Справа № 380/18163/24
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2025 рокусправа № 380/18163/24

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Крутько О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Українсько-польського спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВАР»

до Львівської митниці

про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів

ВСТАНОВИВ:

Українсько-польське спільне підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВАР» звернулось з позовом до Львівської митниці, у якому заявлено позовну вимогу: визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/100326/2 від 21.06.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів Львівська митниця необґрунтовано та безпідставно дійшла висновку, що декларантом або уповноваженою ним особою не було подано документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 Митного кодексу України. Позивач звертає увагу, що усі належно оформлені документи подавалися при декларуванні товарів, перелік поданих документів наведено у картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Позивач зазначає, що витребування документів передбачених положенням ч.3 ст. 53 Митного кодексу України можливе у випадку наявності розбіжностей, ознак підробки або відсутності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни. Відповідачем в ході здійснення митних процедур не надано доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а саме по собі зазначення митним органом у спірному рішенні про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення. Вказане свідчить про відсутність у відповідача фактичних підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості товарів, а саме коригування митної вартості є необґрунтованим.

Позивач просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, подав відзив на позовну заяву, у якому вказує, що під час митного оформлення товару згідно досліджуваної митної декларації Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів зазначено причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), також чітко обґрунтовано необхідність перевірки спірних правовідносин та зазначено документи, надання яких може усунути сумнів у їх достовірності. У рішенні про коригування митної вартості наведена вичерпна інформація щодо джерел інформації для визначення митної вартості та здійснених коригувань, що відповідає вимогам нормативних документів.

Відповідач стверджує, що посадові особи Львівської митниці при здійсненні контролю митної вартості імпортованого позивачем товару діяли в межах повноважень та відповідно

до вимог чинного законодавства України, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Українсько-польське СП у формі ТзОВ «Інвар» здійснює діяльність у сфері оптової торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням.

10.01.2024 Українсько-польським СП у формі ТзОВ «Інвар» (далі Покупець) та Dekordom Sp. z o.o. (Польща) (далі Постачальник) було укладено зовнішньоекономічний Договір (Контракт) №12-2024 від 10.01.2024 (далі Контракт).

Відповідно до п. 1.1. Розділу 1 Контракту, Постачальник, який може бути виробником Товару, приймає на себе зобов`язання поставити і передати у власність Покупця на умовах визначених пунктом 2.2. цього Контракту, підлогове покриття, надалі «Товар», а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товар, в порядку та на умовах, визначених даним Контрактом

Відповідно до п. 2.2. Розділу 2 Контракту, поставка Постачальником Товару здійснюється на умовах «FCA Pyskowice, Польща» або «DAP Україна, Львівська область, Львівський район, с. Муроване, вулиця Вокзальна, 20» (Incoterms 2010). Сторони домовились, що інформація про умови поставки кожної партії товару вказується Постачальником у інвойсі/інвойсі-проформі. У разі наявності розбіжностей між умовами поставки партії Товару у інвойсі-проформі та інвойсі, остаточні умови поставки визначаються згідно з інвойсом.

Згідно пп. 2.5.-2.6. Контракту, Поставка Товару Постачальником супроводжується такими документами: інвойс (фактура/ проформа); CMR (міжнародна товарно-транспортна накладна); пакувальний лист; сертифікат походження у випадку необхідності; сертифікат якості, чи інший документ, який підтверджує відповідну якість конкретного виду Товару. Сторони домовились, що при поставці Товару на умовах FCA перехід права власності на Товар від Постачальника до Покупця здійснюється в момент відвантаження товару, а саме, завантаження Товару у транспортний засіб Покупця, що засвідчується підписанням уповноваженими представниками Сторін CMR (міжнародної товарно-транспортної накладної). В такому випадку датою відвантаження товару Постачальником є дата підписання CMR.

Ціна Товару, який підлягає поставці, визначається Постачальником у Інвойсах (фактура/проформа), на кожну партію Товару, або в додатках до цього Контракту, які є невід`ємними частинами цього Контракту. Вартість упаковки, маркування, завантаження в транспортний засіб та оформлення документів для митного очищення Товару для його експорту включаються Постачальником у ціну Товару незалежно від умов поставки. (п. 3.1. Розділу 3 Контракту).

Сторони домовились, що розрахунок Покупцем за Товар здійснюється у повному обсязі (100%) протягом 60 (шістдесяти) днів з дня отримання на електронні адреси Покупця, визначені у пункті 13.8. цього Контракту, скан-копії інвойсу-проформи/ інвойсу (п. 4.1. Розділу 4 Контракту).

На виконання цього Контракту позивач здійснив імпорт та подальше митне оформлення ввезеного товару.

Позивач подав до митного оформлення митну декларацію №24UA36U0 від 20.06.2024, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар: «Текстильні покриття для підлоги тафтингові, з необробленими краями, лицьова поверхня виготовлена з пофарбованого поліпропіленового ворсу, в рулонах шириною 1-4м., довжиною від 25м.: MELODY; SUPERSTAR; CLEVER TOWN; CRAZY VILLAGE», вага нетто 15 761, 43 кг, вага брутто 16 181, 43 кг.

До митного оформлення на підтвердження фактурної вартості товару позивач надав інвойс №DEX//002/06/24/Н від 19.06.2024. На підтвердження транспортних витрат позивач надав контракт №07/2015 від 10 червня 2015 про надання міжнародних транспортних послуг, додаток №9 до контракту №07/2015 про надання міжнародних транспортних послуг від 29.12.2023 року, рахунок-фактуру №240/2024 від 19.06.2024 року.

За наслідками опрацювання наданих документів відповідач надіслав повідомлення декларанту з вимогою надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

На вказану вимогу позивач надав прайс-лист; посередницькі інвойси; виписку з бухгалтерської документації; видаткову накладну; витяг з мережі Інтернеті просив визнати митну вартість на підставі вже поданих документів.

За результатами розгляду поданих документів відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів UA209000/2024/100326/2 від 21.06.2024.

Рішення мотивовано наступним: «…За результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: - подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; - надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена…

Згідно наданих декларантом комерційних документів для підтвердження витрат на транспортування до митного кордону, а саме рахунку - фактури на перевезення від 19.06.2024 №24о/2024 митним органом встановлено, що декларантом не враховані до розрахунку митної вартості витрати понесені покупцем на страхування товару;

- відповідно до вимог п. 2.1 зовнішньоекономічної угоди від 10.01.2024 №12-2024 визначено, що постачальник зобов`язаний здійснити поставку товару у терміни погоджені сторонами угоди, після прийняття Постачальником Замовлення Покупця. Проте даний документ декларантом не надано митному органу, що є порушенням вимог даної угоди;

- відповідно до вимог п. 2.2 зовнішньоекономічної угоди від 10.01.2024 №12-2024 визначено, що сторони домовились що інформація про умови поставки кожної партії товару вказується у інвойсі/інвойсі-проформі. У разі наявності розбіжностей між умовами поставки у проформі-інвойсі та інвойсі, остаточні умови поставки визначаються згідно інвойсу. Проте проформу - інвойс декларантом не надано митному органу, що є порушенням вимог даної угоди;

- відповідно до вимог п. 2.5 зовнішньоекономічної угоди від 10.01.2024 №12-2024 визначено, що поставка товару постачальником супроводжується наступними документами, у тому числі сертифікат якості чи інший документ, який підтверджує відповідну якість товару. Проте сертифікат якості декларантом не надано митному органу, що є порушенням вимог даної угоди;

- відповідно до вимог п. 7.1 договору про надання транспортних послуг від 10.06.2015 № 07/2015 (зі змінами та доповненнями внесеним у додатку від 30.12.2022 №8) даний договір дійсний до 31.12.2023 року. Таким чином на момент митного оформлення даний договір втратив чинність. Інших змін та доповнень до даного договору декларантом не надано митному органу;

- митна декларація країни відправлення від 19.06.2024 №24PL331020E0527313 не містить будь-яких відміток митних органів країни відправлення, які підтверджують факт здійснення експорту оцінюваного товару.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом…

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості: товару № 1 слугувала мд № UA209170/2024/034473 від 25.04.24 де митна вартість товару зі схожими характеристиками (покриття для підлоги тафтингові) становить 3,52 дол. США за кг. Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось.»

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України (далі МК України) та іншими законами України.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.

У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).

Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).

У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 05.05.2022 у справі № 2040/6019/18 Верховний Суд висловив наступну правову позицію: «…Митний орган має право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Водночас, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598)…

У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, необхідно навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу… Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами».

Суд встановив, що для здійснення митного оформлення товару позивач подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №24UA36U0 від 20.06.2024, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації.

Для підтвердження заявленої митної вартості позивачем до митної декларації надано документи згідно переліку, який наведено у картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Митну вартість товару згідно з поданих митної декларації визначено за першим методом - за ціною договору.

Подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом.

Стосовно аргументування оскаржуваного рішення про неподання до митного оформлення замовлення на товар як підставу для коригування митної вартості, то замовлення (заявка) до контракту не є первинним документом, який містить в собі інформацію про вартість товару, оскільки у заявці може міститися лише інформація про кількість та асортимент товару, який замовляє покупець. Така заявка не має значення для числових визначень митної вартості.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, що подаються на підтвердження заявленої митної вартості, і серед того переліку немає заявок (замовлень) чи будь-яких інших попередніх документів. При цьому згідно з частиною 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені у вказаній статті.

Щодо зауважень митного органу з приводу неподання митному органу проформи-інвойсу на підтвердження узгоджених сторонами умов поставки суд враховує таке.

Відповідно до абз. 2 п. 2.2 Розділу 2 Контракту №12-2024 від 10.01.2024 сторони домовились, що інформація про умови поставки кожної партії товару вказується Постачальником у інвойсі/ інвойсі-проформі. У разі наявності розбіжностей між умовами поставки партії Товару у інвойсі-проформі та інвойсі, остаточні умови поставки визначаються згідно з інвойсом.

Тобто контракт передбачає, що остаточно умови поставки товару визначаються у інвойсі.

Інвойс №DEX//002/06/24/Н від 19.06.2024 подано до митного оформлення декларантом.

Суд погоджується з доводами позивача, що відсутність проформи-інвойсу не впливає на можливість визначення митної вартості товару, оскільки інвойс містить чітке посилання на умови поставки.

В оскаржуваному рішенні митний орган покликається на наступне: «відповідно до вимог п. 2.5 зовнішньоекономічної угоди від 10.01.2024 №12-2024 визначено, що поставка товару постачальником супроводжується наступними документами у тому числі сертифікат якості чи інший документ який підтверджує відповідну якість товару. Проте сертифікат якості декларантом не надано митному органу, що є порушенням вимог даної угоди».

Щодо цих аргументів відповідача суд зазначає, що відповідно до п. 2.5 розділу 2 Контракту №12-2024 від 10.01.2024 року, поставка Товару Постачальником супроводжується такими документами: інвойс (фактура/ проформа); CMR (міжнародна товарно-транспортна накладна); пакувальний лист; сертифікат походження у випадку необхідності; сертифікат якості, чи інший документ, який підтверджує відповідну якість конкретного виду Товару. У п. 7.4. Розділу 4 Контракту №12-2024 від 10.01.2024 року визначено, що Постачальник зобов`язаний на вимогу Покупця надати останньому копії документів, що підтверджують заявлені технічні та якісні характеристики конкретного виду Товару, а також інструкцію щодо його експлуатації та догляду.

Тобто за умовами договору, такий документ як сертифікат якості чи інші документи, що підтверджують технічні та якісні характеристики товару надаються постачальником виключно на вимогу покупця.

Як вказав позивач в досліджуваному випадку сертифікат якості покупцем не вимагався у постачальника, а відтак і не був наявний у покупця та не був наданий при митному оформлені товару.

Окрім того, сертифікат якості не є документом, що підтверджує вартість імпортованого товару відповідно до ч.2 ст. 53 МК України, відповідно, їх неподання декларантом не може бути підставою для прийняття митним органом рішення про коригування митної вартості товарів.

Не підтверджується висновок митного органу про те, що на момент митного оформлення договір про надання транспортних послуг втратив чинність як підстава для коригування митної вартості товарів

Так відповідно до Додатку №9 до контракту №07/2015 від 10.06.2015 року про надання міжнародних транспортних послуг від 29.12.2023 року, сторони домовилися викласти пункт 7.1 ст. 7 Контракту в наступній редакції: Контракт діє з моменту підписання і дійсний до 31.12.2024 року.

Тобто станом на момент здійснення митного оформлення, відповідний контракт про надання міжнародних транспортних послуг був чинним.

Щодо покликання митного органу на неврахування декларантом до розрахунку митної вартості витрат, що понесені покупцем на страхування товару суд встановив наступне.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Перелік таких додаткових складових митної вартості чітко визначений у пунктах частини ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України.

Зокрема, у п. 7 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України зазначено, що до таких додаткових складових митної вартості відносяться витрати на страхування цих товарів.

Зовнішньоекономічним договором (контрактом) №12-2024 від 10.01.2024 визначено, що поставка Постачальником Товару здійснюється на умовах «FCA Pyskowice, Польща» або «DAP Україна, Львівська область, Львівський район, с. Муроване, вулиця Вокзальна, 20» (Incoterms 2010). Сторони домовились, що інформація про умови поставки кожної партії товару вказується Постачальником у інвойсі/інвойсі-проформі.

З урахуванням умов поставки FCA та положень укладеного між постачальником та покупцем Контракту №12-2024 від 10.01.2024 ні на постачальника, ні на покупця не покладено обов`язку з страхування товару.

Враховуючи, що страхування товару не здійснювалося і не було обов`язку у сторін Контракту №12-2024 від 10.01.2024 здійснити таке страхування, відповідні документи відсутні та не надавались, а вартість страхування не врахована декларантом при розрахунку митної вартості товарів.

Щодо покликання відповідача на недоліки в оформленні митної декларації країни відправлення, то митна декларація країни відправлення в розумінні частини другої статті 53 МК України не є документом, який підтверджує митну вартість товарів, натомість відповідно до частини шостої статті 53 МК України її декларант може подати за власним бажанням. Також копію митної декларації країни відправлення декларант або уповноважена ним особа подає на письмову вимогу митного органу за наявності умов, визначених частиною третьою статті 53 МК України.

Позивач під час розмитнення надав відповідачу роздруківку електронної митної декларації країни відправлення від 19.06.2024 №24PL331020E0527313, що унеможливлює наявність на ній будь-яких відміток

Отже, позивачем подано для митного оформлення товару повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, а відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом. Наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Аналіз вищевикладених норм права та фактичних обставин свідчить про те, що відповідачем необґрунтовано прийнято рішення про коригування митної вартості товарів. Митний орган не надав доказів на підтвердження тієї обставини, що позивачем у декларації митної вартості було зазначено не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.

Перевіряючи оскаржуване рішення на відповідність його критеріям, наведеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про те, що при його прийнятті суб`єкт владних повноважень діяв не на підставі закону, який регулює спірні відносини; необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

За наведених доводів, позовні вимоги слід задовольнити та оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів слід визнати протиправним та скасувати.

Відповідно до вимог ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частиною 7 ст. 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до положень частини п`ятої статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною дев`ятою статті 139 КАС України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На підтвердження здійснених витрат на правову допомогу позивач представив копію договору про надання професійної правової допомоги 265 від 05.04.2021, акт про надання правової допомоги від 26.09.2024, рахунок-фактуру № 1 від 26.09.2024.

Відповідач подав клопотання про зменшення заявленої до відшкодування суми витрат на правову допомогу від 09.10.2024.

Враховуючи складність справи, розгляд справи у спрощеному позовному провадженні, суд вважає, що до стягнення на користь позивача належить 4000 грн. витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 14, 77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/100326/2 від 21.06.2024.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (79000, м. Львів, вул. Костюшка Т., буд.1, ) на користь Українсько-польського спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВАР» (адреса: 79021, м. Львів, вул. Кульпарківська, 93А, ) судовий збір в сумі 3075,65 грн.(три тисячі сімдесят п`ять грн. 65 коп.)

Стягнути з Львівської митниці Державної митної служби України (місцезнаходження: 79000, м.Львів, вул.Костюшка, 1, код ЄДРПОУ 43971343) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Українсько-польського спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВАР» (адреса: 79021, м. Львів, вул. Кульпарківська, 93А, ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн. (чотири тисячі грн. 00 коп)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяКрутько Олена Василівна