Справа № 460/15743/24
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2025-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у забезпеченні позову
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Н.О. Дорошенко, розглянувши заяву адвоката Конончук Людмили Вікторівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову
доІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1
про визнання дій та наказу протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
У провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , у якому позивач просить суд:
визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову позивача на військову службу під час мобілізації заброньованого у встановленому законом порядку та виключити позивача з поіменного списку ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.12.2024;
визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №360 від 10.12.2024 в частині, що стосується нижчепойменованого військовослужбовця п. 1.36, як солдата ОСОБА_1 ;
зобов`язати уповноважену службову/посадову особу Військової частини НОМЕР_1 (командира, його заступника, тощо) видати наказ (по стройовій частині), яким виключити позивача із списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 з дня набрання рішенням суду законної сили.
Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
02.01.2025 адвокатом Конончук Людмилою Вікторівною, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на підставі ордеру на надання правничої допомоги від 23.12.2024 серії ВК №1154829, подано заяву про забезпечення позову у спосіб:
- зупинення дії оскаржуваного наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №360 від 10.12.2024 в частині, що стосується нижчепойменованого військовослужбовця в п.1 36 солдата ОСОБА_1 ;
- заборони відповідачу-2 вчиняти будь-які дії щодо переведення чи переміщення ОСОБА_1 з однієї частини в іншу або інші, окрім звільнення з військової служби до винесення судом рішення у справі, яке набере законної сили.
Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що невжиття заходів забезпечення позову матиме для позивача суттєві правові наслідки переведення позивача до іншої військової частини, що унеможливить реалізацію права на звільнення з військової служби, а також виконання рішення суду. Вважає, що без вжиття заходів забезпечення позову будь-яке рішення у цій справі не поновить порушені права позивача, а при задоволенні позову поновити порушенні права та інтереси позивача буде істотно ускладнено.
Заява про забезпечення позову розглянута судом в порядку ст. 154 КАС України без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
З аналізу вказаної норми слідує, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Згідно з витягом про бронювання військовозобов`язаного менеджеру ТОВ «Нова Пошта» військовозобов`язаному ОСОБА_1 , 1994 року народження, надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації до 19.07.2025.
Бронювання ОСОБА_1 також підтверджується військово-обліковим документом «Резерв+», сформованим 07.12.2024 та 10.12.2024.
Відповідно до п.1.36 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.12.2024 №360 солдата ОСОБА_1 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 10.12.2024 зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення.
Вважаючи, що його призов на військову службу здійснено неправомірно, а до моменту ухвалення рішення суду у цій судовій справі відповідач-2 наділений повноваженнями здійснити переміщення/переведення позивача до іншої військової частини, що, на думку позивача, унеможливить реалізацію його права на звільнення з військової служби, позивач просить суд застосувати заходи забезпечення позову.
Відтак, у кожному випадку суд повинен надати оцінку характеру ймовірних наслідків оскаржуваного рішення (дій чи бездіяльності) відповідача і лише у виняткових випадках за клопотанням позивача чи з власної ініціативи постановити ухвалу про забезпечення позову.
При цьому, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.
Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Частиною першою статті 151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено, зокрема, зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта (п. 1); забороною відповідачу вчиняти певні дії (п. 2).
Разом з тим, пунктом 10 частини третьої статті 151 КАС України встановлено, що не допускається забезпечення позову шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII Про правовий режим воєнного стану, Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану продовжувався, воєнний стан діє і на даний час.
Відтак, заява позивача в частині забезпечення позову шляхом зупинення реалізації/виконання/дії п.1.36 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 10.12.2024 №360 задоволенню не підлягає.
Щодо забезпечення позову шляхом заборони відповідачу-2 вчиняти будь-які дії щодо переведення чи переміщення ОСОБА_1 з однієї частини в іншу або інші, окрім звільнення з військової служби до моменту набрання законної сили рішенням суду у цій справі, суд зазначає таке.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Суд зауважує, що позивач жодним чином не обґрунтував свої доводи та не підтвердив належними й допустимими доказами існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або що їх захист та відновлення стане неможливим у майбутньому.
Крім того, суд вважає, що заходи забезпечення позову, про вжиття яких просить заявник, не є співмірними із предметом позову.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.
Більше того, заявник не навів достатніх аргументів існування ризиків настання для нього негативних наслідків в результаті невжиття судом запропонованих заходів забезпечення позову.
Разом з тим, вжиття таких заходів забезпечення позову несе ризики втручання судом в дискреційні повноваження суб`єктів владних повноважень, що суперечить принципам та завданню адміністративного судочинства. Отже суд вважає, що запропонований захід забезпечення позову не є адекватним позовним вимогам. Відтак, такий захід неспроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.
З огляду на недоведеність позивачем існування обставин очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі у сфері публічно-правових відносин, а також неспівмірність запропонованих заявником заходів з предметом судового спору, суд вважає відсутніми визначені законом підстави для забезпечення позову шляхом заборони відповідачам приймати будь-які рішення, в тому числі кадрові, окрім щодо звільнення позивача з військової служби до моменту набрання законної сили рішенням суду у цій справі.
Таким чином, в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити.
Керуючись статтями 150-151, 154, 241, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення (підписання суддею).

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повну ухвалу суду складено 03 січня 2025 року.

Суддя Н.О. Дорошенко