Справа № 400/8098/24
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2025-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2025 р. № 400/8098/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мельника О.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008,

провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 (далі - позивач ), звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі- відповідач), в якій просить: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо застосування при призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності з 22.03.2024 р. середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 і 2016 роки; зобов`язати Головне управління ПФУ в Миколаївській області здійснити позивачу перерахунок пенсії по інвалідності, відповідно до ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2021 - 2023 роки, починаючи з 22.03.2024 з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі його заяви відповідачем була призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому, як стало відомо позивачу із письмового розрахунку пенсії по інвалідності розмір його пенсії був розрахований відповідачем із застосуванням середньомісячного заробітку за 2014-2016 роки.

У зв`язку із цим,08.04.24 року позивач звернувся на адресу відповідача з письмовою вимогою про проведення нарахування йлму пенсії по інвалідності із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2021-2023 роки з дати звернення з заявою про перехід (призначення) пенсії по інвалідності.

На цю заяву, позивач отримав листа, в даному листі відповідач відмовив позивачу в задоволенні її вимоги та зазначив, що відсутні підстави для застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2021-2023 роки.

Позивач вважає, що відповідачем при визначенні йому пенсії по інвалідності, протиправно та безпідставно не застосовано показник середньої заробітної плати за 2020, 2021 та 2023 роки, внаслідок чого відповідач суттєво зменшив йому розмір щомісячної пенсії.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Провадження у даній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

Відповідач надав відзив на позовну заяву просить в задоволенні позову відмовити, вказавши, що при обчисленні пенсії позивача показник середньої заробітної плати визначено на підставі норм чинного законодавства, який склав 7994,47 грн. (3764,40 грн. - показник середньої заробітної плати за 2014, 2015, 2016 х 1,17 x 1.11 х 1,11 х 1,14 х 1,197 х 1,0796 (коефіцієнти збільшення показника середньої заробітної плати). Таким чином, можна зробити висновок, що переведення з одного виду пенсії на інший не є зміною виду пенсії. При цьому, пенсійне законодавство не містить застереження щодо переведення з одного на інший вид пенсії лише в межах одного закону. Відтак, вимога позивача про призначення пенсії по інвалідності із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні за 2021, 2022, 2023 роки з 22.03.2024 є необґрунтованою.Відповідач правомірно з урахуванням норм чинного законодавства перевів позивача з соціальної пенсії відповідно до Закону № 1788 на пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 1058 із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2014 - 2016 роки. Дії відповідача є такими, що в повному обсязі відповідають нормам чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:

ОСОБА_1 , є інвалідом дитинства третьої групи. Інвалідність встановлена безстроково, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серія 10ААА №2880012 від 14.07.2010.

20.03.2000 року позивачу було призначено соціальну пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

22.03.2024 року позивач звернувся до Южноукраїнського об`єднаного управління ПФУ з заявою про призначення пенсії по інвалідності.

22.03.2024 року йому було призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При призначені нового виду пенсії відповідач провів розрахунок пенсії по інвалідності із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014-2016 роки.

08.04.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою у якій просив переглянути пенсійну справу у частині застосування середнього заробітку для розрахунку пенсії із застосуванням середнього заробітку за три останні роки., отримав відмову.

Позивач категорично не згодний з даною позицією відповідача, вважає що такими діями відповідач позбавив його права на гарантоване Конституцією України гідне пенсійне забезпечення, а тому порушене право підлягає відновленню судом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати

працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються, зокрема, Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 1058-1V в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Отже, Законом № 1058-1V передбачено чіткий перелік видів пенсії, які призначаються за цим законом, а також визначено право вибору виду пенсії.

Відповідно до с. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» розрізняють види державних пенсій а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

Таким чином, позивачу було призначено соціальну пенсія і пенсію по інвалідності, які є різними видами пенсійних виплат: спочатку була призначена - соціальна пенсія, що призначається з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення», а починаючи з 22.03.2024 року на підставі моєї заяви призначено - пенсію по інвалідності, що призначається з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначені законодавством (аналогічна правова позиція неодноразово викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 23.10.2018 у справі № 334/2653/17 від 13.12.2018 у справі №185/860/17).

Відповідно до висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 29.11.2016 у справі № 133/476/15-а (№ 21-6331а15), за якими у випадку призначення особі пенсії відповідно до Закону №1788-ХП, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію відповідно до Закону №1058-1V, має місце саме призначення пенсії, а не переведення згідно частини третьої статті 45 Закону №1058-IV.

Вказана правова позиція Верховного Суду України підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі №577/2576/17.

За загальним правилом передбаченим частиною 2 статті 40 Закону №1058, при обчисленні заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховується, серед іншого середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, при призначенні позивачу пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мало місце саме призначення нового виду пенсії, а не переведення з одного виду пенсії на інший, а тому вважаю, що мав враховуватись показник із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2021-2023 роки.

За таких обставин,суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно було відмовлено позивачу у перерахунку пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідачем не доведено правомірності своєї позиції у даній справі.

За викладених обставин, враховуючи вищенаведені положення, є підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв, 54008 ) задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо застосування при призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності з 22.03.2024 р. середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 і 2016 роки.

3. Зобов`язати Головне управління ПФУ в Миколаївській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії по інвалідності, відповідно до ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2021-2023 роки, починаючи з 22.03.2024 з урахуванням раніше виплачених сум.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Мельник