Справа № 460/15717/23
Суддя: Д.Є. Махаринець
Дата ухвалення: 2025-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про закриття провадження у справі
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Махаринця Д.Є. розглянувши адміністративну справу за позовом
доГоловне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області ІНФОРМАЦІЯ_1
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 , Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідачі), за змістом якого просить суд:
Визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо відмови внести зміни у довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з урахуванням рішень судів у справах №460/3230/18 від 19.11.2019, №460/1131/20 від 05.07.2020 з урахуванням постанов КМУ №355 від 23.04.2012 та №1294 від 07.11.2007.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до постанови КМУ №45 від 13.02.2008 внести зміни у довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з урахуванням постанов КМУ №355 від 23.04.2012 та №1294 від 07.11.2007.
Зобов`язати Головне управління ПФУ в Рівненській області провести перерахунок та виплату пенсії з 01.02.2008 на підставі виданої уточненої довідки з урахуванням постанов КМУ №355 від 23.04.2012 та №1294 від 07.11.2007.
Обґрунтовуючи позов позивач вказує, що на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 у справі №460/3230/18 ІНФОРМАЦІЯ_3 видана довідка від 10.12.2019 №12/1/1237. Аналіз відомостей, зазначених у довідці, на переконання позивача, свідчить про те, що при формуванні такої довідки останнім не враховано вимоги постанов КМУ №355 від 23.04.2012 та №1294 від 07.11.2007. Наведене зумовило звернення до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 30.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
27.03.2023 від ІНФОРМАЦІЯ_4 надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень вказано, що довідки про грошове забезпечення позивача на виконання рішень суду є такими, що відповідали вимогам судових рішень та чинним на той момент нормативно-правовим актам.
29.03.2023 позивач подав відповідь на відзив, у якій просив позов задовольнити повністю.
Розглянувши матеріали справи, суд зазначає таке.
Судом встановлено, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15.07.2019 у справі №460/3230/18 скасовано, прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо ненадання до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , з врахуванням: постанови Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 року №414; постанови Кабінету Міністрів України від 06.02.2008 року № 34; постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013, постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 року №292, постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 року №15, постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року №355, постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294.
На виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 у справі №460/3230/18 ІНФОРМАЦІЯ_1 видана Довідка від 10.12.2019 №12/1/1237.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 у справі №460/1131/20, яке набрало законної сили 06.07.2020, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо непроведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2008, на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10.12.2019 №12/1/1237, виданої на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 у справі № 460/3230/18, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2008 на підставі виданої на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 у справі № 460/3230/18 довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10.12.2019 №12/1/1237, з врахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 №414, постанови Кабінету Міністрів України від 06.02.2008 №34, постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013, постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 №292, постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 №15, постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 №355, постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294.

Позивач не погоджується зі складовими грошового забезпечення, які були визначені у довідці про розмір грошового забезпечення, зокрема щодо неврахування у такій постанов КМУ №355 від 23.04.2012 та №1294 від 07.11.2007, тому звернувся до суду.

Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09 грудня 2021 року у справі №9901/235/20, відповідно до Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129), суд ухвалює рішення іменем України, а судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Конституції України).

Зазначені норми Конституції України знайшли своє відображення в процесуальному законодавстві України. Так, стаття 14 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Рішення суду може виконуватись у добровільному або примусовому порядку. Боржник може виконати рішення суду добровільно: з моменту набрання рішенням суду законної сили; до моменту надходження виконавчого листа до державного або приватного виконавця та відкриття виконавчого провадження.

Порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та процедура звернення судових рішень в адміністративних справах до виконання визначені статтями 372-373 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, згідно з частиною четвертою статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Абзацом 1 частини першої, частиною третьою статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Процедура здійснення виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені, зокрема, Законом України «Про виконавче провадження».

Верховний Суд у постанові від 27 липня 2022 року у справі №540/606/20 на підставі аналізу норм матеріального та процесуального права, а також враховуючи рішення Конституційного Суду України та рішення Європейського суду з прав людини, вказав наступне: Не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України Про виконавче провадження. Якщо позивачка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання судового рішення у справі №540/1155/19 порушувалися її права, свободи чи інтереси, то вона повинна була звертатися до суду в порядку статей 382, 383 КАС України (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов. Вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності пенсійного органу, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення у справі №540/1155/19, в окремому судовому провадженні не повинні розглядатися. Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що обраний позивачкою спосіб захисту не відповідає об`єкту порушеного права. При розгляді позовних вимог позивачки стосовно фактичного невиконання окремого судового рішення у іншій справі, Суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження є завершальною стадію судового провадження. Відтак, колегія суддів доходить висновку, що оскільки є така, що набрала законної сили постанова суду з того самого фактичного предмету спору (щодо призначення та виплати пенсії позивачці) і між тими самим сторонами, а тому наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту четвертого частини першої статті 238 КАС України (пункти 44, 50, 52, 53, 55 постанови від 27 липня 2022 року).

Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2024 року у справі №460/23064/23 також вказав, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення (статті 382, 383), виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. Також Верховним Судом наголошено, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України. Таким чином, Верховним Судом зроблено висновок про те, що вимоги особи, заявлені шляхом подання окремого позову, про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, є недопустимими у рамках окремого судового провадження. У разі, якщо особа вважає, що при виконанні судового рішення були порушені її права, свободи чи інтереси були порушені такими рішеннями, остання має право скористатися механізмом судового контролю за виконанням рішення, передбаченим статтею 383 КАС України. Такий підхід забезпечує дотримання принципів процесуальної економії (уникає дублювання спорів з одним і там самим предметом), сприяє ефективному виконанню судових рішень (оскільки забезпечує своєчасний і належний контроль за виконанням судових рішень), захисту прав і законних інтересів учасників процесу та в цілому підвищує рівень довіри до судової системи (пункт 74 постанови).

У позовній заяві позивач, зокрема просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови внести зміни до Довідки про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії, яка видана на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 у справі №460/3230/18.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги в цій частині позивач посилається на порушення відповідачем при формуванні довідки та складових грошового забезпечення норм законодавства, на підставі яких прийнята постанова ВААС від 19.11.2019, а саме: неврахування норм постанов КМУ №355 від 23.04.2012 та №1294 від 07.11.2007.

Отже, звернення до суду з цим позовом фактично обумовлено неправильним, на думку позивача, виконанням відповідачем рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 у справі №460/3230/18.

Викладене дає підстави для висновку про те, що заявлений у даній справі позов, фактично, спонукає суд вдатися до перевірки належності виконання відповідачем рішення суду у справі №460/3230/18, що набрало законної сили, і у випадку встановлення неналежності його виконання - повторно зобов`язати відповідача вчинити, по суті, тотожні дії.

Відтак, суд зауважує, що позивач обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій, вчинених на виконання рішення суду.

Проте суд зазначає, що спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення, в яких наявні обставини, з якими положення Кодексу адміністративного судочинства України пов`язують наявність підстав для визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 Кодексу адміністративного судочинства України).

Тому, враховуючи висновки Верховного Суду у постановах від 27 липня 2022 року у справі №540/606/20 та від 30 вересня 2024 року у справі №460/23064/23, зважаючи на те, що у даному випадку, позивач, фактично, не погоджується із діями відповідача щодо не правильного зазначення розміру грошового забезпечення станом у довідках для перерахунку пенсії, виданих на виконання судового рішення у справі №460/3230/18 та здійснення перерахунку пенсії на виконання рішення суду у справі №460/1131/20, то суд приходить до висновку про те, що оскаржувані позивачем дії не повинні розглядатись судом в окремому судовому провадженні, а обраний позивачем спосіб захисту не відповідає об`єкту порушеного права.

Суд зауважує, що в даному випадку, якщо позивач вважає, що рішеннями відповідача на виконання судового рішення у справі порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, а не подавати новий адміністративний позов.

Пунктом 4 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Оскільки спір у цій справі є тотожним спору у справі №460/3230/18, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення, за результатами вирішення якого є таке, що набрало законної сили судове рішення, провадження у цій справі підлягає закриттю на підставі пункту 4 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 238, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Провадження у справі закрити.

Повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Д.Є. Махаринець