Справа № 440/14260/24
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2025-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/14260/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги :

визнати противоправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови у призначені ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах;

визнати противоправним та скасувати рішення № 13 Головного управління пенсійного забезпечення в Миколаївській області від 08.08.2024р. про відмову у призначені ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області зарахувати до страхового стажу та пільгового стажу в шкідливих та важких умовах праці та досягнення пенсійного віку, а саме роботу з 24.06.1991 р. по 24.05.1996 р. - роботу в Новосанжарській районній типографії та роботу з 18.06.2001 р. по 20.11.2024 р. в Новосанжарському дитячому будинку - інтернаті Полтавської області;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Миколаївській області нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком на пільгових умовах починаючи з 31 липня 2024 року з дня подачі заяви.

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі також відповідач, ГУ ПФУ в Миколаївській області), про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.12.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, а також призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Аргументи учасників справи

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що має загальний трудовий стаж 35 років, з яких 28 років - фактична зайнятість протягом повного робочого дня в шкідливих і важких умовах по списку №2 за основною роботою.

Позивач, вважаючи, що у неї достатньо страхового та пільгового стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зі заявою про призначення такої пенсії. Рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області від 08.08.2024 №13 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 у зв`язку з тим, що заявниця не досягла пенсійного віку 55 років, передбаченого пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та відсутністю необхідного страхового стажу в шкідливих та важких умовах праці.

З вказаним рішенням позивач не погодилася, зазначаючи про те, що у спірних правовідносинах підлягає застосуванню норма статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції закону, яка діяла до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VIII, оскільки Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15) положення статті 13, частини другої статті 14, пунктів "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VIII, визнані неконституційними та втратили чинність з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України. А відтак, позивач, як жінка, яка на момент звернення зі заявою досягла 50-річного віку та набула необхідного страхового стажу з урахуванням статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та необхідного пільгового стажу роботи за Списком №2, має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції, яка діяла до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VIII.

Також позивач зауважувала, що посада медичної сестри Новосанжарського дитячого будинку інтернату відноситься до медичного персоналу, який безпосередньо обслуговує хворих, що передбачено списком №2, розділ ХХ1У, підрозділ -, код,-, КП, підстава : Постанова Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461, що підтверджується Довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній за №01-08/1087 від 08.10.2024 Новосанжарського дитячого будинку інтернату, Полтавської області. Стверджувала, що атестація робочих місць була проведена, що підтверджується відповідними документами.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначила, що згідно із даними паспорта громадянина України на ім`я позивача, її вік станом на день подання заяви про призначення пенсії становить 51 рік 03 місяці, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Щодо посилання позивача на те, що у спірних правовідносинах підлягають застосуванню положення статті 13 Закону № 1788 звертала увагу на наступне. Відповідно до пункту 16 Прикінцевих положень Закону №1058 до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. Відтак, положення Закону №1788 в частині визначення права та призначення пенсії за віком пільгових умовах застосуванню не підлягають.

До пільгового стажу за Списком №2 не зараховано період роботи з 18.06.2001 по 24.07.2024, на посаді "молодшої медичної сестри-палатної" (з 01.09.2009 - "молодша медична сестра (санітарка-нянька)", згідно із довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 24.07.2024 №01-08/854 (далі - довідка), оскільки не зазначено інформацію про фактично відпрацьований час в шкідливих та важких умовах праці за Списком №2. Крім того: згідно із Переліком робочого місця, виробництв, професій і посад працівників, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення (далі - Перелік) до наказу про результати атестації робочих місць за умовами праці від 14.01.1999 № 16, атестовано посаду "санітарка-палатна"; не надано наказ про результати атестації робочих місць за умовами праці від 10.05.2015 №101 та Перелік до нього, який зазначено в довідці.

Отже, на думку представника відповідача, відсутні правові підстави для зарахування спірних періодів роботи, згідно вимог вищенаведених норм законодавства та вказаних обставин справи до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 2.

Відтак, позивачем не підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу в шкідливих та важких умовах праці та недосягненням пенсійного віку, згідно статті 114 Закону № 1058.

Крім того, представник відповідача звертала увагу суду, що до страхового стажу позивача зараховано періоди роботи з 24.06.1991 по 24.05.1996 та з 18.06.2001 по 31.03.2024, відтак вимога позивача зарахувати вищезазначені періоди, зокрема, до страхового стажу є безпідставною.

Вимога позивача про зарахування стажу по 20.11.2024 є безпідставною та необґрунтованою, оскільки згідно відомостей в реєстрі застрахованих осіб на ім`я позивача з 01.04.2024 по 20.11.2024 відсутні дані про сплату страхових внесків.

Враховуючи вищевикладене, представник відповідача вважала рішення Головного управління від 08.08.2024 № 13 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058, правомірним та законним, прийнятим в межах, у спосіб та у відповідності до чинного законодавства України, у зв`язку з чим підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Обставини справи, встановлені судом

31.07.2024 ОСОБА_1 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України зі заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058).

08.08.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області за принципом екстериторіальності за результатами розгляду заяви позивача від 31.07.2024 прийнято рішення №13 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу в шкідливих та важких умовах правці та недосягненням пенсійного віку /а.с. 9-10/.

У рішенні зазначено, що необхідний страховий стаж, визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Список №2), становить 25 років, необхідний вік 55 років.

Вік ОСОБА_1 51 рік 03 місяці.

Страховий стаж ОСОБА_1 становить 32 роки 01 місяць 19 днів.

Необхідний пільговий стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", становить 10 років.

Пільговий стаж роботи ОСОБА_1 не визначено.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

- до страхового стажу не зараховано період догляду за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення нею трирічного віку, оскільки в свідоцтві про народження дитини відсутня відмітка про одержання паспорта та відсутні інші документи, що підтверджують факт догляду непрацюючої матері за дитиною до досягнення нею 3-річного віку;

- до пільгового стажу за Списком № 2 не зараховано період роботи з 18.06.2001 по 24.07.2024, на посаді "молодшої медичної сестри-палатної" (з 01.09.2009 - "молодша медична сестра (санітарка-нянька)", згідно із довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 24.07.2024 №01-08/854 (далі - довідка), оскільки не зазначено інформацію про фактично відпрацьований час в шкідливих та важких умовах праці за Списком №2. Крім того: згідно із Переліком робочого місця, виробництв, професій і посад працівників, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення (далі - Перелік) до наказу про результати атестації робочих місць за умовами праці від 14.01.1999 №16, атестовано посаду "санітарка-палатна"; не надано наказ про результати атестації робочих місць за умовами праці від 10.05.2015 №101 та Перелік до нього, який зазначено в довідці. Заявниця працює.

На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.

Висновок: відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу в шкідливих та важких умовах праці та недосягненням пенсійного віку.

Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач оскаржила його до суду.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05 листопада 1991 року /далі Закон №1788-XIІ/ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно зі статтею 12 "Умови призначення пенсій за віком" Закону №1788-XIІ право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 "Пенсії за віком на пільгових умовах" Закону №1788-XIІ (із змінами, внесеними Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VIII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи, зокрема з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Аналогічні положення містить і Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-ІV /далі - Закон № 1058-ІV /.

Так, підпунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Висновки щодо правозастосування

У даному адміністративному спорі відповідач відмовив у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах з таких підстав:

- недосягнення заявницею 55-річного віку, передбаченого пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- до пільгового стажу за Списком № 2 не зараховано період роботи з 18.06.2001 по 24.07.2024, на посаді "молодшої медичної сестри-палатної" (з 01.09.2009 - "молодша медична сестра (санітарка-нянька)".

Крім того, позивачу не зараховано до страхового та до пільгового стажу період роботи з 01.04.2024 по 20.11.2024, оскільки відсутні дані про сплату страхових внесків.

Надаючи оцінку першому аргументу відповідача (недосягнення 55-річного віку), суд зазначає, що 23 січня 2020 року Конституційним Судом України прийнято рішення №1-р/2020 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу І, пункту 2 розділу ІІІ "Прикінцеві положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213VIII.

Пунктом 1 резолютивної частини вказаного Рішення визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213VIII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини цього Рішення стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року №1788XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Пунктом 3 резолютивної частини цього ж Рішення передбачено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 ( 36-2003-п ) виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам;

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам;

в) трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі;

г) жінки, які працюють трактористами-машиністами, машиністами будівельних, шляхових і вантажно-розвантажувальних машин, змонтованих на базі тракторів і екскаваторів, - після досягнення 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 15 років на зазначеній роботі;

д) жінки, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років за умови виконання встановлених норм обслуговування.

Норми обслуговування для цих цілей встановлюються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України;

е) жінки, зайняті протягом повного сезону на вирощуванні, збиранні та післязбиральній обробці тютюну,- після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років;

є) робітниці текстильного виробництва, зайняті на верстатах і машинах, - за списком виробництв і професій, затверджуваним у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років;

ж) жінки, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали п`ятеро і більше дітей, - незалежно від віку і трудового стажу, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України;

з) водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи 20 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

Працівникам інших виробництв, професій та посад дострокові пенсії залежно від умов праці (але не раніш як після досягнення 55 років чоловіками і 50 років жінками) можуть встановлюватися за результатами атестації робочих місць за рахунок коштів підприємств та організацій, призначених на оплату праці, які перераховуються до Пенсійного фонду України на виплату пенсій до досягнення працівником пенсійного віку, передбаченого статтею 12 цього Закону.

Порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 даного Закону.

Контроль за правильністю застосування списків на пільгове пенсійне забезпечення і якістю проведення атестації робочих місць на підприємствах та в організаціях, підготовка пропозицій щодо вдосконалення цих списків покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю".

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, положення статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", які збільшували пенсійний вік для осіб, що мають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, втратили чинність з 23 січня 2020 року та саме з цієї дати підлягає застосуванню норма статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213VIII, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення КСУ № 1-р/2020 з одного боку, та Законом №1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

В постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19, пункт 56) Велика Палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Враховуючи викладене, до спірних правовідносин застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення КСУ №1-р/2020, а не норми Закону №1058-ІV.

З тексту оскаржуваного рішення, наданого позивачем, слідує, що пенсійний вік, визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Список №2), становить 55 років; вік заявниці 51 рік 3 місяці.

Відтак, підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах стало, з-поміж іншого, недосягнення заявницею віку (55 років), передбаченого частиною другою статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Як встановлено судом, зі заявою за призначенням / перерахунком пенсії від ОСОБА_1 звернулася до органу пенсійного фонду 31.07.2024, що не заперечується учасниками справи. Тобто станом на дату звернення із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах вік ОСОБА_1 становив 51 рік, що визнається відповідачем в оскаржуваному рішенні.

Аргумент відповідача, що позивач не досягла пенсійного віку, передбаченого пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд відхиляє, оскільки з 23 січня 2020 року в Україні одночасно існують два Закони, котрі регламентують правила призначення пенсій за Списком №2, а саме: пункт б частини першої статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення у редакції Закону, яка діяла до 01 квітня 2015 року (до набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 року №213-VIII ) та пункт 2 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII. Тому враховуючи частину першу статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 по справі "Щокін проти України" (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011 по справі "Серков проти України" (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05), суд вважає, що застосуванню підлягає закон, який є найбільш сприятливим для позивача щодо встановлення пенсійного віку на рівні найменшої величини, тобто 50 років.

Висновки суду у цій справі відповідають висновкам Верховного Суду, викладеним в рішенні від 21 квітня 2021 року у зразковій справі №360/3611/20 з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2021 року.

Таким чином, така підстава для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах (за Списком №2) як недосягнення позивачем пенсійного віку, передбаченого пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, не ґрунтується на законі.

Щодо другої підстави для відмови у призначенні пільгової пенсії (не зараховано період роботи з 18.06.2001 по 24.07.2024, на посаді "молодшої медичної сестри-палатної" (з 01.09.2009 - "молодша медична сестра (санітарка-нянька)"), суд зазначає таке.

Згідно записів у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 , з 18.06.2001 по дату звернення до суду з позовом позивач працювала в Новосанжарському дитячому будинку-інтернаті на посаді молодшої медсестри палатної, з 01.04.2009 назву посади позивача перейменовано на молодша медична сестра (санітарка-нянька) /а.с. 63, зворотній бік/.

Позивачем разом зі заявою про призначення пенсії надано довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 24.07.2024 №01-08/854, зі змісту якої слідує, що посада медичної сестри Новосанжарського дитячого будинку інтернату відноситься до медичного персоналу, який безпосередньо обслуговує хворих, що передбачено списком №2, розділ ХХІУ, підрозділ -, код,-, КП, підстава : Постанова Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 /а.с. 64/.

Підставою для неможливості неврахування цієї довідки відповідач у спірному рішенні вказав: не зазначено інформацію про фактично відпрацьований час в шкідливих та важких умовах праці за Списком №2; згідно із Переліком робочого місця, виробництв, професій і посад працівників, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення (далі - Перелік) до наказу про результати атестації робочих місць за умовами праці від 14.01.1999 №16, атестовано посаду "санітарка-палатна"; не надано наказ про результати атестації робочих місць за умовами праці від 10.05.2015 №101 та Перелік до нього, який зазначено в довідці.

Суд не може погодитись з наведеними у оскаржуваному рішенні мотивами про відсутність у позивача права на зарахування періоду її роботи 18.06.2001 по 31.07.2024 в Новосанжарському дитячому будинку-інтернаті до пільгового стажу, а отже й права на спірну пенсію, з огляду на таке.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

У постанові Верховний Суд від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 дійшов висновку про те, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших офіційних документах. Неточні записи у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не можуть бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві. У свою чергу, недоліки ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не можуть бути підставою для позбавлення особи її права на соціальний захист.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а.

Таким чином, надана позивачем довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 24.07.2024 №01-08/854 є достатньою підставою для зарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи з 18.06.2001 по 31.07.2024.

Довідка від 24.07.2024 №01-08/854 видана Новосанжарським дитячим будинком-інтернатом відповідно до наказів від 25 червня 2015 року за №92, від 10 липня 2015 року №101, наказу №47 від 12.09.2001, наказу №92 від 25 травня 2015 року, висновку №174 від 25.04.2003 за N2 01-221/5; висновку №147 від 08.04.2003, висновку №185 від 09.09.2010 експертизи на правильність застосування списків виробництва робіт і професій, посад і показників, згідно з якими призначаються пенсії за віком на пільгових умовах в Новосанжароькому дитячому будинку -інтернаті, Полтавської області, копії яких надані позивачем до позову.

Щодо тверджень відповідача про ненадання наказу про результати атестації робочих місць за умовами праці від 10.05.2015 №101, суд зазначає, що довідка від 24.07.2024 №01-08/854 не містить посилань на наказ від 10.05.2015 № 101. Натомість, у довідці від 24.07.2024 №01-08/854 зазначено, крім іншого, про те, що вона видана на підставі наказу від 10.07.2015 №101.

Копію наказу від 10.07.2015 №101 залучено позивачем до позовної заяви /а.с. 25/

У спірному рішенні не наведено інших підстав для незарахування періоду роботи з 18.06.2001 по 31.07.2024 до пільгового стажу, окрім описаних судом вище.

Відповідно до змісту оскаржуваного рішення від 08.08.2024 №13 та встановлених судом обставин, страховий стаж заявниці становить більше 25 необхідних років, а пільговий стаж - понад 10 необхідних років.

У зв`язку з невірним застосуванням відповідачем до спірних правовідносин пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та протиправного незарахування періодів роботи в Новосанжарськму будинку-інтернаті, суд доходить висновку, що оскаржуване рішення від 08.08.2024 №13 прийнято відповідачем не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством України, а тому вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, суд звертає увагу позивача, що порушення її прав знайшло своє відображення у спірному рішенні, а не в діях відповідача.

З урахуванням висновків суду у даній справі щодо досягнення позивачем 50-річного віку, необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах; враховуючи те, що оскаржувана відмова у призначенні пенсії не містить інших підстав відмови ніж ті, що зазначались вище та приймаючи до уваги, що відповідачем обраховано страховий стаж, а судом обраховано пільговий стаж позивача (який є достатнім для призначення пенсії), - належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах.

За змістом частини першої статті 83 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку. Пенсії за віком призначаються з дня досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку.

Матеріалами справи підтверджено, що заява позивача датована 31.07.2024.

У спірному випадку пенсія за віком позивачу має бути призначена з дня звернення - 31.07.2024, оскільки у даному випадку звернення за пенсією надійшло за межами 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку.

Таким чином, враховуючи те, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права, приймаючи до уваги відзив на позовну заяву відповідача, докази наявні у матеріалах справи, а також з аналізу норм чинного законодавства, суд приходить висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 31.07.2024, зарахувавши періоди роботи в Новосанжарському дитячому будинку-інтернаті з 18.06.2001 по 31.03.2024 до пільгового стажу та з 01.04.2024 по 31.07.2024 до страхового та пільгового стажу.

Щодо незарахування до страхового та пільгового стажу роботи періоду з 01.04.2024 по 31.07.2024 в Новосанжарському дитячому будинку-інтернаті суд зазначає таке.

Як свідчать матеріали справи, згідно записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 позивач з 18.06.2001 працювала в Новосанжарському дитячому будинку-інтернаті.

Разом з тим, згідно відомостей позивача з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, починаючи з 01.04.2024 відсутня інформація про сплату страхових внесків Новосанжарським дитячим будинком-інтернатом.

Внаслідок невиконання Новосанжарським дитячим будинком-інтернатом обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлена соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаній установі з 01.04.2024, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Несплата Новосанжарським дитячим будинком-інтернатом за позивача страхових внесків не може бути підставою для незарахування до страхового стажу періоду роботи і сум заробітку, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює застрахована особа.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак період роботи позивача з 01.04.2024 по 31.07.2024, що підтверджені даними трудової книжки, мають бути зараховані до страхового стажу позивача.

Водночас, період роботи з 01.08.2024 по 20.11.2024 не був охоплений спірним рішенням, оскільки заява про призначення пенсії подана 31.07.2024, відповідач не міг у рішенні від 08.08.2024 врахувати чи неврахувати стаж по 20.11.2024.

Жодних аргументів щодо необхідності віднесення посади позивача в Новосанжарській районній типографії до посад, що дають право на пільгову пенсію ОСОБА_1 не наведено, а судом не встановлено.

Період роботи з 24.06.1991 по 24.05.1996 в Новосанжарській районній типографії зараховано до страхового стажу позивача, що підтверджується розрахунком стажу /а.с. 65/.

Отже, в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Таким чином позов підлягає задоволенню частково.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки за результатами розгляду справи позовні вимоги до відповідача задоволено частково, суд вважає за необхідне присудити до стягнення судовий збір у розмірі 605,60 грн з відповідача у справі.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54008, ) про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах від 21.07.2023 №31.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, з 31.07.2024, зарахувавши періоди роботи в Новосанжарському дитячому будинку-інтернаті з 18.06.2001 по 31.03.2024 до пільгового стажу та з 01.04.2024 по 31.07.2024 до страхового та пільгового стажу.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.С. Шевяков