Справа № 380/23923/24
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2025-01-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань залишення позову без розгляду

01 січня 2025 рокусправа № 380/23923/24
місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Військового госпіталю Національної гвардії України (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , у якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) відносно ОСОБА_1 стосовно несвоєчасного остаточного розрахунку при звільненні, а саме ненарахування та невиплати його середнього грошового забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку (нарахування та виплата індексації грошового забезпечення у повному обсязі), за період з 21 серпня 2020 року по 18 липня 2022 року у повному обсязі, з 189 липня 2022 року по 26 жовтня 2024 року - не більш як за шість місяців, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) виплатити ОСОБА_1 її середнє грошове забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку (нарахування та виплата індексації грошового забезпечення у повному обсязі), за період з 21 серпня 2020 року по 18 липня 2022 року у повному обсязі, з 189 липня 2022 року по 26 жовтня 2024 року - не більш як за шість місяців, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100;

- визнати протиправною бездіяльність Військовий госпіталь Національної гвардії України (Військова частина НОМЕР_1 ) відносно ОСОБА_1 стосовно ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати;

- зобов`язати Військовий госпіталь Національної гвардії України (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати.

18.12.2024 представник відповідача подав до суду клопотання про залишення позову без розгляду. Зазначене клопотання мотивоване тим, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду як з вимогою, що стосується виплати середнього грошового забезпечення за час несвоєчасного розрахунку при звільненні, а так і з вимогою про компенсацію втрати частини доходів. Відповідач вважає, що застосовним місячний строк звернення до адміністративного суду, передбачений частиною п`ятою статті 122 КАС України для адміністративних спорів, пов`язаних з проходженням публічної служби. Як слідує зі статті 122 КАС України строк обраховується з моменту, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав. Перебіг строку звернення до суду треба обраховувати з того дня, коли позивач довідався про неповну виплату йому грошового забезпечення при звільненні, а саме невиплату йому індексації грошового забезпечення. відповідач ввжає, що існують підстави стверджувати, що позивачу було відомо про невиплату йому індексації грошового забезпечення: 1) при звільненні з військової служби 21.08.2020, коли йому було не виплачено цю індексацію; 2) при поданні 28.09.2023 позову в адміністративній справі № 380/23174/23, предметом якого було зобов`язання Відповідача виплатити йому вказану індексацію; 3) 11.12.2023, коли Львівським окружним адміністративним судом було постановлено рішення в адміністративній справі №380/23174/23, яким зобов`язано відповідача виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення; та 4) 29.03.2024, коли Восьмим апеляційним адміністративним судом залишене без змін вказане рішення в адміністративній справі № 380/23174/23, яким зобов`язано відповідача виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення і це рішення набрало законної сили. Позивач подав позов у справі 25.11.2024, тобто з пропуском місячного строку звернення до адміністративного суду при обрахунку його починаючи з будь-якої з вищезазначених дат, коли позивачу було відомо про порушення його прав.

Суд, вирішуючи клопотання відповідача, дійшов таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого вказаним Кодексом або іншими законами.

Частина перша статті 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. За змістом частини першої статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Правова регламентація поновлення процесуального строку забезпечується, серед іншого, приписами частин 1, 3 та 6 статті 121 КАС України. Вказані норми визначають, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Частиною другою статті 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. При цьому звернення до суду може здійснюватися у межах встановленого строку, який в адміністративному судочинстві визначений як строк звернення до суду.

Правова природа строку звернення до суду, дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого фізична або юридична особа, орган державної влади та місцевого самоврядування можуть звернутися до суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права.

Зміст принципу правової визначеності розкрито у ряді рішень Конституційного Суду України. Наприклад, у рішенні від 29 червня 2010 року №17-рп/2010 Конституційний Суд України звернув увагу на правову визначеність як елемент верховенства права, зазначивши, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, в якому стверджується, що обмеження основних прав людини і громадянина та втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дозволять особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Отже, встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Інакше кажучи, встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Згідно з прецедентною практикою ЄСПЛ для забезпечення оптимального співвідношення права на доступ до правосуддя та принципу правової визначеності у процесі прийняття судом рішення про поновлення строку на звернення до суду мають враховуватися: 1) особливі обставини кожної конкретної справи у системному зв`язку з причинами пропуску строку на звернення до суду; наявність причин непереборного та об`єктивного характеру пропуску строку на звернення до суду; 2) характер права, для захисту якого надійшло звернення до суду, та його значення для сторін; 3) період, який минув з моменту пропуску строку, правові наслідки його поновлення або не поновлення; 4) наявність публічного (суспільного та, меншою мірою, державного) інтересу у справі; 5) фундаментальність значення справи для судової та правозастосовної практики.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною другою статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Із аналізу вказаних норм вбачається, що початком обчислення строку звернення до суду із адміністративним позовом вважається день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд погоджується із твердженнями відповідача, відповідно до яких у спірному випадку, є застосовним місячний строк звернення до адміністративного суду.

Водночас, суд звертає увагу відповідача, що предметом позову у цій справі є зобов`язання відповідача виплатити позивачу середнє грошове забезпечення за час несвоєчасного розрахунку при звільненні та компенсацію втрати частини доходів, зумовленої теж несвоєчасним розрахунком при звільненні.

Зазначений предмет позову пов`язаний із моментом здійснення відповідачем повного розрахунку із позивачем виплатою грошового забезпечення на виконання рішення суду.

Суд наголошує на тому, що 26.10.2024 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/23174/23 на розрахунковий рахунок позивача відповідач нарахував та виплатив суму індексації грошового забезпечення.

Отже, суд вважає, що про порушення своїх прав, свобод та інтересів, у зв`язку із ненарахуванням та невиплатою середнього грошового забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку, позивач дізналася з моменту здійснення відповідачем повного розрахунку із позивачем.

Враховуючи те, що після здійснення відповідачем повного розрахунку із позивачем останній звернувся до суду 26.11.2024, тобто у межах місячного строку, доводи відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду є безпідставними.

Зважаючи на викладене, у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду необхідно відмовити повністю.

Керуючись статтями 122, 123, 243, 248 КАС України, суд

у х в а л и в :

у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду відмовити повністю.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею та окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу суду можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Суддя А.Г. Гулик