Справа № 161/16786/24
Суддя: Шестернін В. Д.
Дата ухвалення: 2024-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/243/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 грудня 2024 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Шестерніна В.Д.

за участі секретаря Мельник А.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

І.Короткий зміст позовних вимог

10.09.2024 адвокат Татарин В.М. в інтересах ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Позов обгрунтований таким.

27.08.2024 тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №999, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено на нього штраф у розмірі 17 000 грн. за те, що 23.08.2024 він як військовозобов`язаний в приміщенні збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_3 відмовився від проходження медичного огляду ВЛК з метою визначення ступеня його придатності до військової служби, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Зазначена постанова не відповідає вимогам закону з таких підстав.

Відповідачем не було взято до уваги заперечення на протокол про адміністративне правопорушення. Останній складений незаконно, за відсутності доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Позивач був затриманий на вулиці, повістки про виклик йому не вручали, в той день він не міг пройти влк, оскільки у нього були відсутні документи про стан його здоров`я. Він має право на відстрочку, оскільки є студентом Луцького національного технічного університету, про що сказав працівникам ТЦК та СП.

Відповідач порушив процедуру оповіщення та направлення позивача на медичний огляд. Відповідач порушив процедуру розгляду справи, оскільки протокол був винесений працівником ІНФОРМАЦІЯ_3 , а справу про адміністративне правопорушення розглянуто керівником ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В зв`язку з викладеним позивач просив суд визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 №999 від 27.08.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закрити провадження у справі.

ІІ.Стислий виклад позиції відповідача

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

ІІІ.Процесуальні дії суду, клопотання та заяви учасників судового процесу

Ухвалою суду від 13.09.2024 позовну заяву залишено без руху.

20.09.2024 представник позивача - адвокат Татарин В.М. подала заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 23.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі.

Суд з власної ініціативи витребовував матеріали справи про адміністративне правопорушення, однак відповідач в розумні строки їх не надав.

IV.Фактичні обставини справи, застосоване законодавство та мотиви суду

Учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи (ч. 1 ст. 159 КАС України). В цій категорії справ (ст. 286 КАС України) для позивача заявою по суті спору є позовна заява, для відповідача - відзив на позовну заяву (ч. 1 ст. 269 КАС України).

Суд встановив такі фактичні обставини.

23.08.2024 помічник начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 склав відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення №999 (а.с. 7).

За змістом цього протоколу, 23.08.2024 в приміщенні ОЗП ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 відмовився від проходження військово-лікарської комісії з метою встановлення ступеня придатності до військової служби, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

В протоколі зазначені відомості про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення - 26.08.2024 о 10:00, за адресою: АДРЕСА_1 , в кабінеті №109. В протоколі міститься підпис та пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності: «Відмовився проходити ВЛК у зв`язку з тим, що не мав при собі жодних медичних довідок (медичних книжок) і являюся вступником (студентом) 46 магістратури Луцького національного технічного університету».

До протоколу додана заява на окремому аркуші (а.с. 6), за змістом якої ОСОБА_1 відмовився «сьогодні» (23.08.2024) проходити військово-лікарську комісію у зв`язку з тим, що був затриманий працівниками ТЦК та СП, не мав при собі медичних документів і документів на підтвердження статусу студента магістратури Луцького національного технічного університету; просив надати йому можливість принести документи на іншу дату.

25.08.2024 захисник ОСОБА_1 , адвокат Татарин В.М. надіслала на офіційну елетронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 , а 26.08.2024 - на його поштову адресу, заперечення на протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 9-11), в яке включила клопотання про надання матеріалів справи про адміністративне правопорушення для ознайомлення та в зв`язку з цим відкладення розгляду справи.

27.08.2024 тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковник ОСОБА_2 виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №999 (далі по тексту - Постанова №999), якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, і накладено на нього штраф в розмірі 17 000 грн. (а.с. 12).

За змістом цієї постанови, 23.08.2024 військовозобов`язаний ОСОБА_1 в приміщенні збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_4 відмовився від направлення для проходження медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби(ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 ). Свої дії пояснив відсутністю медичної документації для пред`явлення на військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_5 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Вважаючи постанову незаконною, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 1 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 2 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Положеннями абз. 4 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

Положеннями абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-21, 244-24 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), визначено Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони України №3 від 01.01.2024, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 за №36/41381 (далі - Інструкція).

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Звертаючись з адміністративним позовом до суду, позивач посилався, поміж іншого, на те, що протокол про адміністративне правопорушення і постанова про накладення адміністративного стягнення були винесені (складені) уповноваженими особами різних органів військового управління; заперечення на протокол, яке містило клопотання про ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення та відкладення в зв`язку з цим розгляду справи до уваги взято не було.

Тобто, позивач ставить під сумнів справедливість провадження щодо нього, за результатами якого його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Даючи відповідь на цей аргумент позивача та керуючись принципом офіційного з`ясування обставин справи, суд зауважує таке.

За приписами частини першої статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк (стаття 277-2 КУпАП).

Аналіз наведених вище правових положень дає можливість дійти висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення розпочинається зі складення у присутності особи, яка притягається до адмінвідповідальності, протоколу про адміністративне правопорушення, і їй вручається копія такого протоколу. Про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. В процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами, передбаченими статтею 268 КУпАП.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

При цьому, обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 06.02.2020 у справі №205/7145/16-а, що враховується судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням вищевказаних правових норм суд констатує таке.

Згідно протоколу розгляд справи про адміністративне правопорушення мав відбутися 26.08.2024, однак відбувся 27.08.2024. Відповідач не надав доказів своєчасного сповіщення позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення в цей день.

Позивач заявив клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення розгляду справи. Дані про задоволення чи відхилення цього клопотання відсутні. Відповідач не надав доказів забезпечення позивачу права на ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Це призвело до порушення вимог ст. 277-2 КУпАП та обмежило права позивача, передбачені ст. 268 КУпАП, в тому числі і право користуватися юридичною допомогою адвоката.

За таких обставин позивач був позбавлений можливості надати свої пояснення та заперечення щодо обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, а також скористатися правом на захист, що призвело до порушення процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності та забезпечення її прав на об`єктивний та справедливий розгляд справи.

Крім того, суд зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення складений посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 , хоча справа про адміністративне правопорушення була розглянута керівником ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тобто, орган, уповноважена особа якого склала протокол, і орган, керівник якого розглянув справу про адміністративне правопорушення, є різними суб`єктами (органами), що не відповідає приписам ст. 235 та ч. 2 ст. 255 КУпАП. Отже, суд приймає відповідний аргумент позивача.

Такі процедурні порушення є безумовною підставою для скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, питання наявності чи відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення підлягає встановленню під час розгляду уповноваженим суб`єктом справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання накладення адміністративного стягнення, на які юрисдикція адміністративних судів, в силу приписів п. 3 ч. 2 ст. 19 КАС України, не поширюється.

Повноваження ж адміністративних судів у справах про накладення адміністративного стягнення обмежуються лише переглядом в порядку ст. 286 КАС України постанов про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що оскаржувану постанову слід скасувати саме з процедурних підстав.

Оскільки скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення з процесуальних підстав передбачає повторний розгляд справи про адміністративне правопорушення, тому підстави для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відсутні і в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18.11.2021 у справі №185/8460/16.

Отже, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити частково.

V.Судові витрати

Щодо судового збору

Враховуючи результат вирішення спору, виходячи із приписів ст. 139 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судового збору в сумі 302,80 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу

Позивач заявив до стягнення 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Під час розгляду справи у встановлений процесуальним законодавством строк сторона позивача не надала суду ні доказів надання правничої допомоги (фактичної передачі наданих адвокатом послуг, які, зокрема, можуть міститися у акті приймання-передачі послуг за договором), ні доказів на підтвердження витрат, понесених на надання правничої допомоги.

Відсутність документального підтвердження надання правничоїдопомоги (договору надання правничоїдопомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності (постанова Верховного Суду від 20.07.2021 у справі №922/2604/20).

Отже, суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 2, 77, 242-246, 250, 255, 286, 272 КАС України, суд,-

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову №999 від 27.08.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, винесену тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, і накладення на нього штрафу в розмірі 17 000 грн.

Надіслати справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, щодо ОСОБА_1 на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 302,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відомості про сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ; код в ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Повний текст рішення суду складений 31.12.2024.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Д. Шестернін