Справа № 360/1310/24
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2025-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

02 січня 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/1310/24

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови від 01.10.2024 № 128950,

ВСТАНОВИВ:

28.10.2024 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) до Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач № 1), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті від 01.10.2024 № 128950 про застосування підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону «Про автомобільний транспорт» адміністративно-господарського штрафу на суму 17000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті протиправно винесено відносно нього постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 01.10.2024 №128950, якою на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону «Про автомобільний транспорт» накладено стягнення у вигляді штрафу 17 000 грн. У оскарженій постанові не вказано конкретної суті порушення та елементарного посилання на конкретну норму закону, яку позивач начебто порушив.

Жоден нормативний акт не передбачає пред`явлення водієм автомобіля з цифровим тахографом бланку підтвердження діяльності за останні 28 днів, коли водій не керував. А тому звинувачення Укртрансбезпеки щодо відсутності у водія автомобіля з цифровим тахографом бланку підтвердження діяльності за останні 28 днів, коли водій не керував, не відповідають вимогам закону.

Відповідно до закону виключно водій з аналоговим тахографом зобов`язаний надавати інспектору для контролю реєстраційні листки за поточний день та попередні 28 календарних днів, або бланк підтвердження діяльності.

Тобто водій, як водій автомобіля з цифровим тахографом, пред`явив повністю всі передбачені законом документи обліку режиму праці для цифрового тахографа, а саме: 1) протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; 2) індивідуальну картку водія; 3) роздруківку даних роботи тахографа за день поїздки.

Тому позивач вважає, що в його діях і в діях водія відсутні жодні порушення, тому відповідачем протиправно винесено оскаржувану постанову про застосування штрафу.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду.

Ухвалою суду від 04.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, залучено до участі у справі в якості другого відповідача Державну службу України з безпеки на транспорті.

19.11.2024 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому той заперечував проти заявлених вимог з огляду на таке.

Керуючись Законом України «Про автомобільний транспорт», Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок № 1567), на підставі Щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях та направлення на перевірку № НР 003145 від 09.08.2024, 16.08.2024 співробітниками Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях проводилась рейдова перевірка на а/д М - 03 «Київ - Харків - Довжанський», 448 км.

Відповідно до п. 3, 4 Порядку № 422 був зупинений транспортний засіб марки IVECO, державний номерний знак НОМЕР_1 , з спеціалізованим вантажним тягачем SCHMITZ, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який обладнано цифровим тахографом.

В ході перевірки зазначеного транспортного засобу було встановлено, що він на праві приватної власності належить ОСОБА_1 та використовується позивачем у своїй господарській діяльності. Означене було установлено на підставі наданої водієм товарно-транспортної накладної № 1 від 15.08.2024, у графі «автомобільний перевізник» якої зазначено «ФОП ОСОБА_1 ».

У водія ОСОБА_2 на момент проведення перевірки було встановлено:

- відсутність роздруківки даних роботи водія за 10.08.2024, 11.08.2024, 12.08.2024, 13.08.2024, 14.08.2024;

- невикористання водієм особистої картки водія або бланку підтвердження діяльності водія. У зв`язку з виявленням вищезазначеного порушення, виконуючи функції, покладені на них державою, державними інспекторами було складено акт № АР 105790 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 16.08.2024, який відповідно до п. 21 Порядку № 1567 складається в одному примірнику.

Водій зі змістом акту № АР 105790 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 16.08.2024 був ознайомлений, підписав його, зазначивши: «Копію отримав, з актом ознайомлений».

Щодо розгляду справи про порушення автотранспортного законодавства та винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Відповідно до пункту 25 Порядку справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Повідомленням № 78081/40/24-24 від 06.09.2024, направленим поштою рекомендованим повідомленням № 363, позивача було викликано для розгляду справи на 01.10.2024 з 9.00 до 11.00.

Вказане повідомлення відповідачем направлялось на адресу позивача, зазначену в ЄДРЮОФОП та ГФ, яка вказана у позові.

Відповідно до даних трекінгу АТ «Укрпошта» вищевказане повідомлення про розгляд справи було відправлено позивачу 11.09.2024, тобто відповідач в повній мірі виконав свій обов`язок щодо належного та своєчасного інформування позивача про час та місце розгляду справи, оскільки вже 13.09.2024 відправлення прибуло до відділення м. Краматорськ.

Таким чином, позивач був заздалегідь повідомлений про час та місце розгляду означеного акту, натомість неотримання вказаної кореспонденції знаходиться у сфері його відповідальності, яку відповідач не може гарантувати.

Позивач мав можливість прибути 01.10.2024 до Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях для розгляду справи, однак, не скористався своїм правом.

За результатами розгляду акту № АР 105790 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 16.08.2024 винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 128950 від 01.10.2024 за порушення статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000,00 грн.

Враховуючи, що транспортний засіб позивача обладнаний тахографом, відповідно до чинного законодавства України позивач зобов`язаний забезпечувати належну експлуатацію тахографу, а водій повинен мати при собі картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа.

Обов`язок водіїв мати та використовувати особисту карту водія та надавати роздруківку щодо інформації про роботу та відпочинок передбачено приписами Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), до якою Україна приєдналась шляхом ухвалення Закону України «Про приєднання України до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР)».

Відповідно до п. 6.1 Положення № 340:

- водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

У разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, Перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності (додаток 4).

Тобто із вказаного можна констатувати, що водії повинні зберігати записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення (такими записами є роздруківка з цифрового тахографа чи тахокарта). У разі відсутності інформації про режим праці водія (як в даній ситуації), доказом нездійснення діяльності водія може слугувати лише бланк підтвердження діяльності. Означені інформація та документи були відсутні під час перевірки, що і відображено в акті № АР 105790 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 16.08.2024.

Щодо посилання позивача на те, що в оскарженій постанові про застосування адміністративного штрафу не вказано конкретної суті порушення та елементарного посилання на конкретну норму закону, яку він начебто порушив, відповідач зазначає таке.

Бланк постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу є додатком № 5 до Порядку № 1567 та не містить графи для зазначення «конкретної суті порушення та елементарного посилання на конкретну норму закону, яку я начебто порушив». Відтак, таке посилання є необґрунтованим.

Більш того, у оскарженій постанові міститься посилання на акт № АР 105790 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 16.08.2024, в якому міститься суть правопорушення, що є достатнім у розумінні приписів Закону України «Про адміністративну процедуру».

На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) з 11.12.2015 був зареєстрований як фізична особа підприємець, види економічної діяльності: основний: 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням, інші: 16.10 Лісопильне та стругальне виробництво, 23.61 Виготовлення виробів із бетону для будівництва, 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення, 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

На підставі направлення на рейдову перевірку від 09.08.2024 № НР 003145 співробітниками Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті у період з 12.08.2024 по 18.08.2024 проводились рейдові перевірки, зокрема, на адміністративній території Донецької, Луганської, Харківської областей та міста Харкова.

Відповідно до акту від 16.08.2024 № АР 105790 державним інспектором Філь С.О. на а/д М-03 «Київ-Харків-Довжанський» 448 км здійснено перевірку транспортного засобу марки IVECO / SCHMITZ, номерний знак: НОМЕР_1 / НОМЕР_4 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію: НОМЕР_5 , що належить ФОП ОСОБА_1 , водій ОСОБА_2 , та встановлено порушення ст. 34, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», п. 3.3 Наказу МТЗУ № 385 від 24.06.2010, перевезення вантажів згідно з ТТН № 1 від 15.08.2024 т/з, який обладнано цифровим тахографом, за відсутності на момент перевірки документів, визначених ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме роздруківки даних роботи водія за 10.08.2024, 11.08.2024, 12.08.2024, 13.08.2024, 14.08.2024 (водій ОСОБА_2 ) не використовував особисту картку водія, передбачену п. 3.3 Наказу МТЗУ № 385 від 24.06.2010, або бланк підтвердження діяльності водія 4.1 абз. 3 перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 цього Закону.

В графі «пояснення водія про причини порушень» зазначено: «Копію отримав з актом ознайомлений». Водій транспортного засобу М.С. Власенко.

Відповідач листом № 78081/40/24-24 від 06.09.2024, направленим засобами поштового зв`язку рекомендованим повідомленням № 363, повідомив позивача про розгляд справи про порушення Закону України «Про автомобільний транспорт», яке відбудеться у приміщенні Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях 01.10.2024 з 9-00 до 11-00.

Вказане повідомлення направлялося відповідачем на адресу позивача, вказану в ЄДРЮОФОП та ГФ, та яка вказана у позові.

Відповідно до даних трекінгу АТ «Укрпошта» вищевказане повідомлення про розгляд справи було відправлено позивачу 11.09.2024 та 13.09.2024 прибуло до відділення м. Краматорськ. Повідомлення було повернуто відправнику за закінченням терміну зберігання.

01.10.2024 в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанову № 128950 про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 грн за порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» (згідно акту від 16.08.2024 № АР 105790, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Копію зазначеної постанови отримано позивачем (за довіреністю) 17.10.2024, що підтверджується трекінгом поштового повідомлення.

Не погодившись із зазначеною постановою, позивач звернувся до суду із позовом.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абз. 3 п. 1 Постанови КМУ № 442 від 10.09.2014 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті.

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Укртрансбезпека).

Відповідно до п. 1 Положення Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури (далі - Міністр) і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

У відповідності до п. 8 Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 592 від 26.06.2015 «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3.

З огляду на викладене Укртрансбезпека та її територіальні органи під час здійснення своїх повноважень діють як суб`єкти владних повноважень, яким надано повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт з правом прийняття відповідних рішень, обов`язкових до виконання.

Статтею 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344-ІІІ), зокрема, встановлено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначає Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок № 1567, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 1567 рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

За приписами пункту 3 Порядку № 1567 рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Відповідно до пункту 12 Порядку № 1567 рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка.

За пунктом 14 Порядку № 1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

У пункті 15 Порядку № 1567 визначений виключний перелік питань, що перевіряється контролюючими особами під час здійснення рейдової перевірки, зокрема, в частині виконання вантажних перевезень перевіряється: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); додержання водієм режиму праці та відпочинку; виконання водієм вимог Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до пунктів 20, 21 Порядку № 1567 виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

З акта перевірки слідує, що при здійсненні перевезення вантажів згідно з ТТН № 1 від 15.08.2024 т/з, який обладнано цифровим тахографом, встановлено відсутність на момент перевірки документів, визначених ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме роздруківки даних роботи водія за 10.08.2024, 11.08.2024, 12.08.2024, 13.08.2024, 14.08.2024. Водій ОСОБА_2 не використовував особисту картку водія, передбачену п. 3.3 Наказу МТЗУ № 385 від 24.06.2010, або бланк підтвердження діяльності водія 4.1 абз. 3 перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 цього Закону.

Відповідно до статті 34 Закону № 2344-III автомобільний перевізник, окрім іншого, повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства.

Згідно з частиною першою статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством (частина друга статті 48 Закону № 2344-III).

Частиною першою статті 2 Закону № 2344-III визначено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України «Про транспорт», «Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 18 Закону № 2344-III з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України.

Частиною другою цієї статті передбачено, що контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством (частина третя статті 18 Закону № 2344-III).

За змістом пункту 1.5 розділу I наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340 «Про затвердження Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 14.09.2010 за № 811/18106 (далі - Положення № 340), робочий час водія - час, протягом якого водій зобов`язаний виконувати свої обов`язки, визначені трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку; тахограф - обладнання, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їх водіїв.

Вимоги Положення № 340 згідно з пунктом 1.3 цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Відповідно до пункту 2.2 Положення № 340 нормальна тривалість робочого часу водіїв не повинна перевищувати 40 годин на тиждень.

Як передбачено пунктами 6.1-6.4 Положення № 340, автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни.

Водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Графік змінності водіїв, відомість обліку робочого часу та відпочинку водіїв зберігаються у Перевізника.

У разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, Перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності (додаток 4).

Водії зберігають бланк підтвердження діяльності протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Перевізники зберігають бланк підтвердження діяльності протягом 12 місяців.

Тобто із вказаного можна зробити висновок, що водії повинні зберігати записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення (такими записами є роздруківка з цифрового тахографа чи тахокарта).

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385 затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті (далі - Інструкція № 385), яка визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів.

Відповідно до пункту 1.3 Інструкції № 385 ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Згідно з пунктом 1.4 Інструкції № 385 картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі; контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.

Відповідно до пункту 3.3 Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР (994_016), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів (п. 3.3 Інструкції № 385).

За змістом пункту 3.5 Інструкції № 385 перевізники:

забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий);

зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії.

Як описано вище, відповідно до п. 3.3 Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом у разі використання цифрового тахографа використовує особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом.

Використання особистої картки водія в розумінні Інструкції № 385 здійснюється наступним чином: на початку робочого дня картку належить вставити в слот тахографа, що під дисплеєм, в кінці робочого дня вийняти картку.

Статтею 60 Закону № 2344-III встановлена відповідальність автомобільних перевізників у вигляді адміністративно-господарських штрафів за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема, перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 25 Порядку № 1567 визначено, що справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Відповідно до пунктів 26, 27 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності). У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Судом установлено, що водій ОСОБА_2 не використовував особисту картку водія, як це передбачено п. 3.3 Наказу МТЗУ № 385 від 24.06.2010. Також не надав роздруківки даних роботи водія за 10.08.2024, 11.08.2024, 12.08.2024, 13.08.2024, 14.08.2024.

Суд не бере до уваги доводи позивача про те, що водій пред`явив перевіряючому індивідуальну картку водія, оскільки пред`явлення особистої картки не означає її використання. Використання особистої картки водія передбачає, що картка вставлена у слот тахографа. Вказане порушення було зафіксовано в акті проведення перевірки.

У випадку незгоди з зафіксованим порушенням водій міг зазначити про це у графі «Пояснення водія», проте, не зазначив про це, вказав лише, що «копію отримав, з актом ознайомлений».

Також позивач міг надати свої заперечення при розгляді справи про порушення відповідачем. Однак, також не прибув на розгляд справи.

Суд також звертає увагу, що наявність особистої картки водія, яка при цьому не була вставлена в цифровий тахограф, не звільняє автомобільного перевізника від обов`язку згідно Інструкції № 385 мати при собі роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Щодо посилання позивача на те, що справу про порушення було розглянуто відповідачем без його участі та без повідомлення його про розгляд справи, суд зазначає, що повідомлення про розгляд справи було направлено відповідачем на зазначену позивачем адресу рекомендованим листом, що підтверджується матеріалами справи, проте, не було вручено з не залежних від відповідача причин.

Суд також не приймає доводи позивача про те, що в оскарженій постанові не вказано конкретної суті порушення та посилання на конкретну норму закону, яку він порушив, з огляду на таке.

Форма постанови затверджена додатком 5 до Порядку № 1567 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2022 р. № 79).

Так, у рядку «порушення законодавства про автомобільний транспорт» оскарженої постанови зазначено «порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» (згідно акту від 16.08.2024 № АР 105790)».

Отже, в постанові зазначено допущене порушення законодавства про автомобільний транспорт та міститься посилання на акт.

Таким чином, суд дійшов висновку, що внаслідок непред`явлення під час проведення перевірки зазначених у статті 48 Закону № 2344-III документів, на підставі яких здійснюються внутрішні перевезення вантажів, відповідачем правомірно застосовано до позивача санкції, визначені статтею 60 Закону № 2344-ІІІ.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доведено правомірність оскарженої постанови.

На підставі вищевикладених обставин суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Зважаючи на вимоги статті 139 КАС України, а також з урахуванням ухвалення рішення на користь відповідача, сума сплаченого позивачем судового збору до відшкодування не належить. Про наявність інших судових витрат сторонами не повідомлено.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті (місцезнаходження: м. Харків, вул. майдан Свободи, буд. 5, 6 під`їзд, 7 поверх), Державної служби України з безпеки на транспорті (місцезнаходження: м. Київ, вул. Фізкультури, 9, ) про визнання протиправною та скасування постанови від 01.10.2024 № 128950 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.О. Свергун