбачається зі змісту відзиву, фактично є запереченням вимог апеляційної скарги.

При цьому, підстави для закриття апеляційного провадження визначені приписами ст.305 КАС України.

Між тим, представник позивача будь-яких процесуальних підстав для закриття апеляційного провадження, які визначені ст.305 КАС України, не наводить.

За таких умов правові підстави для закриття апеляційного провадження є відсутніми.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ ПФ України в Тернопільській обл.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській обл. на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.08.2024р. в адміністративній справі № 500/4062/24 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській обл.

У задоволенні клопотання представника адвоката Дячук Сніжанни Ігорівни, діючої на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , про закриття апеляційного провадження відмовити за безпідставністю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 02.01.2025р.