Справа № 480/2559/22
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2025-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: А.І. Сидорук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2025 р. Справа № 480/2559/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.04.2024, по справі № 480/2559/22

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у не застосуванні п. 4 Постанови № 704 в редакції, чинній з 29.01.2020, при обчисленні, в період з 29.01.2020 по 29.08.2021 включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме: не визначення їх розмірів шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 вказаної постанови;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 скласти, оформити належним чином та надати до Військової частини НОМЕР_1 відомість доплати позивачу грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, за період з 29.01.2020 по 29.08.2021, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та одноразової грошової допомоги при звільненні, з урахуванням п. 4 Постанови № 704 (в редакції чинній з 29.01.2020);

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 на підставі наданої військовою частиною НОМЕР_2 відомості доплатити позивачу грошове забезпечення, грошову допомоги на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, за період з 29.01.2020 по 29.08.2021, грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки та одноразову грошову допомогу при звільненні, з урахуванням п. 4 Постанови № 704 (в редакції чинній з 29.01.2020).

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 17.05.2023 залучено до участі у справі Військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) як співвідповідача.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 16.04.2024 частково задоволено позов.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 29.08.2021, грошової допомоги на оздоровлення за 2020 та 2021 рік та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 та на 01.01.2021.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплати ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 29.01.2020 по 29.08.2021, грошову допомогу на оздоровлення за 2020 та 2021 рік та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 01.01.2020 та на 01.01.2021, з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Військова частина НОМЕР_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить зупинити дію рішення суду, скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким визнати військову частину НОМЕР_1 неналежним відповідачем по справі № 480/2559/22 та відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору судом першої інстанції, зокрема апелянт вказав, що військова частина НОМЕР_4 здійснює фінансування військових частин нижчого рівня, керуючись «Правилами організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних сил України та Державної спеціальної служби транспорту», затверджені наказом Міністерства оборони України від 22.05.2017 № 280, у зв`язку з чим військова частина НОМЕР_1 , як розпорядник коштів третього рівня, на фінансовому забезпеченні якого перебуває військова частина НОМЕР_2 , де проходив службу позивач, здійснює фінансування, у тому числі грошового забезпечення та інших виплат військовослужбовцям інших військових частин, але підстави вказаних виплат суворо регламентовані і не передбачають розширеного тлумачення.

Вказує, що розрахунковою величиною для обрахунку грошового забезпечення військовослужбовців починаючи з 01.03.2018 по сьогоднішній день є стала величина - прожитковий мінімум станом на 01.01.2018.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судовим розглядом, ОСОБА_1 проходив проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 , яка перебуває на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 від 31.03.2023 № 1214 у період з 29.01.2020 по 29.08.2021 позивачу нараховувалось та виплачувалось грошове забезпечення з розрахунку посадового окладу у розмірі 3440 грн. У 2020 році позивачу нараховано та виплачено грошову допомогу на оздоровлення за 2020 рік у розмірі 14172,48 грн.

При звільненні зі служби у 2021 році позивачу нараховано та виплачено грошову допомогу на оздоровлення за 2021 рік у розмірі 14457,10 грн, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік у розмірі 1090 грн, компенсацію за не використані відпустки в сумі 50599,85 грн та 86742,60 грн одноразової грошової допомоги при звільненні.

Наказом військової частини НОМЕР_2 від 28.08.2021 за № 248 позивача 29.08.2021 виключено зі списків особового складу частини та знято з усіх видів грошового забезпечення.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та одноразової грошової допомоги при звільненні, виходячи з розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що з 29.01.2020 року, для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням та відповідно і інших належних позивачу виплат належало використовувати розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, та далі розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року та, враховуючи те, саме військова частина НОМЕР_1 проводить нарахування та виплату грошового забезпечення позивачу, наявності підстав для визнання протиправною бездіяльності військовою частиною НОМЕР_1 щодо не нарахування позивачу таких сум, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, на 01.01.2021.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей відповідно до Конституції України визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 9 Закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Постановою Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 № 704 (далі Постанова № 704) затверджено: тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

Пунктом 4 Постанови № 704 в редакції, чинній на момент прийняття постанови, визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.

У свою чергу, у пункті 1 приміток Додатку 1 до Постанови № 704 закріплено, що посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.

У примітці Додатку 14 Постанови № 704 визначено, що оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли розмір окладу визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.

З 24 лютого 2018 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова № 103), якою п. 4 Постанови № 704 викладено в новій редакції, яка передбачає, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Отже, з 24 лютого 2018 року було змінено розрахункову величину, з якої обчислюються розміри посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями, а саме - замість «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року)» передбачено використання «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року».

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 було визнано протиправним та нечинним п. 6 Постанови № 103, яким п. 4 Постанови № 704 викладений у новій редакції.

Отже, починаючи з 29.01.2020 відновлено дію п. 4 Постанови № 704 у редакції, яка передбачає використання розрахункової величини, яка дорівнює розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року).

Зазначена норма права передбачає, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями визначаються, як правило, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року. Лише у тому разі, якщо розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб є меншим ніж 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, для проведення відповідних розрахунків використовується величина, яка дорівнює 50 відсоткам розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно з п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом (01 січня 2017 року) не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року.

Під час розгляду і вирішення цієї справи положення п. 4 Постанови № 704 та п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» підлягають солідарному застосуванню.

Зазначені норми права у своїй сукупності вказують на те, що з 29.01.2020 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями слід визначати шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704.

Натомість розмір мінімальної заробітної плати, встановлений законом на 01 січня 2020 року, на розрахунок посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями - не впливає в силу вимог п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Отже, фактично з прийняттям постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 розрахункову величину для обчислення розміру посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями було змінено з «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року» на «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року».

Враховуючи, що розрахункову величину змінено з 29 січня 2020 року, для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням позивача належало використовувати розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, а з 01 січня 2021 року - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року.

Натомість відповідачами при обчисленні розміру грошового забезпечення позивача було розраховано з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, що не відповідає вимогам законодавства, висновки про що також сформував Верховний Суд у постанові від 02.08.2022 у справі № 440/6017/21, зазначивши, що з 01.01.2020 положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів.

Зазначена правова позиція також узгоджується із постановою Верховного Суду від 12.09.2022 у справі № 500/1813/21.

Пунктом 2 Постанови №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Додатком 16 до Постанови № 704 встановлено розмір надбавки за вислугу років військовослужбовцям у відсотках від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням.

Також, Постановою № 704 встановлено для військовослужбовців виплату надбавок, доплат, винагород та премії, а також інших додаткових видів грошового забезпечення та разових виплат, розрахунковою величиною яких є посадовий оклад та оклад за військовим званням.

Зокрема, вказаною постановою встановлено виплату надбавки за особливості проходження служби військовослужбовцям в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років, преміювання військовослужбовців відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення, надбавка за кваліфікацію у відсотках посадового окладу, а також разові виплати, допомога на оздоровлення та одноразова грошова допомога при звільненні, передбачені відповідно статтею 10-1 частиною 1 та статтею 15 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", розрахунковою величиною яких е розмір місячного грошового забезпечення.

Так, виплата грошового забезпечення та одноразових виплат грошового забезпечення безпосередньо залежить від розміру посадового окладу та окладу за військовим званням.

У свою чергу, грошова допомога для оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, у разі їх визначення відповідними наказами, починаючи з 29.01.2020 також мають обчислюватися виходячи із розміру грошового забезпечення, яке обчислене із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня відповідного календарного року, а саме: із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 за Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік, із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2021 за Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік».

Враховуючи, що з 01.01.2020 відповідачами при визначенні розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням позивача протиправно не враховано розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на січень 2020 року, січень 2021 як розрахункових величин, суд дійшов висновку і про протиправність виплати вищевказаних видів грошового забезпечення без урахування відповідних величин.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог стосовно перерахунку грошового забезпечення позивача, допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби та звільненням із неї із 29 січня 2020 року по 29 серпня 2021 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01 січня відповідного календарного року.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що військова частина НОМЕР_1 є розпорядником коштів третього рівня, здійснює фінансування грошового забезпечення та інших виплат військовослужбовцям інших військових частин і на її фінансовому забезпеченні перебуває Військова частина НОМЕР_2 , де проходив службу ОСОБА_1 .

Так, механізм фінансового забезпечення військових частин, кораблів, військових навчальних закладів, військових комісаріатів, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (далі - військова частина), що утримуються з рахунок коштів Державного бюджету України визначено «Правилами організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту» (далі Правила № 44), затвердженими наказом Міністерства оборони України від 22.05.2017 № 280.

Згідно п. 1.3 Правил № 44 розпорядниками бюджетних коштів за кошторисом Міністерства оборони України є: Міністр оборони України - головний розпорядник; командувачі (начальники) видів Збройних Сил України, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, інших органів військового управління (крім військових комісаріатів (територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки)), Голова Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, які включені до мережі головного розпорядника коштів, - розпорядники коштів нижчого рівня (далі - розпорядники коштів другого рівня); командири військових частин, які включені до мережі головного розпорядника коштів або розпорядника коштів другого рівня, - розпорядники коштів нижчого рівня (далі - розпорядники коштів третього рівня).

Розпорядники бюджетних коштів реалізують свої функції таким чином: головний розпорядник - через Департамент фінансів Міністерства оборони України; розпорядники коштів другого рівня - через фінансово-економічні управління командувань видів Збройних Сил України, командувань окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, інших органів військового управління, управління фінансово-економічної діяльності Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту; розпорядники коштів третього рівня - через фінансові органи військових частин.

Згідно, абз. 2, 4 п. 1.5 Правил № 44, військова частина, не включена до мережі розпорядника бюджетних коштів, зараховується на фінансове забезпечення до військових частин - розпорядника коштів третього рівня на підставі відповідних директив (рішень).

Командир військової частини, зарахованої на фінансове забезпечення до військової частини - розпорядника коштів третього рівня, організовує своєчасне оформлення та подання розпоряднику коштів усіх документів, необхідних для здійснення належного фінансового забезпечення військової частини.

Одноразові додаткові види грошового забезпечення, у відповідності із абз. 9, 12 п. 4.3 Правил № 44, виплачуються після виникнення права на їх одержання (видання відповідного наказу про виплату). Витяги з наказів, довідки та інші документи, які підтверджують право військовослужбовців, працівників на одержання грошового забезпечення, заробітної плати та інших виплат, що подаються начальнику фінансового органу, підписуються (завіряються) посадовою особою, яка відповідає за облік особового складу, та скріплюється відтиском гербової печатки (печаткою для наказів) військової частини.

Із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 проходив проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 , яка перебуває на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 , а отже відповідно до абз. 4 п. 1.5 Правил № 44 обов`язок своєчасного оформлення та подання розпоряднику коштів усіх документів щодо нарахування грошового забезпечення, заробітної плати та інших виплат покладається на військову частину НОМЕР_2 , на обліку якої перебував позивач.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для визнання протиправної бездіяльності Військової частини НОМЕР_2 щодо нездійснення належного розрахунку грошового забезпечення позивача та зобов`язання здійснити перерахунок грошового забезпечення позивача за період з 29.01.2020 по 29.08.2021 (включно), грошової допомоги на оздоровлення за 2020 та 2021 рік та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік відповідно до Постанови №704, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

За змістом апеляційної скарги Військовою частиною НОМЕР_1 заперечується право позивача на отримання зазначених виплат, виходячи з правомірності дій військової частини НОМЕР_2 щодо застосування при обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням, що враховуються для обрахунку грошового забезпечення позивача таку розрахункову величину, як прожиткових мінімум для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, у зв`язку з чим є достатні підстави вважати, що зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 здійснити перерахунок зазначених виплат не повною мірою забезпечить відновлення прав позивача.

Таким чином, з метою ефективного захисту прав позивача колегія суддів вважає за необхідне зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити виплату грошового забезпечення позивача за період з 29.01.2020 по 29.08.2021, грошову допомогу на оздоровлення за 2020 та 2021 рік та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 01.01.2020 та на 01.01.2021, з урахуванням виплачених сум.

Суд першої інстанції зазначеного не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 грошове забезпечення за спірний період, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 01.01.2020 та на 01.01.2021.

За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 29.01.2020 по 29.08.2021, грошову допомогу на оздоровлення за 2020 та 2021 рік та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 01.01.2020 та на 01.01.2021, з урахуванням виплачених сум, із прийняттям в цій частині нової постанови про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 нарахувати ОСОБА_1 зазначені грошові виплати.

В іншій частині оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.04.2024 по справі № 480/2559/22 скасувати в частині зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 29.01.2020 по 29.08.2021, грошову допомогу на оздоровлення за 2020 та 2021 рік та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 01.01.2020 та на 01.01.2021, з урахуванням виплачених сум.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 29.08.2021, грошової допомоги на оздоровлення за 2020 та 2021 рік та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 та на 01.01.2021.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 29.01.2020 по 29.08.2021, грошову допомогу на оздоровлення за 2020 та 2021 рік та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 01.01.2020 та на 01.01.2021, з урахуванням виплачених сум.

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.04.2024 по справі № 480/2559/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді З.Г. Подобайло В.В. Катунов