Справа № 500/3352/24
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2025-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2025 рокуЛьвівСправа № 500/3352/24 пров. № А/857/22753/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській обл. на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 09.08.2024р. в адміністративній справі за позовом представника адвоката Пасічника Андрія Зіновійовича, діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській обл. про визнання протиправними дій щодо неприйняття декларації про відмову від громадянства російської федерації, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Чепенюк О.В., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 09.08.2024р., м.Тернопіль, дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 09.08.2024р.),-

В С Т А Н О В И В:

27.05.2024р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції 28.05.2024р.) представник адвокат Пасічник А.З., діючий на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати протиправною відмову відповідача Управління Державної міграційної служби /ДМС/ України в Тернопільській обл. прийняти декларацію ОСОБА_1 про відмову від громадянства російської федерації /рф/, яка оформлена листом № П-18/6/6101-24/6101.11/38-24 від 02.04.2024р.;

зобов`язати відповідача Управління ДМС України в Тернопільській обл. прийняти декларацію ОСОБА_1 про прийняття декларації про відмову від громадянства рф;

зобов`язати відповідача Управління ДМС України в Тернопільській обл. видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України (а.с.1-4).

Розгляд справи здійснено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами та з урахуванням приписів ст.ст.257-262 КАС України (а.с.32 і на звороті).

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 09.08.2024р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправними дії Управління ДМС України в Тернопільській обл. щодо неприйняття декларації ОСОБА_1 про відмову від громадянства рф з підстав, викладених у листі № П-18/6/6101-24/6101.11/38-24 від 02.04.2024р.; зобов`язано Управління ДМС України в Тернопільській обл. прийняти декларацію ОСОБА_1 про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства рф, з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління ДМС України в Тернопільській обл. на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп. (а.с.73-79).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач Управління ДМС України в Тернопільській обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.82-101).

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що позивач належить до категорії осіб, які у відповідності до вимог Закону України № 2235-ІІІ від 18.01.2001р. «Про громадянство» (надалі Закон № 2235-ІІІ) при оформленні набуття громадянства України беруть на себе зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Для оформлення набуття громадянства України разом із іншими необхідними документами ОСОБА_1 подано зобов`язання протягом двох років з моменту набуття громадянства України припинити громадянство рф.

08.10.2021р. у відповідності до п.95 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затв. Указом Президента України № 215/2002 від 27.03.2001р. «Про питання організації виконання Закону України «Про громадянство» (надалі Порядок № 215), відповідач прийняв рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням позивачу та видав довідку про реєстрацію особи громадянином України.

Згідно фактичних обставин справи позивачем не надано доказів про припинення громадянства рф в установлений строк, при цьому суд помилково визнав за ОСОБА_1 право на подачу декларації про відмову від іноземного громадянства, чим неправильно застосував приписи ст.8 Закону № 2235-ІІІ та розширив перелік підстав для подання такої декларації.

Також протягом тривалого часу (з 08.10.2021р. по 17.07.2023р.) позивач не вчиняла жодних дій з метою виконання прийнятого на себе зобов`язання; не представила доказів прийняття відповідними органами рф її заяви про припинення громадянства, повернення паспорта громадянина рф.

Просить врахувати врегулювання спірного питання на законодавчому рівні шляхом прийняття Закону України № 3897-ІХ від 20.08.2024р. «Про внесення змін до деяких законів України щодо правового статусу іноземців та осіб без громадянства, які беруть участь у захисті територіальної цілісності та недоторканості України».

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с.Доброводи Монастириського району Тернопільської обл., є громадянкою рф (а.с.13-14).

05.08.2021р. позивач звернулася до Управління ДМС України в Тернопільській обл. із заявою щодо оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням у порядку ч.1 ст.8 Закону № 2235-ІІІ у зв`язку із народженням її батька на території України до 24.08.1991р. (а.с.48-49).

За результатами розгляду цієї заяви рішенням Управління ДМС України в Тернопільській обл. на підставі ч.1 ст.8 Закону № 2235-ІІІ позивач набула громадянство України за територіальним походженням з 08.10.2021р., при цьому позивачу видана довідка № 6113-000002464 про реєстрацію особи громадянином України (а.с.49, 50).

29.12.2021р. відповідачем прийнято рішення видати ОСОБА_1 тимчасове посвідчення громадянина України терміном дії до 29.12.2023 (зворот а.с.50).

18.05.2023р. на електронну пошту Управління ДМС України в Тернопільській обл. надійшла заява позивача від 10.05.2023р. щодо подання декларації про відмову від іноземного громадянства (без долучення декларації про відмову від іноземного громадянства). За результатами розгляду заяви відповідачем на електронну адресу заявниці скеровано відповідь, у якій роз`яснено підстави для подання декларації про відмову від іноземного громадянства, про що зазначено у судовому рішенні по справі № 500/6328/23 між тими ж сторонами.

27.07.2023р. до Управління ДМС України в Тернопільській обл. надійшла заява ОСОБА_1 від 17.07.2023, до якої долучено заповнений бланк декларації про відмову від іноземного громадянства від 17.07.2023р. (а.с.52-55).

Відповідач надав відповідь вих. № П-49/6/6101-23/6101.2.1/7319-23 від 31.07.2023р., у якій заявниці роз`яснено вимоги законодавства про подання декларації про відмову від іноземного громадянства, зокрема, щодо наявності незалежної від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства, та повернуто без розгляду подану декларацію від 17.07.2023р., оскільки станом на 31.07.2023р. відсутня передбачена законом незалежна причина для її подання. Також роз`яснено, що відповідно до поданого нею зобов`язання припинити іноземне громадянство та подати документ про припинення іноземного громадянства, або, за наявності незалежної причини неотримання даного документа, подати декларації про відмову від іноземного громадянства вона має в строк до 08.10.2023р. (а.с.55-56).

Такі дії відповідач позивач оскаржила до суду.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.12.2023р. у справі № 500/6328/23 позов задоволено частково; зобов`язано Управління ДМС України в Тернопільській обл. повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про прийняття декларації про відмову від громадянства рф.

02.01.2024р. на адресу Управління ДМС України в Тернопільській обл. надійшов супровідний лист позивача від 28.12.2023р. про приєднання до поданої нею 17.07.2023р. декларації про відмову від іноземного громадянства копій документів згідно переліку вказаному в ньому, а саме: копія паспорту громадянина рф, довідка про відсутність заборгованості, скріншоти переписки з перекладом цих документів (а.с.56-62).

За результатами розгляду цієї заяви Управління ДМС України в Тернопільській обл. надало відповідь № 6101.11-472/6101.1.1-24 від 23.01.2024р., у якій роз`яснило вимоги законодавства про подання декларації про відмову від іноземного громадянства, зокрема, щодо наявності незалежної від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства. Також звернуло увагу на те, що в матеріалах справи відсутня декларація про відмову від іноземного громадянства від 17.07.2023р., оскільки вона була повернута без розгляду 31.07.2023р.; рекомендовано повторно подати декларацію про відмову від іноземного громадянства (а.с.63).

23.02.2024р. до Управління ДМС України в Тернопільській обл. надійшла заява позивача із долученим заповненим бланком декларації про відмову від іноземного громадянства та рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.12.2023р. у справі № 500/6328/23 (а.с.64-65).

Для належного розгляду документів поданих позивачем та на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.12.2023р. у справі № 500/6328/23 відповідач звернувся до Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України з листом № 6101.11/2748-24 від 27.02.2024р. з метою отримання роз`яснень алгоритму повторного розгляду заяви ОСОБА_1 (а.с.66-67).

За результатами розгляду цього листа Департаментом з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України надано відповідь № 6.4/1236-24 від 27.03.2024р. (а.с.67-68).

В подальшому за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про прийняття декларації про відмову від громадянства рф від 23.02.2024р. Управління ДМС України в Тернопільській обл. надіслало заявниці відповідь № П-18/6/6101- 24/6101.11/38-24 від 02.04.2024р., згідно якої оскільки законодавством про громадянство рф передбачено процедуру оформлення виходу з громадянства рф, взяти до уваги подані декларації про відмову від іноземного громадянства, в тому числі від 23.02.2024р., є неможливо, оскільки відсутня передбачена законом незалежна причина для її подання (а.с.68-69).

Приймаючи рішення по справі та частково задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок збройної агресії та масованого вторгнення збройних сил рф в Україну 24.02.2022р. були офіційно розірвані дипломатичні відносини між Україною та рф, та, відповідно, посольства та консульства рф в Україні припинили свою діяльність, отримати документ про припинення громадянства рф за результатом розгляду заяви про вихід з громадянства, позивачу не вдається з незалежних від неї причин, а тому вона підставно звернулася до відповідача з декларацією про відмову від іноземного громадянства.

В законодавстві України відсутнє правове регулювання процедури припинення іноземного громадянства за ініціативою особи в разі ведення воєнних дій між Україною та відповідною державою громадянства такої особи.

Отже, з наведеного слідує, що у зв`язку із розірванням дипломатичних зв`язків між Україною та рф, призупиненням діяльності російських закордонних установ в Україні, позивач позбавлена можливості отримати документ про припинення громадянства рф від дипломатичного представництва чи консульської установи вказаної країни.

Відсутність у чинному законодавстві України альтернатив або відповідного правового механізму вирішення подібних спірних правовідносин, на що звертає увагу відповідач, нівелює реалізацію права особи на оформлення припинення громадянства іноземної держави з огляду на неможливість ним скористатися, незважаючи на його проголошення, та не може бути підставою для відмови у захисті такого права загальними засобами, передбаченими Законом № 2235-ІІІ.

За таких установлених обставин справи, з метою ефективного захисту прав позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у спосіб прийняття судом рішення про визнання протиправними дій відповідача щодо неприйняття декларації позивача про відмову від громадянства рф, з підстав викладених у листі № П-18/6/6101-24/6101.11/38-24 від 02.04.2024р., та зобов`язання відповідача прийняти декларацію позивача про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства рф, з урахуванням висновків суду.

Водночас, стосовно позовної вимоги про видачу позивачу паспорта громадянина України суд виснував про її передчасність, позаяк таке питання вирішується відповідачем після прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із роз`ясненнями, які наведені в п.13.1 постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом (п.13.2 цієї постанови).

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині незадоволених (відмовлених) позовних вимог, тому в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Стосовно решти позовних вимог колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про наявність підстав для часткового задоволення позову із визначеним способом захисту позивача, з огляду на наступне.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначені Законом України № 2235-III від 18.01.2001р. «Про громадянство України» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з ч.1 ст.8 Закону № 2235-ІІІ особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Іноземці із числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка отримала посвідку на тимчасове проживання на підставі частини двадцятої статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

За приписами ч.5 ст.8 Закону № 2235-III іноземці, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Відповідно до п.24 Порядку № 215 для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка народилася до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент народження особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону № 2235-III), подає: а) заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням; б) дві фотокартки (розміром 35 x 45 мм); в) один із таких документів:

декларацію про відсутність іноземного громадянства - для осіб без громадянства;

зобов`язання припинити іноземне громадянство - для іноземців. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави, або якщо міжнародні договори України з іншими державами, громадянами яких є іноземці, передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України;

декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує надання особі статусу біженця чи притулку в Україні, - для іноземців, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні;

декларацію про відмову особи, яка є громадянином російської федерації і зазнала переслідувань через політичні переконання у країні своєї громадянської належності, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує переслідування через політичні переконання (довідка Міністерства закордонних справ України, дипломатичного представництва чи консульської установи України, видана в установленому Кабінетом Міністрів України порядку), - для іноземців, які є громадянами російської федерації та зазнали переслідувань через політичні переконання у країні своєї громадянської належності;

заяву про зміну громадянства - для іноземців, які є громадянами держав, міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України;

г) копію свідоцтва про народження або інший документ, що підтверджує факт народження особи на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

Умовою набуття громадянства України є одностороння дія у формі письмової заяви з боку особи, що полягає у взятті зобов`язання припинити своє громадянства (підданство) чи громадянства (підданства).

Судом встановлено, що позивач належала до категорії осіб, які у відповідності до вимог Закону України «Про громадянство» при оформленні набуття громадянства України беруть на себе зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Зокрема, для оформлення набуття громадянства України разом із іншими необхідними документами ОСОБА_1 подала зобов`язання протягом двох років з моменту набуття громадянства України припинити громадянство рф, а саме з 08.10.2021р.

Також позивач отримала тимчасове посвідчення громадянина України з терміном дії до 29.12.2023р.

Відповідно до статті 1 Закону № 2235-ІІІ:

зобов`язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України;

незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури;

декларація про відмову від іноземного громадянства - документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.

Позивач громадянства рф не припинила та вказує про неможливість подання відповідного клопотання через причини, які від неї не залежать, а тому звернулася до відповідача з декларацією про відмову від іноземного громадянства.

Внаслідок збройної агресії та масованого вторгнення збройних сил рф в Україну 24.02.2022р. були офіційно розірвані дипломатичні відносини між Україною та рф, та, відповідно, посольства та консульства рф в Україні припинили свою діяльність, отримати документ про припинення громадянства росії за результатом розгляду заяви про вихід з громадянства, позивачу не вдається з незалежних від неї причин, а тому вона звернулася до відповідача з декларацією про відмову від іноземного громадянства.

Положення Закону № 2235-III та Порядку № 215 визначають різні види декларацій, зокрема, декларацію про відмову від іноземного громадянства, яку на стадії оформлення набуття громадянства мають право подати окремі категорії заявників, що визначені ч.6 ст.8 Закону № 2235-III, та декларацію про відмову від іноземного громадянства, яку подає іноземець, що узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств). Зазначену декларацію іноземець подає після набуття ним громадянства України та за наявності незалежної від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства).

Відповідач вважає, що за вказаних у цій справі обставин позивач не мала незалежної від неї причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства, а тому не може звертатися з декларацією про відмову від іноземного громадянства.

В свою чергу, суд першої інстанції обґрунтовано не погодився з тим, що позивач як громадянка рф не має підстав для подання декларації про відмову від іноземного громадянства, оскільки не відноситься до особливої категорії заявників згідно зі змінами, внесеними Законом України № 1941-ІХ від 14.12.2021р. «Про внесення змін до Закону України «Про громадянство України» щодо спрощеного набуття громадянства України окремими категоріями осіб», який набрав чинності 19.12.2021р. (надалі - Закон №1941-ІХ).

Закон №1941-ІХ передбачає спрощену процедуру набуття громадянства для окремих категорій осіб, а саме: тих, які в установленому законодавством України порядку проходять чи проходили військову службу; мають визначні заслуги перед Україною або прийняття яких до громадянства України становить державний інтерес для України; в установленому законодавством України порядку проходять військову службу у Збройних Силах України та нагороджені державною нагородою України; є іноземцями з числа осіб, зазначених у ч.20 ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»; є громадянами держави-агресора або держави-окупанта, що зазнали у країні своєї громадянської належності переслідувань через політичні переконання.

Вказаним Законом врегульовано питання можливості подання декларацій про відмову від іноземного громадянства разом із заявою про прийняття до громадянства України тими категоріями осіб, які зазначені в Указі Президента України № 594 від 13.08.2019р.

Пунктом 2 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1941-IX установлено, що право подати декларацію про відмову від іноземного громадянства у разі неможливості виконати зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) мають особи, які набули громадянство України у період з 1 січня 2018 року до набрання чинності цим Законом та:

1) які в установленому законодавством України порядку проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України або які в установленому законодавством України порядку проходили військову службу за контрактом у Збройних Силах України, контракт яких припинено (розірвано), та звільнені з військової служби з підстав, передбачених підпунктами «а», «б» пунктів 1-3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

2) які мають визначні заслуги перед Україною або прийняття яких до громадянства України становить державний інтерес для України;

3) які в установленому законодавством України порядку проходять військову службу у Збройних Силах України та нагороджені державною нагородою України;

4) є іноземцями з числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»;

5) які є громадянами держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором або державою-окупантом, що зазнали у країні своєї громадянської належності переслідувань через політичні переконання, що підтверджується документом, передбаченим цим Законом.

Запроваджуючи інститут подання декларації про відмову від іноземного громадянства, законодавець в імперативному порядку, насамперед, зобов`язав іноземця, який звернувся із відповідною заявою до органу ДМС протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подати документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України.

Приписи ст.8 Закону № 2235-ІІІ передбачали можливість подання замість документа про припинення громадянства (підданства) іншої держави декларації про відмову від іноземного громадянства.

В розглядуваній справі подання декларації про відмову від іноземного громадянства замість виконання зобов`язання припинити іноземне громадянство протягом 2-х років з моменту набуття громадянства України, позивач пояснює наявністю причин, які від неї не залежать.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022р. «Про введення воєнного стану в Україні», затв. Законом України № 2102-IX від 24.02.2022р. «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022р. строком на 30 діб (пункт 1), який надалі було неодноразово продовжено відповідними Указами Президента України та діє й на сьогодні.

З огляду на вказану обставину дипломатичні відносини між Україною та рф розірвано, діяльність російських закордонних установ в Україні призупинена.

Визнання офіційно цього факту не потребує додаткового доведення з боку позивача про наявність незалежної від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства.

В свою чергу, на момент виникнення спірних правовідносин у законодавстві України було відсутнє правове регулювання процедури припинення іноземного громадянства за ініціативою особи в разі ведення воєнних дій між Україною та відповідною державою громадянства такої особи.

Отже, з наведеного слідує, що у зв`язку із розірванням дипломатичних зв`язків між Україною та рф та призупиненням діяльності російських закордонних установ в Україні, позивач позбавлена можливості отримати документ про припинення громадянства рф від дипломатичного представництва чи консульської установи вказаної країни.

Приймаючи до уваги вищеперераховані обставини, суд першої інстанції дійшов правильного та послідовного висновку про те, що у спірному випадку неотримання позивачем документа про припинення громадянства рф відбулося з незалежних від неї причин. З огляду на це відповідно до приписів ч.5 ст.8 Закону № 2235-ІІІ позивач має право на подання декларації про відмову від іноземного громадянства.

За вищевказаного правового регулювання та встановлених обставин у цій справі, позивач ОСОБА_1 не отримала документ про припинення громадянства рф з незалежних від неї причин, а тому вона підставно звернулася 17.07.2023р. до відповідача з декларацію про відмову від громадянства рф. Позивач мала повне право розраховувати на прийняття відповідачем декларації про відмову від іноземного громадянства, оскільки вона позбавлена можливості отримати документ про припинення громадянства рф.

Саме до такого висновку дійшов Тернопільський окружний адміністративний суд у рішенні від 12.12.2023р. у справі № 500/6328/23 між тими ж сторонами, яке набрало законної сили, та яким зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача про прийняття декларації про відмову від громадянства рф.

Виконуючи рішення суду, відповідач повторно протиправно не прийняв декларацію з підстав відсутності правових підстав на її прийняття.

Покликання апелянта на прийняття Закону України № 3897-ІХ від 20.08.2024р. «Про внесення змін до деяких законів України щодо правового статусу іноземців та осіб без громадянства, які беруть участь у захисті територіальної цілісності та недоторканості України» колегія суддів не приймає до уваги, оскільки спірні правовідносини виникли до часу набрання чинності вказаним Законом; також на час розгляду справи в суді першої інстанції зазначений Закон не набрав чинності (дата набрання чинності окремими положеннями 25.08.2024р., дата набрання чинності 24.11.2024р.).

Колегія суддів відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій ним апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а відтак останні не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про часткову підставність та обґрунтованість заявленого позову, через що останній підлягає до часткового задоволення, із вищевказаних мотивів.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта Управління ДМС України в Тернопільській обл.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській обл. на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 09.08.2024р. в адміністративній справі № 500/3352/24 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 02.01.2025р.