Справа № 300/4655/24
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2024-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" грудня 2024 р. справа № 300/4655/24

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Шумея М.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, що призвела до відсутності кадастрового номеру у Державному земельному кадастрі та на публічній кадастровій карті земельної ділянки площею 0,0950 га (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №839761, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №71, кадастровий номер: :05:009:0160), яка розташована на території м. Яремче, Надвірнянського району Івано-Франківської області по АДРЕСА_1, належним розпорядником якої є ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ); не встановленні причин, з яких відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :05:009:0160 не були внесені в автоматичному порядку до Державного земельного кадастру.

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області перевірити наявність відомостей про земельну ділянку в ДЗК, встановити та усунути причини за яких відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :05:009:0160 не були перенесені в автоматичному режимі до Державного земельного кадастру; забезпечити наявність кадастрового номеру про земельну ділянку у Державному земельному кадастрі та на Публічній кадастровій карті на сайті у мережі Інтернет за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовані протиправною бездіяльністю Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, що призвела до відсутності кадастрового номеру у Державному земельному кадастрі та на публічній кадастровій карті земельної ділянки площею 0,0950 га (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №839761, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №71, кадастровий номер: :05:009:0160), яка розташована на території м. Яремче, Надвірнянського району Івано-Франківської області по АДРЕСА_1, належним розпорядником якої є ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та не встановленню причин, з яких відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :05:009:0160 не були внесені в автоматичному порядку до Державного земельного кадастру.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.06.2024 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позвного провадження.

28.06.2024 року від Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечує проти позову з підстав викладених у відзиві. Просить відмовити у задоволенні позову.

15.07.2024 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої викладено пояснення, міркування та аргументи щодо наведених у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення, позовні вимоги просить задоволити в повному обсязі.

15.07.2024 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд даної адміністративної справи в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.07.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази, зазначає наступне.

07.03.2001 року на підставі договору дарування 64/100 частини житлового будинку і земельної ділянки, посвідченого 07.03.2001 державним нотаріусом Яремчанської міської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №236, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) набула право власності на 64/100 частки житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно Nє6190475, виданий Коломийським БРІ 12.01.2005, реєстраційний номер 9526634) та земельну ділянку для обслуговування будівель та ведення особистого підсобного господарства, площею 950 кв.м. (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №839761, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №71, кадастровий номер: :05:009:0160), яка розташована на території АДРЕСА_1 .

Ця 64/100 частки житлового будинку належала дарителю ОСОБА_2 на підставі рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 12 березня 1999 року, і в цілому складається з житлового дерев`яного будинку житловою площею 45,4 кв.м., зазначеного в плані літерою "А", сараю - "Б", літньої кухні - "В", погріб - "Г", у відповідності до Технічного паспорта виготовленого Коломийським БТІ 19.03.1999 та зареєстрованого за №276.

Земельна ділянка належала дарителю - ОСОБА_2 , на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ІФ №033818, виданого Яремчанською міською радою 03.04.1997, зареєстрована в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №889.

На підставі Реєстраційної картки земельної ділянки серії АБВ №806086 від 06.03.2008 Центром державного земельного кадастру відомості про земельну ділянку площею 0,0950 га з кадастровим номером: :05:009:0160 були внесені до Державного земельного кадастру.

З набранням чинності Закону України "Про державний земельний кадастр" від 07 липня 2011 року №3613-VI та постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру" від 17 жовтня 2012 року №1051, посвідчення права власності на земельну ділянку оформляється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року № 1952-IV, без оформлення державних актів.

Для оформленням права власності на земельну ділянку відповідно до Закону №1952-IV, особа, яка згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку, є власником земельної ділянки, для підтвердження реєстрації земельної ділянки на праві власності, після її державної реєстрації в Державному земельному кадастрі на підставі розробленої технічної документації, може, згідно із Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою КМУ №1051, замовити та отримати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з наступним оформленням права власності на таку земельну ділянку.

Відповідно до частини десятої статті 791 Земельного кодексу України державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

На звернення позивачки до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 11.07.2023, зареєстрованого 07.08.2023 в журналі реєстрації адміністративної послуги за реєстраційним номером 10/1946, про надання копії документації із землеустрою, на підставі якої було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №839761 кадастровий номер :05:009:0160, державним кадастровим реєстратором Оксаною Приймак Відділу №4 Управління надання адміністративних послуг в Головному управлінні Держгеокадастру в Івано-Франківській області 01.09.2023, їй було надано відповідь №0-9-0.354-749/238-23 про відсутність у Державному земельному кадастрі відомостей стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :05:009:0160.

На адвокатський запит від 15.12.2023, начальник ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області п. Михайло Капусняк листом №29-9-0.331-5497/0/2-23 повідомив заявника про те, що відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :05:009:0160 станом на 01.01.2013 не були в автоматизованому порядку перенесені з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру адміністратором системи Державного земельного кадастру ДП "Центр Державного земельного кадастру", а надання обмінного файлу (.xml) чинним законодавством не передбачено. З цього часу позивачці стало відомо про порушення її права пов`язаного із реєстрацією речових прав на належну їй на праві власності земельну ділянку з кадастровим номером :05:009:0160.

Таким чином, внаслідок бездіяльності посадових осіб органів ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області, позивачка позбавлена можливості отримати витяг з ДЗК про належну їй на праві власності земельну ділянку, з метою внесення відомостей про належну їй на праві власності земельну ділянку до ЄДР речових прав на нерухоме майно, у відповідності до Постанови КМУ №1051 та Закону №1952-IV, без оформлення державних актів.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача, позивач звернулась до суду з відповідним адміністративним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Відповідно до ч.1ст.1 ЗК України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до ст. 2 ЗК України, земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

За положеннями ст.202 ЗК України, державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом.

Так, правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру передбачені Законом України «Про Державний земельний кадастр».

Згідно ст. 1 ЗУ «Про Державний земельний кадастр», Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами, про меліоративні мережі та складові частини меліоративних мереж.

Згідно ст.3 ЗУ «Про Державний земельний кадастр», Державний земельний кадастр базується на таких основних принципах, зокрема: обов`язковості внесення до Державного земельного кадастру відомостей про всі його об`єкти; об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі; внесення відомостей до Державного земельного кадастру виключно на підставі та відповідно до цього Закону; відкритості та доступності відомостей Державного земельного кадастру, законності їх одержання, поширення і зберігання; безперервності внесення до Державного земельного кадастру відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру, що змінюються.

Внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону. Забороняється вимагати для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом.

Система органів Державного земельного кадастру регламентована статтею 6 Закону України "Про Державний земельний кадастр", за правилами частин першої - третьої якої ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Держателем Державного земельного кадастру є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Адміністратором Державного земельного кадастру є державне підприємство, що належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, і здійснює заходи із створення та супроводження програмного забезпечення Державного земельного кадастру, відповідає за технічне і технологічне забезпечення, збереження та захист відомостей, що містяться у Державному земельному кадастрі.

За приписами статті 7 Закону України "Про Державний земельний кадастр" до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належать, окрім іншого: ведення та адміністрування Державного земельного кадастру; здійснення державної реєстрації земельних ділянок, обмежень у їх використанні.

Правовий статус та повноваження державного кадастрового реєстратора встановлені статтею 9 Закону України "Про Державний земельний кадастр", за змістом частин першої, четвертої якої внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Державний кадастровий реєстратор здійснює, зокрема, внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні.

До Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки, зокрема, кадастровий номер (частина перша статті 15 Закону України "Про Державний земельний кадастр").

Згідно з частинами першою, другою, шостою - восьмою статті 16 цього ж Закону земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер.

Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі.

Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера.

Скасований кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці.

Інформація про скасовані кадастрові номери земельних ділянок зберігається у Державному земельному кадастрі постійно.

Частинами чотирнадцятою, шістнадцятою статті 21 передбачено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру здійснюється у строк, що не перевищує чотирнадцяти робочих днів з дня отримання відповідних документів, якщо цим Законом не встановлено інший строк для здійснення цих дій.

Подання документації із землеустрою до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, для внесення відомостей до Державного земельного кадастру здійснюється розробником такої документації, якщо інше не встановлено договором на виконання робіт із землеустрою.

Разом з тим, у пунктах 2, 4 розділу VII ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України "Про Державний земельний кадастр" містяться положення про те, що у разі якщо кадастрові номери земельних ділянок були визначені (в тому числі на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку), але не присвоєні до 1 січня 2013 року, такі кадастрові номери вважаються присвоєними, а земельні ділянки - зареєстрованими у Державному земельному кадастрі з моменту письмового звернення замовника документації із землеустрою, на підставі якої було визначено кадастровий номер земельної ділянки, без подання електронного документа та стягнення плати за державну реєстрацію земельної ділянки, у разі якщо така документація із землеустрою була затверджена до 1 січня 2013 року в порядку, встановленому законом.

У разі якщо земельні ділянки, обмеження (обтяження) у їх використанні зареєстровані до набрання чинності цим Законом у Державному реєстрі земель, відомості про такі земельні ділянки, обмеження (обтяження) підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками, користувачами та без стягнення плати за таке перенесення.

Вказаній правовій нормі Закону України "Про Державний земельний кадастр" кореспондує пункт 115-1 Порядку ведення Державного земельного кадастру, за нормами якого кадастрові номери земельних ділянок, визначені відповідно до Тимчасового порядку присвоєння кадастрового номера земельній ділянці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.08.2010 №749, але не присвоєні, вважаються присвоєними, а земельні ділянки - зареєстрованими у Державному земельному кадастрі з моменту письмового звернення замовника документації із землеустрою, на підставі якої було визначено кадастровий номер земельної ділянки, без подання електронного документа, якщо така документація затверджена в установленому законом порядку до 01.01.2013 року.

Відомості про дану земельну ділянку в електронній формі вносяться до Державного земельного кадастру з одного з таких джерел, зокрема, обмінного файлу, на підставі якого визначено кадастровий номер земельної ділянки у період до 01.01.2013, перетвореного в електронний документ.

При цьому кадастрові номери відповідних земельних ділянок не змінюються.

Так, до 01.01.2013 процедуру присвоєння кадастрового номера земельній ділянці та внесення відповідних даних до державного реєстру земель визначав Тимчасовий порядок присвоєння кадастрового номера земельній ділянці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.08.2010 №749, про що вказано у його пункті 1.

Згідно вищезазначеного Тимчасового порядку термін кадастровий номер земельної ділянки вживався у такому значенні: індивідуальний цифровий код (номер) земельної ділянки, що не повторюється на всій території України, присвоюється земельній ділянці під час проведення її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування такої ділянки (абзац п`ятий пункту 2).

У пункті 4 цього ж Тимчасового порядку було вказано, що кадастровий номер присвоюється земельній ділянці незалежно від форми власності. У разі переходу права власності на земельну ділянку від однієї особи до іншої, виникнення інших, крім права власності, речових прав на земельну ділянку, зміни речових прав на земельну ділянку кадастровий номер не змінюється.

За змістом пунктів 10,10-1,11,12,14-3 Тимчасового порядку присвоєння кадастрового номера земельній ділянці визначення та присвоєння кадастрового номера земельній ділянці здійснюють територіальні органи Держземагенства протягом десяти робочих днів.

Кадастровий номер земельної ділянки визначається за результатами складення документації із землеустрою до її погодження та прийняття рішення про надання земельної ділянки у власність (користування) в установленому порядку.

Для визначення кадастрового номера земельної ділянки замовник (уповноважена ним особа) або розробник документації із землеустрою, якщо інше не передбачено договором, подає до територіального органу Держземагентства за місцем розташування земельної ділянки, зокрема: заяву про визначення кадастрового номера земельної ділянки; копію документа, що посвідчує особу набувача права на земельну ділянку або її власника, а у разі подання заяви уповноваженою ними особою - також копію документа, що підтверджує його повноваження діяти від імені таких осіб; документацію із землеустрою, яка містить документи, зазначені в підпунктах 4 і 5 пункту 9 цього Тимчасового порядку; файл обміну даними про результати робіт із землеустрою в електронному вигляді (далі - обмінний файл), який складається на кожну земельну ділянку та оформлюється відповідно до вимог, установлених Держземагентством.

Територіальний орган Держземагентства протягом трьох робочих днів з дня надходження документів, визначених пунктом 11 цього Тимчасового порядку, перевіряє: документацію із землеустрою на відповідність умовам надання земельної ділянки щодо її цільового призначення, оцінки, кількісних та якісних характеристик згідно із дозволом на розроблення документації із землеустрою; дані обмінного файла - документації із землеустрою; дані про земельну ділянку - черговому кадастровому плану.

За результатами перевірки територіальний орган Держземагентства: у разі відповідності даних, визначених абзацом першим цього пункту, визначає кадастровий номер земельної ділянки з урахуванням пунктів 8 і 9 цього Тимчасового порядку та вносить до обмінного файла відомості про кадастровий номер земельної ділянки.

Кадастровий номер присвоюється земельній ділянці після погодження документації після погодження документації із землеустрою та прийняття рішення про надання земельної ділянки у власність (користування) під час здійснення державної реєстрації земельної ділянки в Поземельній книзі в установленому порядку.

Датою присвоєння кадастрового номера є дата відкриття Поземельної книги.

За визначенням понять, наведеним у пункті 1.2 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, поземельною книгою є документ, який є складовою частиною державного реєстру земель, містить відомості про земельну ділянку, в тому числі кадастровий план, відомості про державний акт на право власності на землю, державний акт на право постійного користування землею, договір оренди землі та власника, користувача, орендаря (суборендаря) земельної ділянки і формується за допомогою АС ДЗК. Реєстраційна картка земельної ділянки (далі також реєстраційна картка) - це документ, який є складовою частиною Поземельної книги і містить відомості, що вносяться до бази даних АС ДЗК.

Пунктом 12.2, підпунктами 12.7.1, - 12.7.3 пункту 12.7 та підпунктом 12.8.1 пункту 12. Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель регламентовано відносини, пов`язані з веденням Поземельної книги, її структурою та формуванням.

Вищевказаними правовими нормами передбачено, що поземельна книга відкривається та ведеться на кожну земельну ділянку.

Поземельна книга складається з титульного аркуша, аркуша змісту Поземельної книги, реєстраційних карток, кадастрового плану, аркушів відомостей Поземельної книги.

Поземельна книга містить відомості про власника (користувача) земельної ділянки, місце розташування земельної ділянки, державний акт на право власності на земельну ділянку (державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, договір оренди землі) та документи, на підставі яких набуто право власності (користування) земельною ділянкою, земельні сервітути, обмеження використання права власності (користування) земельної ділянки.

Номер Поземельної книги збігається з кадастровим номером земельної ділянки.

Поземельна книга відкривається шляхом внесення кадастрового номеру земельної ділянки та дати відкриття Поземельної книги у відповідні поля на титульному аркуші та посвідчується підписом керівника оператора (реєстратора) і печаткою.

Про те, що номер Поземельної книги відповідає кадастровому номеру земельної ділянки та зберігається за нею протягом усього часу існування зазначено й у пункті 4 Порядку ведення поземельної книги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 №1021, яка була чинною до 01.01.2013.

Пунктами 8, 9 вищеназваного Порядку було також передбачено, що одночасно з внесенням відомостей до Поземельної книги робляться записи у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі.

Поземельна книга вважається відкритою після зазначення кадастрового номера земельної ділянки і дати її відкриття на титулі Поземельної книги, що завіряється підписом посадової осо би, скріпленим печаткою територіального органу Держземагентства.

Дата відкриття Поземельної книги є датою державної реєстрації земельної ділянки.

Такі положення законодавства, які були чинні до 01.01.2013, перекликаються з норами статті 202 Земельного кодексу України, згідно з якою Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель. Державний реєстр земель складається з двох частин:

- книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок;

- Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.

Аналіз наведених норм прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» свідчить про те, що порядок перенесення (внесення) відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру - автоматично або ж на підставі технічно документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі за заявою їх власників, залежить від того, коли зареєстровано право власності на земельну ділянку та від наявності або ж відсутності відповідних відомостей про земельну ділянку у Державному реєстрі земель.

Тобто, підставою перенесення відомостей про земельні ділянки до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку є факт реєстрації такої земельної ділянки до набрання чинності Законом України "Про Державний земельний кадастр", тобто до 01 січня 2013 року, у Державному реєстрі земель.

Державна реєстрація земельних ділянок у складі державного реєстру земель була передбачена ч.1 ст.202 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-III, в редакції чинній до 01.01.2013. Зазначеною статтею передбачалось, що Державний реєстр земель складався з двох частин: а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; б) Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.

Ведення державного реєстру земель запроваджено одночасно із набранням чинності наказу Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.2003 №174 "Про затвердження Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель".

Положеннями зазначеного Тимчасового порядку визначено порядок ведення книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок та Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку, як складових частин Державного реєстру земель.

Відповідно до абз. 5 та 7 пункту 1.2 Тимчасового порядку ведення земель від 02.07.2003 №174 Державний реєстр земель складався з книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок та Поземельної книги.

...Отже, земельна ділянка вважається зареєстрованою в Державному реєстрі земель за умови внесення записів до книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок та Поземельної книги. ...внесення записів до книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок та Поземельної книги, як складових Державного реєстру земель, розпочалося з липня 2003 року (Тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель від 02.07.2003 №174).".

Враховуючи вищенаведене суд прийшов до висновку, що відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :05:009: 0160 підлягали перенесенню до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяви про це позивачкою як користувачем та без стягнення плати за таке перенесення на підставі пункту 4 розділу VII ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України "Про Державний земельний кадастр", оскільки ця земельна ділянка була зареєстрована до набрання чинності цим Законом у Державному реєстрі земель, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку № 71.

При цьому, відповідно до статті 6 Закону України "Про Державний земельний кадастр" ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Станом на день набрання чинності Законом України "Про Державний земельний кадастр" статусом центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності наділялося Державне агентство земельних ресурсів України, Положення про яке затверджено Указом Президента України від 08.04.2011 №445 (пункт 1), та відповідно до підпункту 15 пункту 4 якого Держземагентство України відповідно до покладених на нього завдань здійснювало ведення і адміністрування державного земельного кадастру та отримувало інформацію про відведення земельних ділянок.

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 №442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, реорганізувавши Державне агентство земельних ресурсів України шляхом перетворення (абзац третій пункту І вказаної постанови).

Пунктами 5, 6 цієї постанови установлено, що центральні органи виконавчої влади, що утворюються шляхом реорганізації інших центральних органів виконавчої влади, є правонаступниками органів, які реорганізуються.

Права та обов`язки центральних органів виконавчої влади, що ліквідуються, передаються відповідним центральним органам виконавчої влади, на які цією постановою покладено функції з реалізації державної політики у відповідній сфері.

Центральні органи виконавчої влади, що припиняються згідно з цією постановою, продовжують здійснювати повноваження та функції у визначених сферах до завершення здійснення заходів з утворення центральних органів виконавчої влади, яким передаються повноваження та функції центральних органів виконавчої влади, що припиняються.

Про те, що Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру є правонаступником Державного агентства земельних ресурсів України вказано й у постанові Верховного Суду від 11.06.2020 у справі №826/5602/16.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15 затверджено Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру.

За змістом пунктів 1, 3, 4 та 8 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастр: (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру.

Основними завданнями Держгеокадастру є, у тому числі, реалізація державної політики у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного контролю за використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, здійснює ведення та адміністрування Державного земельного кадастру, інформаційну взаємодію Державного земельного кадастру з іншими інформаційними системами в установленому порядку. Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №5 утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, зокрема, Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 5 утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, зокрема, Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області.

Беручи до уваги положення вищевказаних правових норм, Головне у правління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, як орган, на який покладено обов`язок забезпечувати ведення та адміністрування Державного земельного кадастру, і який є правонаступником прав та обов`язків Державного агентства земельних ресурсів України, був зобов`язаний перенести відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :05:009:0160 до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяви про це позивачкою як користувачем та без стягнення плати за таке перенесення на підставі пункту 4 розділу VII ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України "Про Державний земельний кадастр", оскільки ця земельна ділянка була зареєстрована до набрання чинності цим Законом у Державному реєстрі земель.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином з урахування задоволення позовних вимог, суд приходить висновку про необхідність стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, що призвела до відсутності кадастрового номеру у Державному земельному кадастрі та на публічній кадастровій карті земельної ділянки площею 0,0950 га (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №839761, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №71, кадастровий номер: :05:009:0160), яка розташована на території м. Яремче, Надвірнянського району Івано-Франківської області по АДРЕСА_1, належним розпорядником якої є ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ); не встановленні причин, з яких відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :05:009:0160 не були внесені в автоматичному порядку до Державного земельного кадастру.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області перевірити наявність відомостей про земельну ділянку в ДЗК, встановити та усунути причини за яких відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :05:009:0160 не були перенесені в автоматичному режимі до Державного земельного кадастру; забезпечити наявність кадастрового номеру про земельну ділянку у Державному земельному кадастрі та на Публічній кадастровій карті на сайті у мережі Інтернет за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шумей М.В.