Справа № 127/36385/24
Суддя: Каленяк Р. А.
Дата ухвалення: 2024-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/294/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" грудня 2024 р. м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Каленяк Р.А. розглянувши в порядку спрощеного судового провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом адвоката Луценка Олександра Івановича, який представляє інтереси ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА № 3329353 від 24.10.2024, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ДПП в особі УПП у Вінницькій області та інспектора 1 взводу 1 роти 1 батальйону УПП старшого лейтенанта поліції Біліченка І.М., про скасування постанови серії ЕНА № 3329353 від 24.10.2024, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Позивач мотивував адміністративний позов наступним.

24 жовтня 2024 року інспектором 1 взводу 1 роти 1 батальйону УПП старшим лейтенантом поліції Біліченком І.М., було винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3329353, про те, що 24.10.2024, о 06:22 годині на АД М30 347км, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «BMW 520» р/н НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки та був, нібито, не пристебнутим ременем безпеки, чим порушив вимоги п. 2.3 «в» ПДР України - порушення правил користування ременями безпеки, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

На думку позивача постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки правопорушення, у якому його визнав винним інспектор поліції, останній не здійснював та ПДР України не порушував.

Крім того, позивач стверджує, що інспектор поліції Біліченко І.М. при винесені постанови не керувався жодними доказами, які б підтверджували його вину у скоєнні правопорушення.

Також позивач в поданому до суду позові вказував, що інспектором грубо порушено вимоги законодавства при складанні постанови та безпідставно не враховано його пояснення щодо невинуватості у вчиненні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КАС України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Справи незначної складності визначаються ч. 6 ст. 12 КАС України.

Згідно із ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Ухвалою суду від 06.11.2024 призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

29.11.2024, від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. З відзиву на адміністративний позов про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення вбачається, що під час несення служби 24.10.2024 року на АД М-30 347км, інспектором взводу 1 роти № 1 БУПП у Вінницькій області ДПП старшим лейтенантом поліції Біліченком Іваном Миколайовичем було зупинено автомобіль марки «BMW 520» р/н НОМЕР_1 , водій якого ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3.в ПДР України.

Встановивши всі обставини правопорушення, інспектором поліції було прийнято рішення про притягнення водія до адміністративної відповідальності та в подальшому винесено постанову серії ЕНА № 3329353 за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Крім того, разом із відзивом на адміністративний позов надано диск з відеофіксацією скоєного правопорушення.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини в адміністративній справі, які підтверджені дослідженими доказами, відповідно та при дотриманні норм матеріального і процесуального права, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 24.10.2024 року інспектором 1 взводу 1 роти 1 батальйону УПП старшим лейтенантом поліції Біліченком І.М., було винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3329353, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення положень ч. 5 ст. 121 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу ( групи доказів).

Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доведення, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення.

Суд вважає, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем порушень правил дорожнього руху, оскільки в матеріалах справи відсутні документи та матеріали, які б могли бути визнані судом як докази про вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно п. 2.3 (в) ПДР України, крім іншого, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Частина 5 ст. 121 КпАП зазначає, порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того, на підтвердження правомірності оскаржуваного рішення представник відповідача надав суду відеозапис з нагрудної камери поліцейського, з якого судом встановлено, що на відео зафіксовано, зупинений транспортний засіб марки «BMW 520» р/н НОМЕР_1 , і розмова водія з інспектором поліції. Також з дослідженого відеозапису вбачається, що інспектором поліції без розгляду справи та оцінки доказів була винесена постанова серії ЕНА № 3329353.

Отже, з наданих доказів представником відповідача, судом не встановлено, яким чином інспектор поліції дійшов висновку, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий під час руху ременем безпеки, оскільки відповідних доказів суду не надано та у відзиві на адміністративний позов не зазначено.

Таким чином, відеоінформація, яка відображена на вказаному відеозаписі жодним чином не доводить факту вчинення позивачем порушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Докази того факту, що відповідачем дотримана процедура розгляду справи при винесенні постанови серії ЕНА № 3329353 від 24.10.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП судом не встановлено та відповідачем до суду не надано.

П. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 33 КпАП України, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Доказів того, що позивачем скоєне адміністративне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП, відповідачем до суду надано не було та такі докази в матеріалах справи відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що відповідачем не було надано до суду належних доказів в підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності була винесена без достатніх правових підстав.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3329353 від 24.10.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 гривень підлягає скасуванню.

Враховуючи наведе вище, позов підлягає задоволенню.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача 605,60 грн судового збору на користь держави, зважаючи, що позивач відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 121, 293 КУпАП, ст. 90, 77, 227, 228, 241 246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов адвоката Луценка Олександра Івановича, який представляє інтереси ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3329353 від 24.10.2024 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Провадженні по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивач: адвокат Луценко Олександр Іванович, РНОКПП: НОМЕР_3 , свідоцтво адвоката № 3513 від 24.06.2014, адреса: Вінницька область, Гайсинський район, село Зятківці, вулиця Лісна, будинок 19, 23752.

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Суддя