Справа № 357/18454/24
Суддя: Ярмола О. Я.
Дата ухвалення: 2025-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/357/7/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Пустовій Ю. В.,

розглянувши адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до суду в порядку адміністративного судочинства з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просила суд скасувати:

- постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АВ №00001424 від 15.10.2024, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч. 2 статті 132-1, справу про адміністративне правопорушення закрити;

- постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АВ №00001572 від 16.10.2024, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч. 2 статті 132-1, а справу про адміністративне правопорушення закрити;

- постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АВ №00001804 від 21.10.2024, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч. 2 статті 132-1, а справу про адміністративне правопорушення закрити;

- постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АВ №00002854 від 18.11.2024, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч. 2 статті 132-1, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач не згодна з висновками відповідача про порушення допустимої ваги завантаженого транспортного засобу - марки «MAN TGS 26.440, д.н.з. НОМЕР_1 та MAN TGS 18.360 д.н.з. НОМЕР_2 , тому позивач наполягає на відсутності факту адміністративного правопорушення.

Позивач виклала свої заперечення, навела практику суду і направила відповідачу відповідну скаргу та, 04.12.2024р. отримала відповідь про відмову в скасуванні вищенаведених постанов. Позивач зазначає, що вона звернулася 16.12.2024 року до Білоцерківського міськрайонного суду в межах строку оскарження. Ухвалою суду від 17.12.2024 року у справі 357/18048/24 позовна заява була повернута, оскільки не містила підпису позивача, а тому позивач відразу повторно звернулась до суду з даним позовом та просить визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду.

По суті спору, позивач зазначає, що при винесенні оскаржуваних постанов представником Укртрансбезпеки не враховано те, що автомобіль MAN TGS 26.440, д.н.з. НОМЕР_1 та MAN TGS 18.360 д.н.з. НОМЕР_2 , згідно технічного паспорту є спеціалізованими вантажними сідловими тягачами загальна маса, яких складає 27, 5 тон та 18 тон, тобто сам по собі транспортний засіб не міг важити більше допустимої норми, а тому в автоматичному режимі вимірювалась загальна вага транспортного засобу з напівпричепом та вантажем. Відповідно до товаро-транспортних накладних № 4646 від 08.10.2024 року; № 24 від 15.10.2024 року; № 46 від 15.11.2824 року, перевезення вантажу здійснювалось автомобілем MAN д.н.з. НОМЕР_3 та напівпричепом НОМЕР_4 та № 73 від 18.10.2024 року, перевезення вантажу здійснювалось автомобілем MAN TGS 18.360 д.н.з. НОМЕР_2 та напівпричепом НОМЕР_5 .

Відповідно до технічного паспорту транспортний засіб BENALU д.н.з. НОМЕР_6 та BODEX НОМЕР_5 є спеціалізованим напівпричепом н/пр-контейнеровоз, переобладнаний у н/пр-універсальну платформу-контейнеровоз, обладнаний для перевезення контейнер типу 1А або 1С або встановлення бортів та тенту.

Оскільки згідно з п. 22.5 ПДР України максимально допустима фактична маса для контейнеровозів становить 44 т, а не 40 т, то позивач вважає, що нею не було перевищено нормативні параметри, визначені п. 22.5 ПДР України.

Позивач вказує, що виходячи зі змісту постанови серія АВ № 00001424 від 15.10.2024 року вага транспортного засобу склала 43,650 тони; в постанові /серія АВ № 00001572 від 16.10.2024 року/ вага ТЗ зазначена 44,595 тони; в постанові /серія АВ № 00001804 від 21.10.2024 року/ вага ТЗ зазначена 42,3 тони; в постанові /серія АВ № 00002854 від 18.11.2024 року/ вага ТЗ зазначена 44,370 тони.

З огляду на викладене, постанови серія АВ № 00001424 від 15.10.2024 року та серія АВ № 00001804 від 21.10.2024 року складені безпідставно, оскільки перевезення здійснювалось в межах допустимої ваги для контейнеровозів, що виключає в діях позивача наявність складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення. А постанови серія АВ № 00001572 від 16.10.2024 року та серія АВ № 00002854 від 18.11.2024 року складені з порушенням чинного законодавства, оскільки у них застосовано адміністративне стягнення не передбачене санкцією статті 132-1 КУпАП.

Також позивач звертає увагу суду, що відповідачем щодо неї вже виносились аналогічні постанови, про притягнення до адмінвідповідальності, за результанами оскарження яких рішення суду першої інстанції про задоволення позову було залишено в силі Шостим апеляційним адміністративним судом.

30.12.2024 року на адресу суду, через систему "Електронний суд", відповідачем подана заява про залишення позову без розгляду, оскільки первісно з позовною заявою ОСОБА_1 звернулася до суду 12.12.2024, втім: постанова серії АВ№00001424 від 15.10.2024 була скерована 16.10.2024 на адресу позивача, що підтверджується трекінгом поштового відправлення № 974 у відповідності до вимог діючого законодавства України. Даний лист було вручено особисто 29.10.2024; постанова серії АВ№00001572 від 16.10.2024 була скерована 17.10.2024 на адресу позивача, що підтверджується трекінгом поштового відправлення № 495 у відповідності до вимог діючого законодавства України. Даний лист було вручено особисто позивачу 29.10.2024; постанова серії АВ№00001804 від 21.10.2024 була скерована 23.10.2024 на адресу позивача, що підтверджується трекінгом поштового відправлення № 140 у відповідності до вимог діючого законодавства України. Даний лист було вручено позивачу особисто 29.10.2024. Отже, три оскаржувані постанови серії АВ №00001424 від 15.10.2024, АВ №00001572 від 16.10.2024, АВ №00001804 від 21.10.2024 набрали законної сили 29.10.2024 після вручення поштового відправлення. Отже, звернувшись до суду 12.12.2024 позивачем було пропущено десятиденний строк для оскарження постанов, встановлений законом.

Також позивач зазначає, що звернення позивача до вищестоящого органу зі скаргою не є визначеним досудовим порядком вирішення спору, а є альтернативним способом захисту своїх прав. А тому відповідач просив суд залишити адміністративний позов ОСОБА_1 у справі №357/18454/24 без розгляду у частині оскарження постанов серії АВ №00001424 від 15.10.2024, АВ №00001572 від 16.10.2024, АВ №00001804 від 21.10.2024, згідно положення п.8.ч.1.ст 240 КАС України.

30.12.2024 на адресу суду від представника відповідача через систему "Електронний суд" надійшов відзив на позов, в якому відповідач не погоджується з позовними вимогами, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Представник відповідача наголошує, що в позовній заяві ОСОБА_1 посилається на норми законодавства, а саме на п.22.5 Правил дорожнього руху викладені в редакції, які втратили чинність. Перевищення нормативних вагових параметрів транспортного засобу, визначених пунктом 22.5 ПДР, було встановлено із врахуванням допустимої похибки вагового комплексу, як передбачено ДСТУ OIML R 134-1:2010 (OIML R 134-1:2006, IDT). Відсоткове та натуральне значення перевищення максимально допустимої маси транспортних засобів отримується з врахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає до 10 % щодо визначення загальної маси транспортного засобу та 16 % щодо навантаження на осі. Відповідач стверджує, що в даному випадку, позивача притягнуто до відповідальності за перевищення загальної маси транспортного засобу, адже транспортний засіб не використовувався як контейнеровоз, оскільки перевезення вантажу не здійснювалось у контейнері. Відповідно до технічного паспорту транспортний засіб BENALU д.н.з. НОМЕР_4 та BODEX АІ 7000 XF є спеціалізованим напівпричепом н/пр-контейнеровоз, переобладнаний у н/пр-універсальну платформу-контейнеровоз, обладнаний для перевезення контейнеру типу 1А або 1С або встановлення бортів та тент.

Підставою для прийняття оскаржуваних постанов було порушення позивачем вимог пункту 22.5 ПДР, а саме: перевищення загальної маси транспортного засобу при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тонн. Відповідач зазначає, що жодним нормативно-правовим актом України не передбачено, що виключно технічні характеристики транспортного засобу напівпричепа-контейнеровоза дають власнику цього транспортного засобу законне право розраховувати, що при визначенні його вагових параметрів уповноважені особи органів державної влади будуть враховувати положення п. 22.5 Правил дорожнього руху в частині, що стосується контейнеровозів, відповідно до яких максимально допустима фактична маса такого транспортного засобу не повинна перевищувати 42 та 44 тони. За даними фотофіксації спеціалізований сідловий тягач на платформі для контейнерів перевозив не контейнер. Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363 (далі - Правила №363) надано визначення: вантажний контейнер - одиниця транспортного обладнання багаторазового використання, призначена для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень, зручна для механізованого навантаження та розвантаження, завантаження та вивантаження (внутрішній об`єм дорівнює 1 куб.м і більше).

Відповідно до п. п. 17.2 - 17.5 Наказу № 363 забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів. Універсальні автомобільні контейнери, що належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: -розпізнавальний знак; -номер контейнера; -найменування власника контейнера; -вантажність і маса тари контейнера, кг; -внутрішній об`єм контейнера, куб.м, місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера. Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому, обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб.м).

Крім цього, відповідно до вимог п. 17.15 Наказу № 363 після завантаження вантажу вантажовідправник повинен зачинити контейнер, закріпити ручку замка контейнера дротом діаметром не менше 2 мм, опломбувати контейнер у порядку, передбаченому розділом 9 цих Правил навісити бірку довжиною 120-150 мм і шириною 80-100 мм, на якій зазначаються пункти відправлення та призначення вантажу і найменування вантажоодержувача.

Також, відповідно до пункту 9.7 Наказу № 363 пломбування вантажу, вкритого брезентом, можна виконувати тільки у випадках, коли з`єднання його з кузовом забезпечує неможливість доступу до вантажів без пошкодження брезенту. Пломби навішуються на кінцях з`єднувального матеріалу в місцях стикування останнього з кузовом рухомого складу. Разом із тим, відповідно до п.17.9 Правил № 363, приймання вантажів для перевезення в контейнерах здійснюється: при наявності Договору на підставі заявки, а при відсутності Договору разового договору. Саме договір про перевезення вантажів контейнером є належним доказом надання послуг з перевезення вантажу контейнеровозом.

Саме договір про перевезення вантажів контейнером є належним доказом надання послуг з перевезення вантажу контейнеровозом. Однак, будь-яких доказів, щодо здійснення позивачем вантажного перевезення саме контейнером, ідентифікації такого контейнера, доказів щодо придбання або використання контейнера, товарно-супровідних документів на перевезення вантажу контейнером, або сертифікатів на такий контейнер, які б могли свідчити про контейнерні перевезення транспортним засобом позивача, матеріали справи не містять. Отже, відповідач зазначає, що одне зазначення в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, що напівпричіп є контейнеровозом не є свідченням того, що вантаж перевозився у контейнерах. Адже, контейнеровоз є лише платформою на яку кріпляться контейнери або змінні кузови для перевезення вантажу. Викладаючи свою позицію, сторона відповідача посилається на позицію викладену в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2024 по справі № 378/23/24.

Процесуальні дії та рішення у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 20.12.2024р. вказану справу передано на розгляд судді Ярмолі О.Я.

Ухвалою судді від 23.12.2024р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами ст. 286 КАС України (а.с.54).

Ухвалою судді від 31.12.2024р. задоволено клопотання представника відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті Коломієць В.О. про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

30.12.2024 року відповідач направив суду відзив на позов та клопотання про залишення позову без розгляду.

Щодо строків звернення до суду.

Встановлено, що позивач отримала 29.10.2024 року три постанови серії АВ №00001424 від 15.10.2024, АВ №00001572 від 16.10.2024, АВ №00001804 від 21.10.2024, тобто в строк до 09.11.2024 року позивач мала десятиденний строк для оскарження наведених постанов про притягнення її до адміністративної відповідальності.

Та встановленим є те, що 08.11.2024 року позивач подала скаргу до Державної служби України з безпеки на транспорті. Дана скарга була зареєстрована у відповідача 13.11.2024 р., про що зазначено відповідачем у відповідді на скаргу (а.с.10).

Встановлено, що 04.12.2024 року позивач отримала відповідь від Державної служби України з безпеки на транспорті на свою скаргу і одночасно отримала ще одну постанову про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АВ №00002854 від 18.11.2024р. Позивач в десятиденний строк оскаржила в судовому порядку вищезазначені чотири постанови та 17.12.2024 року (справа 357/18048/24) її позовна заява була повернута, оскільки не містила підпису позивача. Після усунення недоліків позивач 20.12.2024 року повторно звернулась до суду, в зв`язку з наведеними обставинами просила суд визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду.

Частина друга статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язує учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. На цьому ж наголошено і у частині першій статті 45 цього ж Кодексу, якою передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Згідно ч.3 ст. 291 КУпАП Постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132 - 2 цього Кодексу, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Згідно ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Згідно ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Статтею 123 КАС України передбачено, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльність), письмові звернення з цього приводу (Постанова ВС від 26.02.2020 №826/14417/18).

Питання, пов`язані з оцінкою поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, неодноразово вирішувалось й Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постанові від 27.05.2020 у справі №9901/546/19 висловлено правову позицію про те, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Тобто, строк звернення до адміністративного суду може бути поновлений лише за наявності поважних підстав, наявність яких підтверджена відповідними доказами. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Суд, визнаючи поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду, враховує такі критерії, як добросовісність заявника, поведінка заявника (активний захист), тривалість пропуску строку, характер порушеного права, істотність порушення, істотність перешкоди, наслідки для третіх осіб.

У даному випадку, як було встановлено судом, позивач не була і не могла бути присутньою під час складання оскаржуваних постанов. Спірні постанови були складені через декілька днів після фіксації самої події. Та як було встановлено судом, позивач безпосередньо не керувала ТЗ, а є орендодавцем своїх ТЗ, про що надані суду докази.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом (ст. 288 КУпАП).

Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду обчислюється строк з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень (ч. 4 ст. 122 КАС України).

Отже, з огляду встановлених судом обставин, позивач не проявляла байдужість до своїх прав і не зловживала своїми процесуальними правами, а в 10-денний строк після отримання вищезазначених постав, ОСОБА_1 подала відповідачу скаргу, та 04.12.2024 отримала відповідь на свою скаргу, зі змісту якої вбачається відмова відповідача в скасуванні постанов по справі про адміністративне правопорушення (а.с.10-15).

Як було зазначено вище, позивач звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду, але 17.12.2024р. суд повернув позивачу її заяву в даному спорі (справа 357/18048/24). Однак, позивач відразу, подала суду нову позовну заяву з урахуванням зазначених недоліків.

Повернення позовної заяви через недоліки в її оформленні не є поважною причиною пропуску цього строку. Однак, вирішуючи питання про поважність наведених позивачем причин, суд має враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої позовної заяви, а також період часу, який сплинув з моменту, коли особа дізналась про відповідне рішення суду. Невідкладне повторне подання належним чином оформленої позовної заяви після її повернення, свідчить про добросовісну поведінку (постанова ВС від 28.04.2020 № 460/2864/18).

А тому, суд як при відкритті провадження у даній справі, так і на час розгляду даної справи вважає, що є всі підстави для поновлення строку на оскарження зазначених постанов.

Суд, заслухавши позицію учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником транспортних засобів:

- спеціалізований вантажний - спеціалізований сідловий тягач - модель MAN TGS 26.440, д.н.з. НОМЕР_7 ; 2013 року випуску, що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_8 від 02.12.2023.

- спеціалізований вантажний - спеціалізований сідловий тягач модель MAN TGS 18.330 д.н.з. НОМЕР_2 , 2012 року випуску, що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_9 від 27.10.2021.

- спеціалізований напівпричіп - спеціалізований Н/ПР - контейнеровоз- D марки BENALU д.н.з. НОМЕР_10 , переобладнаний у н/пр-універсальну платформу-контейнеровоз, обладнаний для перевезення контейнер типу 1А або 1С або встановлення бортів та тенту, що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_11 від 02.12.2023 (а.с. 26-28).

Встановлено, що ОСОБА_2 є власником транспортного засобу: спеціалізований напівпричіп - спеціалізований Н/ПР - контейнеровоз - В марки BODEX д.н.з. НОМЕР_5 , переобладнаний у н/пр-універсальну платформу-контейнеровоз, обладнаний для перевезення контейнер типу 1А або 1С або встановлення бортів та тенту, що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_12 від 26.01.2023 (а.с.29).

Згідно договору оренди транспортних засобів від 12.12.2023 року орендодавець ОСОБА_1 передала в оренду ТОВ «БЦ Авто-Транс» у строкове користування транспортні засоби, що визначені у цьому договорі, зокрема п.1.2.3, 1.2.5, п.1.2.6 Договору передбачена оренда спеціалізованого сідлового тягача MAN TGS 26.440, д.н.з. НОМЕР_7 ; та спеціалізованого напівпричіпа контейнеровоза «BENALU» д.н.з. д.н.з. НОМЕР_4 , MAN TGS 18.330 д.н.з. НОМЕР_2 (а.с.30-35).

Встановлено, що 15.10.2024 головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті, Теслюк Є. В., складено постанову серії АВ №00001424, згідно з якою встановлено, що 08.10.2024 о 20 год 54 хв., за адресою М-01, км 49+495, Київська обл, відповідальна особа - ОСОБА_1 , допустила рух транспортного MAN TGS 26.440, д.н.з. НОМЕР_7 із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 9,125% (3.65 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За вказане правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500,00 грн. (а.с. 18).

Вищевказане правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу WIM 21, WAGA-WIM35, зав. №6: свідоцтво про повірку підсистеми вагового контролю №04/6039 чинне до 26.08.2025, свідоцтво про повірку підсистеми габаритного контролю № UA.TR.113-0695/15F-24 чинне до 10.09.2025.

Виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу загальна маса - 43650 кг. Фактичні зафіксовані параметри ТЗ: кількість вісей 6 шт., спарені колеса - 3 вісь; відстань між вісями 1-2: 2610 мм., 2-3: 1340 мм., 3-4: 5730 мм; 4-5: 1310 мм; 5-6: 1410 мм; навантаження на вісь 1- 6250 кг, 2 - 6600 кг, 3 - 10600 кг, 4 8450 кг, 5 - 8250 кг; 6 - 8350 кг; загальна маса - 48500 кг. Також дана постанова містить посилання на веб-сайт з ідентифікатором доступу, на якому відображені фотографії транспортного засобу в момент вчинення ймовірного правопорушення.

Встановлено, що 16.10.2024 старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті, Головня Т.С., складено постанову серії АВ №00001572, згідно з якою встановлено, що 15.10.2024 о 21 год 40 хв., за адресою М-01, км 49+495, Київська обл., відповідальна особа ОСОБА_1 , допустила рух транспортного MAN TGS 26.440, д.н.з. НОМЕР_7 із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 11,488% (4.595 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За вказане правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн (а.с.20).

Вищевказане правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу WIM 21, WAGA-WIM35, зав. №6: свідоцтво про повірку підсистеми вагового контролю №04/6039 чинне до 26.08.2025, свідоцтво про повірку підсистеми габаритного контролю № UA.TR.113-0695/15F-24 чинне до 10.09.2025 року.

Виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу загальна маса - 44595 кг. Фактичні зафіксовані параметри ТЗ: кількість вісей 6 шт., спарені колеса - 3 вісь; відстань між вісями 1-2: 2610 мм., 2-3: 1340 мм., 3-4: 4820 мм; 4-5: 1420 мм; 5-6: 1410 мм; навантаження на вісь 1- 6050 кг, 2 - 5900 кг, 3 - 10600 кг, 4 - 9100 кг, 5 - 8950 кг; 6 - 8950 кг; загальна маса - 49550 кг.

Також дана постанова містить посилання на веб-сайт з ідентифікатором доступу, на якому відображені фотографії транспортного засобу в момент вчинення ймовірного правопорушення.

Встановлено, що 21.10.2024 головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті, Шмельовим М.В. складено постанову серії АВ №00001804, згідно з якою встановлено, що 18.10.2024 о 14 год 58 хв., за адресою М-01, км 49+495, Київська обл., відповідальна особа - ОСОБА_1 , допустила рух транспортного MAN TGS 18.360, д.н.з. НОМЕР_2 із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,750% (2.3 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За вказане правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500,00 грн (а.с.23).

Виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу загальна маса - 42300 кг. Фактичні зафіксовані параметри ТЗ: кількість вісей 5 шт., спарені колеса - 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 3610 мм., 2-3: 5440 мм., 3-4: 1320 мм; 4-5: 1310 мм; навантаження на вісь 1- 7300 кг, 2 - 12300 кг, 3 - 9200 кг, 4 - 9100 кг, 5 - 9100 кг; загальна маса 47000 кг; висота 3,364 м; ширина 2,574 м; довжина 14539м.

Також дана постанови містять посилання на веб-сайт з ідентифікатором доступу, на якому відображені фотографії транспортного засобу в момент вчинення ймовірного правопорушення.

Встановлено, що 18.11.2024 головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті, Шмельовим М.В., складено постанову серії АВ №00002854, згідно з якою встановлено, що 15.11.2024 о 16 год 12 хв., за адресою М-01, км 49+495, Київська обл., відповідальна особа ОСОБА_1 , допустила рух транспортного MAN TGS 26.440, ДНЗ AI4600OK із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 10,925% (4.37 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За вказане правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн.(а.с.24)

Виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу загальна маса - 44370 кг. Фактичні зафіксовані параметри ТЗ: кількість вісей 6 шт., спарені колеса - 3 вісь; відстань між вісями 1-2: 2620 мм., 2-3: 1340 мм., 3-4: 4830 мм; 4-5: 1420 мм; 5-6: 1410 мм; навантаження на вісь 1- 6150 кг, 2 - 6500 кг, 3 - 10500 кг, 4 - 8650 кг, 5 - 8700 кг; 6 - 8800 кг; загальна маса - 49300 кг.

Також дані постанови містять посилання на веб-сайт з ідентифікатором доступу, на якому відображені фотографії транспортного засобу в момент вчинення ймовірного правопорушення.

Не погоджуючись з даними постановами, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Згідно з частиною 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 року № 2862-IV встановлено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з підпунктом б) пункту 22.5 Правил дорожнього руху в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують:

б) фактичної маси: вантажні автомобілі: двовісний автомобіль - 18 т (для доріг державного значення) та 14 т (для доріг місцевого значення); трьохвісний автомобіль - 25 т (26 т - для трьохвісних автомобілів, якщо ведуча вісь обладнана здвоєними колесами та максимальне навантаження на кожну вісь не перевищує 9.5 тони) (для доріг державного значення) та 21 т (для доріг місцевого значення); чотирьохвісний автомобіль - 32 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); чотирьохвісний автомобіль з двома рульовими вісями та ведучими вісями, оснащеними спареними колесами - 38 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); комбіновані транспортні засоби: двовісний автомобіль (тягач) з двовісним напівпричепом - 36 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом - 40 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом - 40 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, - 42 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, - 44 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); автопоїзди: двовісний або трьохвісний автомобіль з двовісним або трьохвісним причепом - 40 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення).

Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджених постановою Кабінету Міністрів України №30 від 18.01.2001 року встановлено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 2, 4 названих Правил транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 1993 року № 1094.

Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

За приписами ч.2 ст.132-1 КУпАП, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показів свідків.

Відповідно до частини 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 02.12.2023 серія НОМЕР_8 транспортний засіб марки MAN модель TSG 26.440, д.н.з. НОМЕР_7 та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 27.10.2021 серія НОМЕР_9 транспортний засіб марки MAN TGS 18.330 д.н.з. НОМЕР_2 , є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем. (а.с. 26,27).

Із фотозображень транспортного засобу, здійсненого в автоматичному режимі в момент вчинення правопорушень, відповідно до змісту спірних постанов вбачається, що зафіксовано проїзд транспортного засобу MAN модель TSG 26.440, д.н.з. НОМЕР_7 , зі спеціалізованим напівпричепом - контейнеровозом АІ 2323 ХЕ та автомобіль MAN TGS 18.330 д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом НОМЕР_5 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортний засіб «BENALU» д.н.з. НОМЕР_6 та «BODEX» НОМЕР_5 - це спеціалізований напівпричіп - контейнеровоз переобладнаний у н/пр-універсальну платформу-контейнеровоз, обладнаний для перевезення контейнеру типу 1А або 1С або встановлення бортів та тенту (а.с. 28,29).

Суд зауважує, що оскаржувані постанови не містять даних щодо марки, моделі, державного номерного знаку напівпричепу-контейнеровоза, приєднаного до сідлового тягача MAN модель TSG 26.440, д.н.з. НОМЕР_7 та MAN TGS 18.360 д.н.з. НОМЕР_2 .

При цьому, транспортний засіб «BENALU» д.н.з. НОМЕР_6 та «BODEX» НОМЕР_5 - це спеціалізований напівпричіп - контейнеровоз переобладнаний у н/пр-універсальну платформу-контейнеровоз, обладнаний для перевезення контейнерів типу 1А або 1С або встановлення бортів та тенту як це зазначено у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 , СТО №419511, та виключно виходячи із його технічних характеристик, вказаний транспортний засіб визначено саме як контейнеровоз, що призначений для перевезення контейнерів. (а.с. 28,29).

Сторона відповідача заперечує проти того, що перевезення вантажу здійснювалося за допомогою контейнера, проте відповідно до п. 16 ст. 4 Митного кодексу України, контейнером є транспортне обладнання (клітка, знімна цистерна або подібний засіб), яке: являє собою повністю або частково закриту ємність, призначену для поміщення в неї вантажів; має постійний характер і завдяки цьому є достатньо міцним, щоб слугувати для багаторазового використання; спеціально сконструйоване для полегшення перевезення вантажів одним або кількома видами транспорту без проміжного перевантаження; сконструйоване таким чином, щоб полегшити його перевантаження, зокрема з одного виду транспорту на інший; сконструйоване таким чином, щоб його можна було легко завантажувати та розвантажувати; що має внутрішній об`єм не менше одного метра кубічного.Термін «контейнер» включає приладдя та обладнання, необхідні для цього типу контейнера, за умови, що вони перевозяться разом із контейнером. Знімні кузови прирівнюються до контейнерів.

З досліджених матеріалів справи вбачається проїзд транспортного засобу саме з напівпричепом, завантаженим контейнером. Недотримання власником вантажу або ж перевізником вимог щодо маркування контейнеру, не може змінити призначення та технічні характеристики одиниці транспортного обладнання, яка розміщена на спеціалізованому напівпричепі-контейнеровозі, для цілей її ідентифікації, як причепа-контейнеровоза у розумінні Наказу № 363 та для цілей застосування положень пункту 22.5 Правил дорожнього руху, а питання про притягнення позивача до відповідальності за порушення вимог щодо маркування контейнерів не є предметом даного спору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справа № 463/1352/16-а. Відповідач не надав доказів про наявність у власності позивача, або використання нею у зв`язці з автомобілем MAN TGX 26.440 іншого напівпричепу.

Оскаржувані постанови не містять виміряних з урахуванням похибки вагових параметрів, встановлених саме для контейнеровоза, який рухався разом з транспортним засобом сідловим тягачем, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Також, слід зазначити, що в постановах серія АВ № 00001572 від 16.10.2024 року та серія АВ № 00002854 від 18.11.2024 року необгрунтовано розмір штрафу. Дані постанови складені з порушенням чинного законодавства, оскільки у них вказано на порушення, що передбачено ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, але застосовано адміністративне стягнення в більшому розмірі, ніж передбачене санкцією статті 132-1 КУпАП.

Суд також вважає безпідставним посилання відповідача в підтвердження своєї позиції на відсутність в матеріалах даної справи договору про перевезення вантажів контейнером, що на думку відповідача є належним доказом надання послуг з перевезення вантажу контейнеровозом. Слід зазначити, що позивача було притягнено до адміністративної відповідальності за правопорушення, що було зафіксовано в автоматичному режимі, тобто документи (договір про перевезення вантажу контейнером) і факт перевезення сипучого вантажу без тари, який не може бути завантажений в контейнер або вивантажений без застосування вантажно-розвантажувальних механізмі, - не були предметом дослідження під час складання оскаржуваних постанов і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує належне фіксування цього правопорушення.

Отже, окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен довести фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

В силу п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Тому, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази, суд дійшов висновку про скасування оскаржуваних постанов, та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40грн. (а.с.1).

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 6, 9, 242-246, 250, 255, 262, 286 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову серії АВ №00001424 від 15.10.2024 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.132-1 КУпАП - скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Постанову серії АВ №00001572 від 16.10.2024 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.132-1 КУпАП - скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Постанову серії АВ №00001804 від 21.10.2024 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.132-1 КУпАП - скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Постанову серії АВ №00002854 від 18.11.2024 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.132-1 КУпАП - скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 /РНОКПП / 2422 грн. 40 коп. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_13 /місце проживання: АДРЕСА_1 /

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті, , місцезнаходження: вул. Антоновича, 51, м. Київ, 03150.

Рішення надруковано 06.01.2025 року в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. Я. Ярмола