Справа № 260/6542/24
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2025-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 січня 2025 року м. Ужгород№ 260/6542/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області, в якому просить: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 06.09.2024 р. №47 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 ; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити і виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона являється педагогічним працівником та після досягнення пенсійного віку в травні 2024 року їй було призначено пенсію. Разом з тим, незважаючи на наявність достатнього спеціального страхового стажу, заявляє, що їй було відмовлено у виплаті грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій з мотивів відсутності певних підтверджуючих довідок. Таке рішення відповідача вважає протиправним, оскільки необхідний стаж роботи підтверджено записами трудової книжки.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17.10.2024 до участі у справі в якості 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, було залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

29 жовтня 2024 року 3-я особа надала до суду свої пояснення на позовну заяву №0700-0901-8/65465 від 25.10.2024, в яких із заявленими позовними вимогами не погоджується. Так, зазначає, що за відсутності довідок про перебування у відпустках без збереження заробітної плати призначити виплату спірної грошової допомоги неможливо.

01 листопада 2024 року відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву №1300-5903-9/181457 від 31.10.2024, в якому проти позову заперечив. Зазначив, що на підтвердження права на виплату спірної грошової допомоги позивач надала трудову книжку, відповідно до відомостей якої вона працювала вихователем в закладах освіти. Разом з тим, у матеріалах електронної пенсійної справи відсутні довідки про перебування позивача у відпустках без збереження заробітної плати за період роботи з 08.08.1983 по 01.11.1983, з 19.01.2004 по 03.11.2008 та з 04.11.1983 по 22.11.1993. З огляду на що вважає прийняте рішення про відмову правомірним.

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали справи, розглянувши доводи сторін, наведені ними в письмових заявах, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі ГУ ПФУ в Закарпатській області) як отримувач пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Так, як вбачається з рішення №47 від 29.08.2024 ОСОБА_1 призначено пенсії за віком з 25 травня 2024 року.

При призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком ГУ ПФУ в Закарпатській області було враховано загальний страховий стаж такої особи у розмірі 40 роки 6 місяців 3 днів. Вказаний обрахунок загального страхового стажу не є спірним.

З матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 вбачається, що позивач у період з 08.08.1983 по 01.11.1983, з 04.11.1983 по 22.11.1993, з 19.01.2004 по 03.11.2008, з 03.11.2008 по 15.08.2011, з 16.08.2011 по день призначення пенсії працювала в закладах освіти, однак такі періоди не були зараховані до спеціального страхового стажу, з огляду на що при призначенні пенсії грошова допомога в розмірі 10 місячних пенсій їй виплачена не була.

30 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Закарпатській області із заявою про перерахунок пенсії та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV. До такої заяви долучила довідку №405 від 09.07.2024, видану Ужгородським мистецьким ліцеєм «Перспектива», копію з журналу реєстрації наказів, архівну довідку №С-151/01-13 від 31.07.2024, довідку про підтвердження спеціального стажу для призначення одноразової грошової допомоги №708 від 06.08.2024, видану Ужгородським науковим ліцеєм Закарпатської області.

Вказана заява позивача, відповідно до принципу екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань, була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУ ПФУ у Львівській області).

За результатами розгляду такої заяви рішенням ГУ ПФУ у Львівській області №47 від 06.09.2024 у задоволенні такої було відмовлено. Вказане рішення мотивоване відсутністю довідок про перебування у відпустках без збереження заробітної плати позивача за період роботи з 08.08.1983 по 01.11.1983, з 19.01.2004 по 03.09.2008 та з 04.11.1983 по 22.11.1993.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням органу Пенсійного фонду України, вважаючи його таким, що порушує передбачене законодавством право на пенсійне забезпечення, ОСОБА_1 звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 частини першої Європейської соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Ст. 46 Конституції України також передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Питання виникнення та реалізації права громадян на пенсійне забезпечення врегульоване положеннями Законів України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 р. (далі - Закон №1788) та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058) (в редакціях, чинних на момент прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії).

Спірні правовідносини виникли з приводу відмови відповідачем у призначенні ОСОБА_1 , як працівнику закладів освіти, грошової допомоги, передбаченої нормами п. 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058.

Так, згідно п. 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058 особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 55 Закону №1788 передбачені окремі категорії працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення (п. «е» цієї статті).

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058, та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 1 Порядку, такий визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з п. 2 Порядку до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені:

- переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років»;

- переліком посад артистів театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення».

Відповідно до п. 5 Порядку, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058 та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Згідно п. 6 Порядку для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону №1058, станом на день її призначення.

Відповідно до п. 7 Порядку, виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Отже, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058 будь-якого іншого виду пенсії.

Судом встановлено, що єдиною підставою для відмови у виплаті ОСОБА_1 спірної грошової допомоги є ненадання нею довідок про перебування у відпустках без збереження заробітної плати за період роботи з 08.08.1983 по 01.11.1983, з 19.01.2004 по 03.09.2008 та з 04.11.1983 по 22.11.1993.

Тобто, з оскарженого рішення випливає, що дотримання всіх інших умов для призначення такої грошової допомоги, зокрема, в частині роботи позивача на посадах в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1788, в даному випадку під сумнів не ставиться.

Оцінюючи правомірність відмови з мотивів, наведених відповідачем, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону №1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 62 Закону №1788 та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Окрім того, згідно з Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1 Порядку).

Відповідно до п.3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку №637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Отже, вказаним Порядком передбачено, що у разі наявності в трудовій книжці саме неправильних чи неточних записів або відсутність відомостей про стаж, для підтвердження стажу приймаються уточнюючи довідки та інші документи, які містять відомості про періоди роботи особи.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 при зверненні до органу Пенсійного фонду України за призначенням пенсії надала, серед іншого, трудову книжку НОМЕР_1 від 08.08.1983, що підтверджує роботу позивача у спірні періоди на відповідних посадах в закладах освіти.

Так, згідно з даними трудової книжки серії НОМЕР_1 від 08 серпня 1983 року ОСОБА_1 працювала та працює на посадах в закладах освіти в наступні періоди своєї трудової діяльності:

- з 08.08.1983 по 01.11.1983 на посаді вихователя ясельної групи в дитячому дошкільному закладі №30 тресту «Закарпатбуд»;

- з 04.11.1983 по 22.11.1993 на посаді вихователя в дитячому дошкільному закладі яслах №39;

- з 19.01.2004 по 03.11.2008 на посаді вихователя ГПД та вихователя дошкільного відділення Авторського навчально-виховного комплексу м. Ужгород, який в подальшому реорганізовано в Ужгородську спеціалізовану загальноосвітню школу І-ІІІ ст. №2 з поглибленим вивченням окремих предметів;

- з 03.11.2008 по 15.08.2011 на посаді вихователя в Ужгородській спеціалізованій школі-інтернат;

- з 16.08.2011 по день призначення пенсії на посаді вихователя в Ужгородській спеціалізованій школі-інтернат.

Окрім того, вищезазначені періоди роботи підтверджені також відомостями довідки №405 від 09.07.2024, виданої Ужгородським мистецьким ліцеєм «Перспектива», архівної довідки №С-151/01-13 від 31.07.2024, довідки про підтвердження спеціального стажу для призначення одноразової грошової допомоги №708 від 06.08.2024, виданої Ужгородським науковим ліцеєм Закарпатської області.

Отже, трудова діяльність позивача на посадах в закладах освіти підтверджена відповідно до вимог чинного законодавства. Підстав вважати наведені в трудовій книжці відомості недостовірними відповідачем не наведено.

Відповідач не заперечує достатність наявного у позивача страхового стажу в розумінні п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058 для призначення виплати грошової допомоги. Свою відмову ГУ ПФУ у Львівській області аргументує виключно відсутністю довідок про перебування у відпустках без збереження заробітної плати за такі періоди трудової діяльності. Проте суд вважає, таке обґрунтування відповідача протиправним, оскільки необхідність надання таких довідок для призначення спірної грошової допомоги нормами чинного законодавства не передбачена.

Таким чином, провівши правовий аналіз законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини крізь призму встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 станом на день призначення пенсії за віком мала необхідний спеціальний стаж для отримання спірної допомоги, а тому оскаржене рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

У зв`язку з вищенаведеним заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 243, 245, 246, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, Львівська область, 79016, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 06.09.2024 №47 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити і виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

4. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, Львівська область, 79016, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань 1211,20 грн. (Одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.) судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяР.О. Ващилін