Справа № 420/26092/24
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2025-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Вікторії ХОМ`ЯКОВОЇ, розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, оформлену листом від 07.05.2024 №14593-13136/Г-02/8-1500/24, у зарахуванні ОСОБА_1 періоду роботи з 01.06.2002 до 04.10.2021 на посаді лікаря-педіатра у приймально-діагностичному відділенні з 10-ма інфекційно-боксованими ліжками Одеської обласної дитячої лікарні (перейменованої у комунальну установу "Одеська обласна дитяча клінічна лікарня", перетворену у комунальне некомерційне підприємство "Одеська обласна дитяча клінічна лікарня" Одеської обласної ради) до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, у подвійному розмірі;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 01.06.2002 до 04.10.2021 до страхового спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, у подвійному розмірі, та прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 з дня звернення з 23.04.2024, пенсії за вислугу років, відповідно до п.2-1 розділу Х Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та пункту "е" (абзац 12 та 21) ст. 55 ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п.2-1 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та пункту "е" (абзац 12 та 21) ст. 55 ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Проте рішенням від 28.03.2022 № 91 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовило у зарахуванні періоду роботи з 01.06.2002 до 04.10.2021 в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", та відмовило у призначені пенсії. Вказана відмова вмотивована тим, що відсутні правові підстави для зарахування періоду роботи з 01.06.2002 до 04.10.2021 в подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки в цей період позивач працювала у приймально-діагностичному відділенні з 10-ма інфекційно-боксованими ліжками, а не в інфекційному відділені або кабінеті. Після отримання рішення представник позивача вчинив дії щодо витребування необхідних документів від Комунального некомерційного підприємства "Одеська обласна дитяча клінічна лікарня" Одеської обласної ради роботи ОСОБА_1 . У 2023 році позивач також звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років, але листом від 20.06.2023 позивачу було відмовлено у задоволені заяви з посиланням на рішення від 28.03.2022 №91.

Оскільки з 24.02.2022 на всій території країні введений воєнний стан, та ОСОБА_1 деякий час перебувала за кордоном, а до звернення, що було подане у 2023 році були надані не всі наявні у позивача копії документів, 23.04.2024 вона звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п.2-1 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та пункту "е" (абзац 12 та 21) ст. 55 ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", як працівнику закладу охорони здоров`я, який працював в інфекційному (боксованому) відділенні, із зарахуванням у подвійному розмірі періоду роботи в інфекційному (боксованому) відділенні (зава додається). До цієї заяви були додані усі наявні у позивача копії документів, в тому числі отримані на адвокатський запит.

Листом від 07.05.2024 за вих №14593-13136/Г-02/8-1500/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовило у призначені пенсії та у зарахуванні періоду роботи з 01.06.2002 до 04.10.2021 в подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Така відмова, на думку позивача є формальною, що вбачається зі змісту листа від 07.05.2024 , тобто прийнятою без вивчення та дослідження додатково поданих документів, а тому є такою, що має бути скасована за правилами статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та в силу приписів пункту 16 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період роботи з 01.06.2002 до 04.10.2021 у приймально-діагностичному відділенні з 10-ма інфекційно-боксованими ліжками Одеської обласної клінічної лікарні, на посаді лікаря-педіатра підлягає зарахуванню до стажу роботи у подвійному розмірі. Надані позивачем документи при зверненні із заявою про призначення пенсії 23.04.2024 навіть не були досліджені та розглянуті пенсійним органом та замість прийняття рішення у встановленій законом формі, пенсійний орган обмежився виданням листа - відмови від 07.05.2024. Приймально-діагностичне відділення з 10-ма інфекційно-боксованими ліжками Одеської обласної дитячої лікарні: є боксованим, оскільки ліжка розташовані у шести Мельцерівських боксах; має, окрім іншого, інфекційний профіль, зокрема і в період з 01.06.2002 до 04.10.2021, оскільки було призначене для надання медичної допомоги дітям хворим на інфекційні хвороби, отже, в розумінні ст.60 Закону "Про пенсійне забезпечення" безсумнівно може бути віднесено до повноцінного інфекційного відділення, облаштованого ліжко-місцями, відповідним устаткуванням та штатом медичних працівників згідно штатному розкладу лікарні.

Позивач вважає безпідставні доводи відповідача з приводу невідповідності наданої ним заяви встановленій формі для призначення пенсії за вислугу років. Вважає, що зміст заяви позивача дає змогу оцінити намір заявника. Позивач обрав спосіб визначений абзацом 1 п. 1 Порядку №22-1 - подання заяви особисто до територіального органу Пенсійного фонду України - відповідача в цій справі. Зміст заяви про призначення пенсії від 23.04.2024 повністю відповідає вимогам до такої заяви, наведеної у додатку 1 до Порядку №22-1, а тому за жодних умов не може відповідати зверненню у розумінні Закону України "Про звернення громадян". Невідповідність заяви встановленій формі за наявності у ній необхідної інформації та наявності у відповідача відповідних документів не може бути підставою для позбавлення права на пенсійне забезпечення, за наявності підстав для його призначення. До того ж, Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій і Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не містять таку підставу для відмови у призначенні пенсії як невідповідність заяві про її призначення затвердженій формі.

Ухвалою від 26.08.2024 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу у спрощеному позовному провадженні без виклику представників сторін.

11.09.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву від ГУ ПФУ в Одеській області. в якому відповідач заперечує проти позову. Вказує, що 23.04.2024 надійшло звернення ОСОБА_1 , в якому вона просила розглянути питання щодо зарахування окремих періодів до спеціального стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років та призначити їй відповідний вид пенсії. Враховуючи те, що таке звернення було подано позивачем не у спосіб, встановлений законодавством для подання заяви про призначення пенсії (шляхом подання заяви встановленого зразка через сервісний центр або веб-портал Пенсійного фонду України), а шляхом направлення заяви в довільній формі на поштову адресу Головного управління, таке звернення було розглянуто Головним управлінням в порядку Закону України "Про звернення громадян". Відповідно до абзацу 1 ст. 20 Закону України "Про звернення громадян" № 394/96- ВР від 02.10.1996 звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Головним управлінням 07.05.2024, у строки, встановлені ст. 20 Закону України "Про звернення громадян", було надано позивачу відповідь за № 14593-13136/Г-02/8-1500/24, в якій були надані роз`яснення по суті порушеного питання. Зокрема, позивача було повідомлено про відсутність підстав для зарахування до спеціального стажу періоду роботи з 01.06.2002 по 04.10.2021 та про необхідність звернутися до Пенсійного фонду України у встановлений законодавством спосіб з метою розгляду по суті заяви позивача про призначення пенсії. Враховуючи це, вважає, що Головним управлінням не було допущено протиправної поведінки, а отже, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Посилання позивача на лист Головного управління № 14593-13136/Г-02/8-1500/24 від 07.05.2024 як на рішення про відмову у призначенні пенсії є безпідставним, оскільки питання щодо призначення позивачу пенсії Головним управлінням взагалі не розглядалося через відсутність належним чином оформленої заяви, поданої у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Щодо зарахування до спеціального стажу позивача періоду з 01.06.2002 по 04.10.2021 у подвійному розмірі. Відповідно до абзацу 3 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058 (далі - Закон № 1058) пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу. Відтак, чинним законодавством не передбачено можливість зарахування стажу роботи у розрахунку 1 рік за 2 роки, окрім як при визначенні права на призначення пенсії. Відповідно до п. 2-1 розділу XV та частини "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 01.11.1993 № 909, передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники охорони здоров`я незалежно від віку за наявності станом на 01.04.2015 - не менше 25 років спеціального стажу, на 01.01.2016 - не менше 25 років 6 місяців та на 11.10.2017 - не менше 26 років 6 місяців. Позивач у спірний період працював у приймально- діагностичному відділенні, яке не передбачено ст. 60 Закону № 1788 та Переліком № 909, затвердженим постановою КМУ від 01.11.1993, у Головного управління відсутні правові підстави для зарахування такого періоду до спеціального стажу позивача та до страхового стажу у подвійному розмірі. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд дійшов наступних висновків

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 06.03.2022 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п.2-1 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та пункту "е" (абзац 12 та 21) ст. 55 ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Рішенням від 28.03.2022 № 91 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовило у призначені пенсії через нестачу необхідного спеціального стажу 26 років 6 місяців, у позивача враховано станом на 11.10.2017 спеціальний стаж в галузі охорони здоров`я 21 рік 7 місяців, відмовило у зарахуванні періоду роботи з 01.06.2002 до 04.10.2021 в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Відмова вмотивована тим, що відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", яка передбачала "Робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі". В цей період ОСОБА_1 працювала у приймально-діагностичному відділенні з 10-ма інфекційно-боксованими ліжками, а не в інфекційному відділені або кабінеті.

Позивач в позовній заяві вказує, що в 2023 році також звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п.2-1 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та пункту "е" (абзац 12 та 21) ст. 55 ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", до цієї заяви були додані усі наявні у позивача копії документів, в тому числі отримані на адвокатський запит. Копії заяви позивач не надав. В підтвердження факту звернення до позовної заяви доданий лист-відповідь № 16100-17064/Г-02/8-1500/23 від 20.06.2023, яким ГУ ПФУ в Одеській області було роз`яснено, що позивач не має достатньо стажу для призначення пенсії за вислугу років як працівнику охорони здоров`я з посиланням на рішення від 28.03.2022 №91.

23.04.2024 позивач особисто подав до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області заяву довільної форми про призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п.2-1 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та пункту "е" (абзац 12 та 21) ст. 55 ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", як працівнику закладу охорони здоров`я, який працював в інфекційному (боксованому) відділенні, із зарахуванням у подвійному розмірі періоду роботи в інфекційному (боксованому) відділенні (зава додається).

До цієї заяви були додані наявні у позивача копії документів.

Вказану заяву ГУ ПФУ в Одеській області розглянуто в порядку, визначеному Законом України "Про звернення громадян" з посиланням на те, що заява про призначення пенсії та копії документів подані не у спосіб, передбачений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій. Листом від 07.05.2024 за вих. №14593-13136/Г-02/8-1500/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області роз`яснило, що відмова у призначені пенсії та у зарахуванні періоду роботи з 01.06.2002 до 04.10.2021 в подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" обґрунтована тим, що період роботи на посаді лікаря-педіатра приймально-діагностичного відділення з інфекційно-боксованими ліжками Одеської обласної дитячої клінічної лікарні не зараховується в подвійному розмірі, оскільки не є інфекційним відділенням.

Позивач вважає таку відмову формальною, тобто прийнятою без вивчення та дослідження додатково поданих документів, а тому є такою, що має бути скасована, тому звернувся до суду зданим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно із п.6 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року (в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.8 Закону №1058-IVправо на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частина третя ст.4 Закону №1058-IVвизначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Частиною першою ст.9 Закону №1058-IVвстановлено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 44 Закону № 1058-IV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

У частині п`ятій статті 45 Закону № 1058-IV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду України та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Порядком № 22-1 (п.1.1) передбачено, що заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України або особисто або через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України чи засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг з використанням електронного підпису. У період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох наступних місяців після місяця, в якому його буде припинено чи скасовано, заява про призначення (поновлення) пенсії та документи, необхідні для призначення (поновлення) пенсії, особами, які у зв`язку з агресією Російської Федерації тимчасово проживають за кордоном (крім осіб, які проживають на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором) та отримали тимчасовий захист або статус біженця , можуть надсилатись поштою.

Додатком 1 до Порядку №22-1 передбачена форма заяви про призначення/перерахунок пенсії.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви (п.1.8 Порядку № 22-1).

Згідно з п. 2.23 Порядку №22-1 передбачено, що при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.

Відповідно до п. 4.1 Порядку №22-1 установлено, що заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, здійснює зокрема такі дії: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру . Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії, орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 Порядку № 22-1).

Отже, як Законом № 1058-ІV, так і Порядком № 22-1 передбачено, що за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії орган, що призначає пенсію, приймає відповідне рішення.

Також приписами пунктів 4.3 і 4.7 Порядку №22-1 передбачено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

Суд зазначає, що реалізація позивачем права на призначення пенсії повинна здійснюватися у встановленому національним законодавством порядку, визначеному, зокрема, у Законі №1058-IV і затвердженому на виконання його положень Порядку №22-1.

Зміст наведених норм права свідчить про те, що обов`язок прийняти рішення про призначення пенсії або про відмову в призначенні пенсії (тобто прийняти рішення по суті), виникає у територіального органу Пенсійного фонду за наслідками розгляду заяви особи, яка подана у порядку та складена у формі, установленій вказаним Порядком № 22-1.

Рішенням від 28.03.2022 № 91 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області було відмовлено у призначені пенсії та відмовило у зарахуванні періоду роботи з 01.06.2002 до 04.10.2021 в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", вказане рішення позивач не оскаржував.

Отже, позивач мав подати нову заяву про призначення пенсії в порядку та по формі, яка зазначена Порядком № 22-1.

Суд вважає, що посилання позивача на правові висновки Верховного Суду, які викладені в постанові від 27.01.2023 у справі № 174/296/17 є безпідставним, оскільки правовідносини у вказаній справі виникли за наслідками звернення 06.02.2017 особи із заявою про призначення пенсії в період, коли частиною 1 ст. 44 Закону№ 1058-IV було встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються "в порядку", визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Натомість на момент виникнення спірних у цій справі правовідносин, абзацом третім ч. 1 ст. 44 Закону№ 1058-IV передбачено, що порядок подання та "оформлення документів" для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення. Отже, законодавець передбачив, що правління Пенсійного фонду (за відповідним погодженням) визначає не тільки порядок подання документів для призначення пенсії, а й порядок оформлення документів. Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин, для вирішення питання щодо призначення пенсії, особи мають подавати документи, що оформлені у встановленому порядку, зокрема відповідно до Порядку №22-1.

Наведене узгоджується із підходом, який застосовано Верховним Судом у постанові від 23 березня 2023 року у справі № 640/28815/21.

Судом встановлено, що заява про призначення пенсії була подана в не передбачений Порядком № 22-1 спосіб, не особисто на прийомі, а поштовим зв`язком, що унеможливило ідентифікацію заявника працівником структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, та перевірку змісту та належного оформлення оригіналів документів, а не копій документів, оскільки працівник структурного підрозділу самостійно сканує документи і на створенні електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис, видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру . Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі. Надана позивачем довільна форма заяви не передбачає наведення в ній розписки-повідомлення уповноваженої посадової особи органу Пенсійного фонду України щодо прийняття цієї заяви і документів.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач усвідомлював, що його заява від 23.04.024 не відповідає встановленій формі, але не вказав, у чому викликана потреба подання заяви невстановленої форми. У позовній заяві не наведено жодного обґрунтування необхідності (доцільності) подання заяви про призначення пенсії в довільній формі. Позивач не зазначає які перешкоди існували для подання позивачем заяви про призначення пенсії в паперовому або електронному вигляді.

У суду відсутні підстави вважати, що відповідачем було допущено надмірний формалізм у спірних правовідносинах. Надання заяви про призначення пенсії з порушенням встановленого порядку не спричиняє обов`язку у суб`єкта владних повноважень прийняти за результатами її розгляду рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії.

З наданої відповіді ГУ ПФУ, оформленої листом від від 07.05.2024 за вих №14593-13136/Г-02/8-1500/24 видно, що відповідач не приймав рішення щодо призначення або відмови у призначенні пенсії, а даним листом було лише роз`яснено, що заява про призначення пенсії та копії документів подані не у спосіб, передбачений Порядком № 22-1, тому підлягає розгляду в порядку, визначеному Законом України "Про звернення" та надана відповідь за підписом начальника відділу розгляду звернень.

Суд вважає, що лист ГУ ПФУ в Одеській області (на відміну від рішення суб`єкта владних повноважень) не є актом індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень, який тягне за собою спричинення будь-яких правових наслідків для позивача. Відповідачем рішення про відмову у перерахунку пенсії, прийняття якого передбачено приписами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", не приймалось.

Тому, за встановлених у справі обставин, суд не знаходить підстав для висновку про невідповідність дій відповідача критеріям, визначеним у статті 2 КАС України, у зв`язку із чим дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог через відсутність порушеного права позивача в межах спірних відносин.

Наведене не перешкоджає позивачу реалізувати право на пенсійне забезпечення шляхом звернення до органу Пенсійного фонду України у встановленому порядку із поданням належним чином оформлених документів. Посилання в листі на норми Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на переконання суду, не можуть впливати на наявність або відсутність у позивача права на перерахунок пенсії згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" без прийняття суб`єктом владних повноважень, яким є відповідач, передбаченого законом рішення.

З урахуванням вказаного суд вважає, що підстав для задоволення позову немає.

Враховуючи наведені обставини, суд зазначає, що підстави для обчислення розміру пенсії з врахуванням спірних періодів в подвійному розмірі відсутні, оскільки позивачем не подавалась до ГУ ПФУ в Одеській області відповідна заява про призначення пенсії. Звернення позивача було розглянуто відповідно до норм Закону України "Про звернення громадян", та надано відповідні роз`яснення по суті заяви позивача. Зміст відповіді на звернення суд не оцінює в межах даної справи.

Ураховуючи встановлені у справі обставини та положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд уважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наведених вище підстав.

Оскільки позивачу у задоволенні позову відмовлено, судові витрати зі сплати судового збору відшкодуванню не підлягають.

Керуючись положеннями статей 242-246, 251, 262, 263, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Вікторія ХОМЯКОВА

.