Справа № 400/10816/24
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2025-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

06 січня 2025 р. справа № 400/10816/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., розглянувши матеріали адміністративної справи

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачівВійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 Військової частини НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ,

провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулась з позовом до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь позивачки індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року у сумі 85927,84 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 25.08.2022 року включно;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь позивачки індексацію-різницю грошового забезпечення 4463,15 грн. в місяць за період з 01.03.2018 року по 25.08.2022 року включно у загальній сумі 240 146,26 грн. відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 26.08.2022 року по 31.05.2024 року включно;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити на користь позивачки індексацію-різницю грошового забезпечення 4463,15 грн. в місяць за період з 26.08.2022 року по 31.05.2024 року включно у загальній сумі 94 590 грн. відповідно до норм абзацу 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

Суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

09.12.2024 року від відповідача військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позов, в якому заявлені клопотання про залишення позову без розгляду та зупинення провадження у справі.

Клопотання про залишення позову без розгляду обґрунтовано тим, що з дня виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 - 25.08.2022 року, остання мала бути обізнана про порушення її прав та інтересів, в тому числі, і щодо не проведення всіх необхідних нарахувань та виплат. Позов мав бути поданий позивачкою у тримісячний строк, починаючи з 25.08.2022 року, тобто до 25.11.2022 року, а оскільки з даним позовом позивачка звернулася 15.11.2024 року, то строк звернення до суду був пропущений.

Клопотання про зупинення провадження у справі обґрунтовано тим, що відповідач у справі перебуває у складі Збройних Сил України під час воєнного стану, що свідчить про наявність підстав для зупинення провадження у справі.

Вирішуючи клопотання відповідача, суд враховує наступне.

Частиною 1, 3 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частина 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) у редакції до 19.07.2022 року передбачала, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Однак, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 01.07.2022 року № 2352-IX внесено зміни до ст. 233 КЗпП України та викладено її в такій редакції: "Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".

Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 01.07.2022 року № 2352-IX набрав чинності з 19.07.2022 року.

Отже, редакція ст. 233 КЗпП України, яка раніше не обмежувала строк звернення до суду з питань оплати праці, втратила чинність з 19.07.2022 року.

Предметом спору є, у тому числі, бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року та за період з 01.03.2018 року по 25.08.2022 року.

Суд враховує, що в період з 01.12.2015 року по 18.07.2022 року, частина друга статті 233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком.

Відтак, відсутні підстави для застосування редакції частини другої статті 233 КЗпП України, чинної після 19.07.2022 року, до позовних вимог за період з 01.12.2015 року по 18.07.2022 року.

Щодо невиплати індексації грошового забезпечення за період з 19.07.2022 року по 25.08.2022 року, суд враховує наступне.

Згідно нової редакції ст. 234 КЗпП України, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

Таким чином, строк звернення до суду у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, встановлено тримісячний строк, який обчислюється з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Втім, стверджуючи про пропуск позивачкою строку звернення до суду, відповідач не надає доказів вручення позивачці письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені їй при звільненні.

Таким чином, підстави стверджувати про пропуск позивачкою тримісячного строку звернення, на переконання суду, відсутні, адже відповідачем не надано жодних доказів вручення позивачці письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені при звільненні.

З огляду на викладене, клопотання про залишення даного позову без розгляду, є необґрунтованим, а тому не підлягає задоволенню.

Щодо клопотання про зупинення провадження у справі, суд враховує наступне.

Згідно з пунктом 5 ч. 1 ст. 236 КАС України, суд зупиняє провадження у справі в разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Таким чином, зазначена норма може бути застосована при вирішенні питання про зупинення провадження у справі лише у разі перебування фізичної особи, яка є стороною чи третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, до припинення перебування такої фізичної особи у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

При цьому, на органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, які входять до організаційної структури Збройних Сил України, норма пункту 5 ч. 1 ст. 236 КАС України не поширюється.

Подібного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27.02.2023 року у справі № 380/7845/21.

Таким чином, у задоволенні клопотання відповідача слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 19, 122, 236, 240, 248, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотань військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду та зупинення провадження у справі, відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ст. 256 КАС України.

3. Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання) в порядку, визначеному ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя А. О. Мороз