Справа № 300/1978/24
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2025-01-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" січня 2025 р. справа № 300/1978/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Панікара І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Коломийської окружної прокуратури Івано-Франківської області, яка діє в інтересах держави до Заболотівської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
Керівник Коломийської окружної прокуратури Івано-Франківської області, яка діє в інтересах держави звернувся до суду з адміністративним позовом до Заболотівської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, в якому просить суд:
Позовні вимоги мотивовані тим, що під час вивчення Коломийською окружною прокуратурою стану дотримання законодавства при використанні комунального майна встановлено, що Заболотівською селищною радою Коломийського району Івано-Франківської області не зареєстровано право власності на будівлю закладу загальної середньої освіти Іллінецький ліцей Заболотівської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. Причиною не здійснення реєстрації права власності на нерухоме майно, на думку позивача, є виключно бездіяльність відповідача, яка виразилась у невжитті належних заходів щодо оформлення правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що у свою чергу порушує режим використання комунального майна, обліку майна і може призвести, у разі їх негайного не усунення, до настання тяжких наслідків, зокрема, втрати цього нерухомого майна, протиправної приватизації, передачі у власність, переведення без погодження будівельних робіт. З наведених підстав, просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.05.2024 відкрито провадження у даній справі, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку, визначеному статтею 262 КАС України (а.с.86).
Зазначена ухвала суду отримана відповідачем через підсистему «Електронний суд» 25.03.2024 о 20:15, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.88).
Відповідач правом на подання відзиву не скористався.
Згідно вимог частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За таких обставин, керуючись частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, справа підлягає вирішенню за наявними в ній матеріалами.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 КАС України, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги, судом встановлено наступне.
Будівля закладу загальної середньої освіти Іллінецький ліцей Заболотівської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області» за адресою вул. Шкільна, с. Іллінці, Івано-Франківська область знаходить на балансі відділу освіти, молодіжної політики та спорту Заболотівської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області.
В ході вивчення Коломийською окружною прокуратурою стану дотримання законодавства при використанні комунального майна встановлено, що Заболотівською селищною радою Коломийського району Івано-Франківської області не зареєстровано право власності на будівлю закладу загальної середньої освіти Іллінецький ліцей Заболотівської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, яка є адміністративним приміщенням селищної ради, що знаходиться за адресою: вул. Шкільна, с. Іллінці, Івано-франківська область ь.
Позивач, вважаючи, що бездіяльність відповідача, яка виразилась у не оформленні реєстрації права власності на нерухоме майно, створює передумови для настання тяжких наслідків, звернувся до суду.
При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.
Відповідно до частини 3 статті 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Спеціальним законом, яким визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді є Закон України «Про прокуратуру».
Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».
У Рішенні Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави», висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій.
Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99).
Відтак, суд вважає, що «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 806/1000/17, від 19 вересня 2019 року у справі№815/724/15, від 17 жовтня 2019 року у справі № 569/4123/16-а, від 5 листопада 2019 року у справі №804/4585/18.
В даному адміністративному позові керівник Коломийської окружної прокуратури стверджує, що Заболотівська селищна рада Коломийського району Івано-Франківської області не виконала покладені на неї повноваження щодо оформлення реєстрації права власності на об`єкт нерухомості, який є адміністративним приміщенням селищної ради, що знаходиться за адресою: вул. Шкільна, с. Іллінці, Івано-Франківська область.
Відповідно до частин 1, 2 статті 60 ЗУ Про місцеве самоврядування, територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.
Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.
Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду (частина 5 статті 60 ЗУ Про місцеве самоврядування).
Частиною 8 статті 60 ЗУ Про місцеве самоврядування визначено, що право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.
Закон, що регулює відносини, які виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, є Закон України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 1952-ІV (далі Закон № 1952-ІV).
Відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 2 Закону № 1952-ІV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Статтею 4 Закону № 1952-ІV визначено, що державній реєстрації прав підлягають, зокрема, право власності.
Згідно частини 1 статті 5 Закону № 1952-ІV, у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі.
У Державному реєстрі прав також реєструються передбачені законом речові права та їх обтяження на об`єкти незавершеного будівництва та майбутні об`єкти нерухомості.
В ході розгляду адміністративної справи судом встановлено, що Заболотівська селищна рада Коломийського району Івано-Франківської області не виконала покладені на неї законодавством повноваження, не вжила необхідних дій для оформлення права власності на об`єкт нерухомості, що знаходиться за адресою: вул. Шкільна, с. Іллінці, Івано-Франківська область, допускаючи протиправну бездіяльність.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.
Відповідно до частини 2 статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов Коломийської окружної прокуратури Івано-Франківської області, яка діє в інтересах держави - задовольнити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач:

Коломийська окружна прокуратура Івано-Франківської області, яка діє в інтересах держави (, вул. Л. Українки, 47, м. Коломия, Коломийський район, Івано-Франківська область, 78200).

Відповідач:

Заболотівська селищна рада Коломийського району Івано-Франківської області (, площа Степана Бандери, 3, смт. Заболотів, Снятинський район, Івано-Франківська область, 78315).

Суддя /підпис/ Панікар І.В.