Справа № 200/8700/24
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2025-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2025 року Справа№200/8700/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області

Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач 2) про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 64 від 09.12.2024 року про відмову у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати період роботи у колгоспі з 04.04.1985 року по 07.08.1986 року, з 18.03.1987 року по 19.08.1991 року до загального стажу роботи і повторно розглянути заяву від 02.12.2024 року про призначення пенсії за віком у відповідності до п. 14-6.2. Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 1058-IV.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 02.12.2024 року звернувся через вебпортал ПФУ з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 64 від 09.12.2024 року позивачу відмовлено в призначені пенсії за віком з підстав відсутності необхідного страхового стажу - 31 років.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до страхового стажу не зараховано періоди роботи у колгоспі з 04.04.1985 року по 07.08.1986 року, з 18.03.1987 року по 19.08.1991 року, оскільки відсутня інформація про відпрацьовані вихододні та встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві.

З зазначених підстав позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком через недостатність страхового стажу.

Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним, оскільки в його трудовій книжці наявні записи, що підтверджують спірні періоди роботи у колгоспі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та задоволено клопотання представника позивача про звільнення позивача від сплати судового збору.

Відповідачем 1 надано письмовий відзив від 02.01.2025 року. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що позивач 02.12.2024 року звернувся через вебпортал Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За результатами розгляду заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області прийняло рішення № 64 від 09.12.2024 року про відмову у призначенні пенсії за віком.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до стажу позивача не зараховано періоди роботи в колгоспі з 04.04.1985 по 07.08.1986 та з 18.03.1987 по 19.08.1991, оскільки не надано довідку про встановлений та вироблений мінімум трудової участі.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній. Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Наголошує, що при зверненні із заявою для призначення пенсії позивачем не надано довідку про встановлений і вироблений мінімум трудової участі в господарстві.

Таким чином, у позивача відсутній стаж роботи 31 рік, який дає право на призначення пенсії за віком у віці 60 років.

З зазначених причин відповідач 1 просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідачем 2 також надано письмовий відзив від 02.01.2025 року. Зазначає, що ОСОБА_1 02.12.2024 подав заяву на призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України.

Пенсійна справа опрацьовувалась за принципом екстериторіальності спеціалістом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області СП - Проць Віра Ярославівна (U09001-694), та перевірялася спеціалістом Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області ГСП - Кушнір Іванна Сергіївна (U14001-U14095-10).

Відповідно до пункту 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 заява про перерахунок пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб.

Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом. Тобто, у разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, то підстави для задоволення такого позову відсутні (постанова ВС КАС від 21.12.2018 у справі № 803/1252/17, адміністративне провадження № К/9901/50685/18).

Зазначає, що спірне рішення про відмову у перерахунку/виплаті було прийнято ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, а ГУ ПФУ в Донецькій області не вчиняло жодних дій у відношенні ОСОБА_1 , які б порушили його право на пенсійне забезпечення.

Таким чином, вважає, що заявлені позивачем вимоги є безпідставними.

Відповідно до положень статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача у відповідності до норм законодавства повідомлено про наявність позову.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 . Згідно паспортних даних позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що позивач 02.12.2024 року звернувся через вебпортал Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 64 від 09.12.2024 року, яке розглянуло заяву позивача за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено в призначені пенсії за віком з підстав відсутності необхідного страхового стажу - 31 років.

Зокрема, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до страхового стажу не зараховано періоди роботи позивача у колгоспі з 04.04.1985 року по 07.08.1986 року, з 18.03.1987 року по 19.08.1991 року, оскільки відсутня інформація про відпрацьовані вихододні та встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві.

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо неврахування до страхового стажу при призначені пенсії за віком позивачу періодів роботи згідно його трудової книжки з підстав відсутності інформації про відпрацьовані вихододні та встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV регулюються відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Статтею 113 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років, зокрема в період з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 років.

Право на призначення пенсії обґрунтовується також Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У такій довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд зазначає, що вищевказаний Порядок, як вбачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відповідно до п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Спору між сторонами стосовно відсутності записів у трудовій книжці немає.

Трудова книжка колгоспника серії НОМЕР_2 від 04.04.1985 року, містить запис № 1-4 про період роботи позивача у колгоспі «Прогресс» Першотравневого району Донецької області з 04.04.1985 pоку по 07.08.1986 року, з 18.03.1987 року по 19.08.1991 року.

Таким чином, записами в трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 04.04.1985 року підтверджено роботу ОСОБА_1 у колгоспі з 04.04.1985 pоку по 07.08.1986 року, з 18.03.1987 року по 19.08.1991 року.

При цьому, відповідачем 1 не враховано в трудовий стаж спірні періоди роботи в колгоспі з підстав відсутності інформації про відпрацьовані вихододні та встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Разом з тим, аркуш 18-19 трудової книжки колгоспника містить додатково відомості з 1985 року по 1990 рік щодо трудової участі позивача в громадському господарстві.

Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Таким чином, стаж роботи в колгоспі враховується за фактичною тривалістю за двох умов, які мають існувати одночасно: невиконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та відсутність поважних підстав такого невиконання.

Відповідачем 1 не доведено наявності обставин, передбачених статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», проте дані, зазначені на аркушах 18-19 трудової книжки колгоспника містять додатково відомості з 1985 року по 1990 рік щодо трудової участі позивача в громадському господарстві.

Наступні записи у трудовій книжці колгоспника також мають записи щодо участі позивача в громадському господарстві та враховані відповідачем 1 до страхового стажу позивача.

Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція).

Згідно з пунктом 1.1 Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 2.11 Інструкції передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Відповідно до п. 2.12 Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Таким чином, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення трудової книжки з вини підприємства-роботодавця.

Крім того, суд зауважує, що певні недоліки чи неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства-роботодавця не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Верховний Суд у постановах від 28.02.2018 року у справі №428/7863/17, від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 року у справі №423/1881/17, від 29.03.2019 року у справі №548/2056/16-а неодноразово висловлював позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Частиною третьою статті 44 Закону № 1058-ІV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

З зазначених підстав суд дійшов висновку про неправомірність не зарахування відповідачем 1 до страхового стажу позивача періодів роботи, зазначених в його трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 04.04.1985 року у колгоспі «Прогресс» Першотравневого району Донецької області з 04.04.1985 pоку по 07.08.1986 року, з 18.03.1987 року по 19.08.1991 року.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, проте не у спосіб, визначений позивачем, оскільки саме Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області розглянуло заяву позивача від 02.12.2024 року за принципом екстериторіальності, тому відповідач 1 має повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії з дати первинного звернення.

Відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ухвалою про відкриття провадження у даній справі задоволено клопотання представника позивача адвоката Лозінської Оксани Олександрівни про звільнення позивача від сплати судового збору, тому питання розподілу судових витрат не вирішується.

З огляду на викладене, на підставі положень Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018 м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, буд. 15, ) (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, ) (відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 64 від 09.12.2024 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.12.2024 року про призначення пенсії за віком у відповідності до п. 14-6.2. Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, зарахувавши періоди роботи у колгоспі з 04.04.1985 року по 07.08.1986 року, з 18.03.1987 року по 19.08.1991 року до загального стажу роботи.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 06 січня 2025 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.Б. Голубова