Справа № 400/1220/24
Суддя: Величко А.В.
Дата ухвалення: 2024-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 грудня 2024 р. № 400/1220/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Величка А.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаВійськової частини НОМЕР_1 Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », АДРЕСА_2 ,
провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до військової частини НОМЕР_1 Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (далі - відповідач) про:

- визнання протиправною діяльності тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу - заступника командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 щодо неналежного розгляду скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Михайленка Д.П. від 05.12.2023, адресовану до Міністерства оборони України;

- зобов`язати тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу - заступника командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 розглянути повторно скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Михайленка Д.П. від 05.12.2023 і надати об`єктивні відповіді по суті порушений у ній питань.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що адвокат Михайленко Д.П. в інтересах ОСОБА_1 звернувся зі скаргою до Міністерства оборони України. У скарзі поставлено питання про проведення перевірки щодо невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди відповідно до законодавства України. Міністерством оборони України розгляд скарги доручено командувачу Сухопутних військ Збройних Сил України, який в свою чергу доручив розгляд військовій частині НОМЕР_1 «Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Військова частина НОМЕР_1 «Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » розглянула скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Михайленка Д.П. за № 1314/2/56/111/614 від 20.01.2024 надала відповідь, що адвокатський запит розглянуто, і зв`язку з тим, що ОСОБА_1 самовільно залишив частину і проігнорував вимоги ст. 111 Закону України «Про Дисциплінарний статут України», що заяви та скарги подаються безпосередньо командиру. Вказав, що до Міністерства оборони України направлялась скарга, а не адвокатський запит в інтересах ОСОБА_1 , а не ОСОБА_3 . Таким чином, при розгляді скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Михайленка Д.П., тимчасово виконуючий обов`язки начальника штабу - заступник командира військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_4 грубо порушив вимоги ст. ст. 16, 19 Закону України «Про звернення громадян», не провів відповідну перевірку, не встановив порушення при виплаті ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, а також надав роз`яснення, які не відповідають Закону, а також обмежив його конституційні права, пославшись на те, що ОСОБА_1 самовільно залишив частину, що не дозволяє останнього на звернення з заявами та скаргами до органів влади і отримання об`єктивних відповідей на них, що і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою від 13.02.2024 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі №400/1220/24 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 262 КАС України.

До канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від військової частини НОМЕР_1 Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що за дорученням командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 17 січня 2024 року № 1787/адв, військовою частиною НОМЕР_1 було отримано для подальшого розгляду скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Михайленка Дмитра Петровича - від 05 грудня 2023 року щодо виплати грошового забезпечення та додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Враховуючи, що Позивач - ОСОБА_1 - є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , з метою повного з`ясування обставин та підстав не здійснення виплат відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», військовою частиною НОМЕР_1 для подальшого опрацювання скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Михайленка Д.П., було направлено до військової частини НОМЕР_2 . В свою чергу, військовою частиною НОМЕР_2 листом від 22 січня 2024 року № 1035 було опрацьовано та надано вичерпну відповідь по суті скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Михайленка Д.П. - від 05 грудня 2023 року щодо виплати грошового забезпечення та додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Вказав, що військовою частиною НОМЕР_3 помилково було направлено зазначену в позовній заяві відповідь. Однак, в подальшому військовою частиною НОМЕР_1 було направлено на адресу адвоката Михайленка Д.П. виправлену відповідь від 20 січня 2024 року № 1314/2/56/111/614, в якій вірно вказана прізвище та ім`я Позивача.

До канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено про те, що у наданій відповіді військової частини НОМЕР_1 від 20.01.2024 за №1314/2/56/111/614 вказано, що розглянуто адвокатський запит, а не скарга. Позивачем і його представником жодного адвокатського запиту до Міністерства оборони України, командувача Сухопутних військ Збройних Сил України не направлялось. Направлялась скарга на дії керівництва військової частини НОМЕР_2 .

У відповіді жодного посилання на те, що скарга направлена до військової частини НОМЕР_2 не має. Частиною 4 статті 7 Закону України «Про звернення громадян» заборонено направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються. Тобто, скарга ОСОБА_1 скерована до військової частини в порушення зазначеної норми Закону.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 09.05.2022 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

За березень 2023 року, травень-липень 2023 року ОСОБА_1 не отримав належне грошове забезпечення та додаткову грошову винагороду у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану».

05.12.2023 року представник позивача - адвокат Михайленко Дмитро Петрович звернувся зі скаргою до Міністерства оборони України. У вказаній скарзі просив:

провести перевірку додержання вимог постанови постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» при виплаті грошового забезпечення ОСОБА_1 за період березень, травень, червень та липень 2023 року;

при встановленні порушень зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок і в найкоротший термін повністю виплатити недоплачене ОСОБА_1 грошове забезпечення та додаткову винагороду. Винних притягнути до встановленої Законом відповідальності. додаткової грошової винагороди відповідно до законодавства України.

Міністерством оборони України розгляд скарги доручено командувачу Сухопутних військ Збройних Сил України, який в свою чергу доручив розгляд військовій частині НОМЕР_1 «Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

За дорученням командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 17 січня 2024 року № 1787/адв, військовою частиною НОМЕР_1 було отримано для подальшого розгляду скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Михайленка Дмитра Петровича - від 05 грудня 2023 року щодо виплати грошового забезпечення та додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Військова частина НОМЕР_1 «Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » розглянула скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Михайленка Д.П. та надала відповідь за №1314/2/56/111/614 від 20.01.2024 року, в якій вказала, що адвокатський запит розглянуто, і по суті порушеного питання повідомлено, що згідно доповіді відповідальної посадової особи військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 02.12.2023 року №336 солдат ОСОБА_1 вважається таким, що залишив військову частину. У вказаній відповіді зазначено, що відповідно до ст. 111 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», заяви чи скарги з інших питань службової діяльності подається безпосередньому командирові (начальникові) тієї особи, дії якої він оскаржує. Але ОСОБА_1 ця норма Закону проігнорована.

Уважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо неналежного розгляду скарги від 05.12.2023 року, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суспільні відносини з приводу практичної реалізації права особи на звернення унормовані, насамперед, приписами ст.40 Конституції України, згідно з якою усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк, а також додатково деталізовані приписами Закону України "Про звернення громадян" (далі - Закон №393/96-ВР), Закону України "Про інформацію" (далі - Закон №2657-ХІІ), Закону України "Про доступ до публічної інформації" (далі - Закон №2939-VI).

Згідно з абз. 1 ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Разом із тим, у силу спеціального застереження абз.2 ч.1 ст.1 Закону України "Про звернення громадян" військовослужбовці, працівники органів внутрішніх справ і державної безпеки, а також особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України мають право подавати звернення, які не стосуються їх службової діяльності.

Натомість, стосовно звернень військовослужбовців з приводу службової діяльності належними та застосовними є норми розділу V Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (затверджений Законом України від 24.03.1999р. №551-ХIV).

Так, згідно із ст. 110 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України усі військовослужбовці мають право надсилати заяви чи скарги або особисто звертатися до посадових осіб, органів військового управління, органів управління Служби правопорядку, органів, які проводять досудове слідство, та інших державних органів у разі: прийняття незаконних рішень, дій (бездіяльності) стосовно них командирами (начальниками) або іншими військовослужбовцями, порушення їх прав, законних інтересів та свобод; незаконного покладення на них обов`язків або незаконного притягнення до відповідальності.

У відповідності до ст.111 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України заява чи скарга з інших питань службової діяльності подається безпосередньому командирові (начальникові) тієї особи, дії якої він оскаржує, а в разі, якщо особи, які подають скаргу, не знають, з чиєї вини порушені їх права, заява чи скарга подається в порядку підпорядкованості. У такому самому порядку подаються пропозиції.

Положеннями ст.117 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що пропозиція, заява чи скарга вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, вжито необхідних заходів або надано вичерпні відповіді. Відмова у вирішенні питань, викладених у пропозиції, заяві чи скарзі, доводиться до відома військовослужбовців, які їх подали, у письмовій формі з посиланням на акти законодавства із зазначенням причин відмови та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Як зазначено у ст.119 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України інформація щодо пропозицій, заяв і скарг в день їх надходження вноситься до журналу реєстрації пропозицій, заяв і скарг громадян (додаток 4 до цього Статуту), який ведеться і зберігається в кожній військовій частині, закладі та установі. Командири (начальники) зобов`язані не рідше одного разу на квартал проводити аналіз та перевірку стану роботи з розгляду та прийняття рішень щодо пропозицій, заяв і скарг. Журнал реєстрації пропозицій, заяв і скарг громадян повинен бути пронумерований, прошнурований, скріплений мастиковою печаткою та завірений командиром військової частини. Інформація про скарги і заяви військовослужбовців, висловлені під час інспектування (перевірки), до журналу реєстрації пропозицій, заяв і скарг громадян не вноситься.

У відповідності до ст.120 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у журналі реєстрації пропозицій, заяв і скарг громадян робиться запис про рішення, прийняте щодо кожної пропозиції, заяви чи скарги. Для перевірки своєчасності та правильності виконання прийнятих рішень журнал реєстрації пропозицій, заяв і скарг громадян подається щомісяця командирові (начальникові), а також на вимогу особи, яка проводить інспектування.

Суд зазначає, що за наведеними у ст.3 Закону України від 02.10.1996р. №393/96-ВР "Про звернення громадян" визначеннями під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

За правилами ст.5 Закону України від 02.10.1996р. №393/96-ВР "Про звернення громадян" письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення). У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається. Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.

Відповідно до ст.7 Закону України від 02.10.1996р. №393/96-ВР "Про звернення громадян" якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Випадки, коли звернення громадянина не підлягає розгляду суб`єктом владних повноважень із наданням письмової відповіді окреслені законодавцем у приписах ст.8 Закону України від 02.10.1996р. №393/96-ВР "Про звернення громадян" і до кола таких випадків не віднесено обставин направлення зацікавленою особою звернення неналежної форми (у даному випадку скарги) чи обставин звернення зацікавленої особи у порядку неналежного акту права (у даному конкретному випадку у порядку Закону України від 02.10.1996р. №393/96-ВР "Про звернення громадян" замість у порядку Дисциплінарного статуту Збройних Сил України).

Суд зауважує, що положення абз.2 ст.1 Закону України від 02.10.1996р. №393/96-ВР "Про звернення громадян" в частині непоширення на суспільні відносини за участю військовослужбовців з приводу службової діяльності норм Закону України від 02.10.1996р. №393/96-ВР "Про звернення громадян" (окрім вимог до оформлення звернення військовослужбовця) кореспондують положенням ст.12 Закону України від 02.10.1996р. №393/96-ВР "Про звернення громадян", де указано, що дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України, законами України "Про запобігання корупції", "Про виконавче провадження".

Отже, на спори з приводу проходження особою військової служби, які за суттю, змістом та характером є аналогом трудових спорів, норми Закону України від 02.10.1996р. №393/96-ВР "Про звернення громадян" не поширюються (окрім вимог до оформлення звернення у силу дії відповідної бланкетної норми спеціального акту права - Дисциплінарного статуту Збройних Сил України), про що прямо указано в абз.2 ст.1 та ст.12 Закону України від 02.10.1996р. №393/96-ВР "Про звернення громадян".

З наведених вище норм права слідує, що у спірних правовідносинах скарга заявника з приводу не нарахування та не виплати додаткової винагороди у порядку постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 підлягало подачі у порядку Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а не у порядку Закону України "Про звернення громадян".

При цьому, оскільки спірна скарга заявника від 05.12.2023 року не підлягала розгляду та вирішенню по суті у порядку Закону України "Про звернення громадян", то військова частина НОМЕР_1 не мала взагалі обов`язку щодо розгляду по суті даного звернення.

У свою чергу відповідач мав обов`язок лише письмово сповістити заявника про відсутність підстав для розгляду цієї скарги по суті у порядку Закону України "Про звернення громадян" та про наявність у заявника права на подання за викладеними у ній питаннями скарги у порядку Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Відтак, у спірних правовідносинах у заявника відсутнє порушене право у зв`язку із тим, що скарга від 05.12.2023 року не підлягала вирішенню по суті у порядку Закону України від 02.10.1996р. №393/96-ВР "Про звернення громадян".

З урахуванням вищевикладеного, вчинення суб`єктом владних повноважень бездіяльності у спірних правовідносинах матеріалами справи не підтверджено, що зумовлює відмову у позові за цією вимогою заявника.

За вищевикладених обставин суд, не заперечуючи наявність права позивача на звернення зі скаргою на дії військової частини НОМЕР_2 , звертає увагу на те, що скарга має бути подана у порядку Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Тобто, відповідач діяв правомірно, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений діючим законодавством.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що правові підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) до військової частини НОМЕР_1 Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 ) про визнання протиправною діяльності тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу - заступника командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 щодо неналежного розгляду скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Михайленка Д.П. від 05.12.2023, адресовану до Міністерства оборони України; зобов`язання тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу - заступника командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 розглянути повторно скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Михайленка Д.П. від 05.12.2023 і надати об`єктивні відповіді по суті порушений у ній питань - відмовити.

2. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Величко