Справа № 308/12209/23
Суддя: Придачук О. А.
Дата ухвалення: 2024-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Придачука О.А.

за участю секретаря судового засідання - Бомбушкаря В.П.

представника позивача - адвоката Пачути О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Ужгороді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора УПП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції Кузенко Іванни Ігорівни, Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 7300839

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із вищезазначеним позовом у якому зазначає, що 08.07.2023 року згідно з постановою серії ЕАС № 7300839 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП. Вважає, що вказана постанова є протиправною та необґрунтованою, винесеною з порушенням вимог КУпАП. Зазначає, що 08.07.2023 року він дійсно проїжджав по вул. Собранецькій в м. Ужгороді, де його зупинили працівники поліції за те, що він нібито не надав перевагу у русі пішоходу на нерегульованому пішохідному переході на вул. Собранецькій, 154-156. Однак, враховуючи те, що цей факт не знайшов свого підтвердження, оскільки він пояснив, що він саме і зупинився для того, щоб надати перевагу пішоходу, працівники поліції, діючи упереджено, з урахуванням безпідставного зупинення та його заперечень, почали шукати іншу причину його зупинки, і повідомили йому, що будуть виносити постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, за те, що він не пристебнутий ременем безпеки. Не дивлячись на те, що він доводив - демонструючи, що він пристебнутий ременем безпеки, працівники без будь-якого пояснення винесли постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності передбаченої ч.5 ст. 121 КУпАП. Вказує, що до постанови не приєднано жодного доказу у підтвердження його вини щодо керування ним транспортним засобом при не пристебнутому ремені безпеки. Під час фіксування порушення відповідачем не було оголошено на який саме технічний засіб фіксувалось адміністративне правопорушення. В постанові також відсутнє посилання на технічний засіб за допомогою якого здійснювався відеозапис. Будь-яких пояснень до постанови також не долучено. Таким чином, відповідач ігноруючи вимоги закону, без належних та достатніх доказів, у порушення його прав, безпідставно прийняла рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП. А тому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову інспектора УПП у Закарпатській області старшого лейтенанта поліції Кузенко І.І. по справі про адміністративне правопорушення від 08.07.2023 року серії ЕАС № 7300839 про притягнення його до адміністративної відповідальності передбаченої ч.5 ст. 121 КУпАП, а провадження у справі - закрити.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити позов, з наведених у такому підстав. Зазначила, що позивач був пристебнутий паском безпеки, поліція зупинила його по надуманим підставам, однак з"ясувавши , що підстави зупинки не знайшли свого підтвердження, склали необгрунтовану постанову , що позивач керував транспортним засобом будучи не пристебнутим паском безпеки.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій просив врахувати аргументи відповідача, викладені у відзиві, та відмовити у задоволенні позову.

У відзив на позов відповідач зазначив, що оскаржувана постанова винесена щодо відповідача обґрунтовано, у підтвердження чого до відзиву долучено компакт-диск з відеозаписом, на якому зафіксовано, що в супереч зазначеного в позовній заяві, позивач керував транспортним засобом без пристебнутого паска безпеки. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.07.2023 року інспектором УПП у Закарпатській області старшим лейтенантом поліції Кузенко І.І. винесена постанова у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7300839 відносно ОСОБА_1 за порушення ним ч.5 ст. 121 КУпАП, а саме, 08.07.2023 року о 12 год. 03 хв. ОСОБА_1 по вул. Собранецькій, 154 керував транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив вимоги п. 2.3 в ПДР України

Згідно зазначеної постанови на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Відповідно до приписів ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктами 1.1, 1,9 ПДР встановлено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватись на вимогах цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до положень п. 2.3в ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Згідно ч.5 ст.121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Як випливає зі змісту 254 КУпАП фіксація виявленого адміністративного правопорушення здійснюється шляхом складання протоколу уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності, у якому відповідно до ст. 256 КУпАП, зокрема, зазначається місце, час і суть адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що був пристебнутим паском безпеки, що доводив працівникам поліції після його зупинки, демонстуючи пристебнутий пасок безпеки.

У підтвердження порушення позивачем вимог ч.2 ст. 122 КУпАП відповідачем до відзиву долучено відеозапис з місця події.

В ході дослідження вказаного відеозапису судом встановлено, що обставини, які викладені у оскаржуваній постанові підтверджуються, а саме з наданого відеозапису убачається, що ОСОБА_1 не виконав вимогу п. 2.3 в ПДР, а саме: керував транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки.

Частиною 5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд враховує висновки Верховного Суду у постанові від 22.05.2020 року у справі № 825/2328/16 у якій Верховний Суд зазначив, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

За умови підтвердження порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.3в ПДР України, відеозаписом з місця події суд уважає, що відсутність посилання в оскаржуваній постанові на технічний запис, яким здійснено відеофіксацію правопорушення водієм саме під час руху транспорного засобу, не може вплинути на зміст прийнятого рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.5 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, постановою Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 760/2846/17 зроблено висновок, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Крім того, статтею 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Однак, як убачається із змісту позовної заяви відповідач, зазначаючи, що не порушував ПДР України, не надає жодних належних та допустимих доказів, які б спростували наявність в його діяннях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, навпаки у позовній заяві зазначає , що після зупинки його транспортного засобу поліцією , він був пристебнутий паском безпеки , що і демонстрував поліцейським, однак перегляд відеозапису спростовує ці пояснення позивача.

Нормами ст.222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ч.1 ст. 122 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

З огляду на вищезазначене, беручи до уваги, те, що оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, відсутні підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 08.07.2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 5 ст. 121 КУпАП, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 20, 77, 121, 242, 286, 294 КАС України

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора УПП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції Кузенко Іванни Ігорівни, Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 7300839 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду, відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КАС України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Придачук