Справа № 643/16069/24
Суддя: Пасічник О. М.
Дата ухвалення: 2025-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/643/31/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.01.2025 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Пасічника О.М.,

за участі: секретаря судового засідання Дохнадзе Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за ч.3 ст.210-1КУпАП.

ВСТАНОВИВ:

17.12.24 Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Глущенко Володимир Борисович звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 2276 від 09.12.2024 про накладення стосовно ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.; справу про адміністративне правопорушення закрити, у разі задоволення позовних вимог, стягнути судовий збір на його користь.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 08.12.2024 року ОСОБА_1 , був зупинений в смт. Велика Рогань, Харківського району працівниками територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі ІНФОРМАЦІЯ_7). На вимогу працівників ІНФОРМАЦІЯ_7 пред`явив військово-обліковий документ. Після пред`явлення військово-облікового документа 08.12.2024 року працівники ІНФОРМАЦІЯ_7 повідомили ОСОБА_1 , до він перебуває у розшуку та запропонували проїхати до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних. При цьому ОСОБА_1 надав військо-обліковий документ та повідомив, що перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 та має бронь, як військовозобов`язаний, який працює на критично важливому підприємстві в ТОВ ПРІНКЕТ Україна ЕЛ.ЕЛ.СІ», та надав відповідні документи.

В ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 повідомили, що він нібито не з`явився за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 та склали протокол про адміністративне правопорушення №б/н від 08.12.2024 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Згідно фабули протоколу про адміністративне правопорушення: У період дії правового режиму воєнного стану, котрий введений Указом Президента України № 64/2022 та Законом України "Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року (зі змінами), у порядку визначеному п.7 ч. 1 ст.8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» - при перевірці документів громадянина ОСОБА_1 було встановлено факт порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію: під час перевірки, відповідно до наданих громадянином та наявних у ІНФОРМАЦІЯ_3 документів було виявлено, що він не з`явився за викликом у строк, означений в отриманій ним повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 04.10.2024 року для уточнення військово-облікових даних та визначення його призначення на особливий період (розписка про одержання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 9:00 14.10.2024 року та своєю бездіяльністю громадянин, порушив вимоги ст.22 Закону країни «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», ч. 10 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", п.21 «Проведення призову на військову службу під час мобілізації, оповіщення та прибуття резервістів та військовозобов`язаних під час мобілізації», затвердженого ПКМУ від 16.05.2024 року № 560.

З протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не погодився, та визначив, що поштою повідомлення про отримання повістки з ІНФОРМАЦІЯ_2 не втримував.

Того ж дня ОСОБА_1 була вручена повістка №11076на явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 , для уточнення персональних даних на наступний день, а саме 09.12.2024.

09.12.2024, ОСОБА_1 , прибув за повісткою для уточнення персональних даних до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де стосовно нього була винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , підполковником ОСОБА_2 постанова №2276 від 09.12.2024 якою на нього накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210-1 ч.3 КУпАП у виді штрафу в сумі 17000,00 гри.

Згідно фабулою постанови №2276: У період дії правового режиму воєнного стану, який введений Указом Президента України № 64/2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року (із змінами), під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року №65/2022, відповідно до наданих та наявних документів у ІНФОРМАЦІЯ_2 , було встановлено факт порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Так, під час перевірки, відповідно до наданих громадянином та наявних у ІНФОРМАЦІЯ_2 документів було виявлено, що громадянин ОСОБА_1 не з`явився за викликом у строк, зазначений в повістці до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для уточнення військово- облікових даних. Громадянину ОСОБА_1 була направлена засобами поштового зв`язку повістка №566 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 14.10.2024 року, але громадянин за викликом не з`явився. У зв`язку з цим було створено Єдиним Державним реєстром призовників, автоматичне звернення військовозобов`язаних та резервістів №Е272808 від 28.11.2024 року щодо доставлення гр громадянина як такого, що вчинив адміністративне правопорушення за статтею 210-1 КУпАП. Таким чином громадянин ОСОБА_1 , порушив вимоги абз.2 ч10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абз.1 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.21 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року за №560 та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210 КУпАП, притягнуто ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_4 , до адміністративної відповідальності та застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 НМДГ. 17000 грн (сімнадцять тисяч гривень).

Ознайомившись зі змістом оскаржуваної постанови та документами, позивач не погоджується з інформацією, викладеною у вищевказаній постанові в частині виявленого правопорушення, вважає її є протиправною, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.

Встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

21.12.2024 копію ухвали, судову повістку та копію позовної заяви з додатками доставлено відповідачу, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

24.12.2024 копію ухвали та судова повістка доставлено позивачу, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

19.12.2024 копію ухвали та судова повістка доставлено представнику позивача, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

06.01.2025 до суду надійшла заява позивача та його представника про розгляд справи без їх участі, в якій вони позовні вимоги підтримали, просять позовні вимоги задовольнити.

У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань або заяв від нього не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що 09 грудня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову № 2276 по справі про адміністративне правопорушення якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн.

Фактичною підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності стало те, що 09.12.2024 у період дії правового режиму воєнного стану, котрий введений Указом Президента України № 64/2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 (зі змінами), під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року № 65/2022, відповідно до наданих та наявних у ІНФОРМАЦІЯ_1 документів було встановлено факт порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Так під час перевірки, відповідно до наданих громадянином та наявних у ІНФОРМАЦІЯ_1 документів було виявлено, що громадянин ОСОБА_1 не з`явився за викликом у строк, зазначений в отриманій ним повістці до ІНФОРМАЦІЯ_1 для уточнення військово-облікових даних.

Громадянину ОСОБА_1 була направлена засобами поштового зв`язку повістка № 566 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 14.10.2024 року але громадянин на виклик не з`явився. У зв`язку з цим було створено Єдиним Державним реєстром призовників, автоматичне звернення військовозобов`язаних та резервістів №Е272808 від 28.11.2024 року щодо доставлення громадянина як такого, що вчинив адміністративне правопорушення за статтею 210-1 КУпАП.

Таким чином громадянин порушив вимоги абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.21 «Порядку проведення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 № 560 та вчинив адміністративне правопорушення , передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Військовозобов`язані це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави (ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Відповідно до абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (тут і далі в редакції Закону станом на 18 червня 2024 року) громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Керівники, інші посадові особи органів виконавчої влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також підприємств, установ, організацій та закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності та громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, підготовки громадян України до військової служби, взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби, проходження служби у військовому резерві, проходження зборів, мобілізаційної підготовки та мобілізаційної готовності, призову на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, прибуття за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом (ч.1 ст. 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

За порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період, передбачена адміністративна відповідальність відповідно до частини 3 статті 210-1 КУпАП.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до статті 1 Закону України № 389-VІІІ від 12 травня 2015 року «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, що затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, і продовжує свою дію на час вчинення розгляду справи.

Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.

Виходячи із вищевикладеного вбачається, що починаючи з 24 лютого 2022 року і до теперішнього часу в Україні діє режим воєнного стану, який є особливим періодом.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 в умовах особливого періоду 09.12.2024 у визначені у повістці час та місце не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушив вимоги абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», , абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». п.21 «Порядку проведення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 № 560

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Недоведена вина прирівнюється до невинуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин, викладених в оскаржуваній постанові, а саме, що ОСОБА_1 було вручено повістку про виклик до районного ІНФОРМАЦІЯ_1 на 14.10.2024.

Відповідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок) передбачають такі варіанти підтвердження про вручення -: повістки, яку надіслали поштою:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Отже, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про заклик до ІНФОРМАЦІЯ_6 є:

1.Отримання поштового відправлення із підтвердженням цього факту.

2.Відмова отримати поштове відправлення із відповідною відміткою про це.

3.Проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи,повідомленою цією особою ІНФОРМАЦІЯ_7 під час уточнення своїх облікових даних.

4.Проставленнявідмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила ІНФОРМАЦІЯ_7 іншу адресу місця проживання.

Згідно трекінгу поштового відправлення №566 (зазначеного у постанові) з відправлення прибуло до поштового відділення №121- 08.10.2024. Того ж дня стоїть відмітка - невдала спроба вручення». 12.10.2024 «повернення відправнику Закінчення встановленого терміну зберігання».

Як убачається з трекінгу поштового відправлення №566, підставою невручення повідомлення стало «невдала спроба вручення», тобто жодних правових підстав означених у п. 41 Порядку на підтвердження про вручення повістки позивачу у ІНФОРМАЦІЯ_2 - не було.

Крім того, оскаржувана постанова взагалі не містить посилання на докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, на підставі яких суб`єктом владних повноважень було прийнято рішення у формі постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

При цьому, суд наголошує, що сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідачем шляхом надання належних та допустимих доказів не доведено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за обставин, викладених у постанові від 09.12.2024 № 2276, а відтак притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення за відсутності доказів вчинення адміністративного правопорушення є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах у справі про адміністративне правопорушення місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням викладених обставин, враховуючи відсутність доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова № 2276 від 09.12.2024 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. 2, 72-77, 79, 90, 241-246, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. - задовольнити.

Скасувати постанову начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки підполковника ОСОБА_2 за № 2276 від 09.12.2024 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 06.01.2025.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце знаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Суддя Пасічник О.М