Справа № 140/10498/24
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2025-01-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 січня 2025 року ЛуцькСправа № 140/10498/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі ГУ ПФУ в Житомирській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Житомирській області від 23 серпня 2024 року №35 про відмову у призначенні пенсії; зобов`язання призначити та виплачувати пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ Про статус та соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Закон №796-XII) з моменту виникнення права на такий вид пенсії.

Позов обґрунтований тим, що позивач є особою, потерпілою від Чорнобильської катастрофи, та 16 серпня 2024 року він звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку. Проте рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області йому відмовлено у призначенні пенсії з підстав проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року менше трьох років.

Із таким рішенням позивач не погоджується та зазначив, що статус особи, потерпілої від Чорнобильської катастрофи, підтверджується відповідним посвідченням (3 категорія), яке видається, зокрема, тим особам, які постійно проживали (працювали) у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше трьох років. Вказав, що він народився в селі Угриничі Любешівського (тепер Камінь-Каширського) району Волинської області, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, та довідкою Любешівської селищної ради від 12 серпня 2024 року №638 підтверджено факт його проживання у цьому населеному пункті, зокрема у періоди з 01 січня 1986 року по 01 вересня 1989 року (що дає право на застосування початкової величини зниження пенсійного віку на 3 роки), з 01 жовтня 1991 року по 01 січня 1997 року та з 01 грудня 2002 року по цей час. Також, навчаючись у Луцькому державному педагогічному інституті імені Лесі Українки, свого постійного місяця проживання не змінював (включаючи канікулярні періоди та періоди виробничої практики) та був переведений на індивідуальний план навчання та направлений на роботу в Угриничівську середню школу Любешівського району.

На переконання позивача, він має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону №796-XII, зокрема, з урахуванням початкової величини зниження пенсійного віку (3 роки) у зв`язку із проживанням з 26 квітня 1986 року по 31 липня 1986 року у зоні гарантованого добровільного відселення (де проживає і на цей час), а всього на 6 років.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідач 1 у відзиві на позовну заяву позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.23-26). В обґрунтування цієї позиції вказав, що засобами програмного забезпечення ГУ ПФУ в Житомирській області було визначене уповноваженим органом на розгляд заяви ОСОБА_1 від 16 серпня 2024 року. Позивачем до заяви надано довідку від 12 серпня 2024 року №638, видану Любешівською селищною радою Камінь-Каширського району, в якій зазначено період його реєстрації та проживання у зоні гарантованого добровільного відселення з 01 січня 1986 року по 01 вересня 1989 року, з жовтня 1991 року по 01 січня 1997 року та з грудня 2002 року і до цього часу. Проте не може бути врахований період його навчання у Луцькому державному педагогічному інституті імені Лесі Українки з 01 вересня 1987 року по 30 вересня 1991 року з огляду на знаходження закладу у населеному пункті, не віднесеному до зони гарантованого добровільного відселення. Тому факт проживання (роботи) позивача у зоні гарантованого (добровільного) відселення станом на 01 січня 1993 року (2 роки 5 місяців 21 день) є недостатнім для набуття права на пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII.

Відповідач 1 вважає, що його рішення є законним та підстави для його скасування відсутні.

ГУ ПФУ у Волинській області, отримавши ухвалу про відкриття провадження (а.с.21), відзив на позов не подало.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Волинською обласною державною адміністрацією (а.с.7).

16 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення йому пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII, подавши документи згідно з розпискою-повідомленням (а.с.34-35).

Після реєстрації заяви та формування електронної пенсійної справи працівниками ГУ ПФУ у Волинській області заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в Житомирській області, рішенням якого від 23 серпня 2024 року №35 (а.с.5) ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку з тих мотивів, що підтверджений період проживання на території гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року становить менше трьох років 2 роки 5 місяців 21 день. До проживання у зоні гарантованого добровільного відселення не враховано період навчання з 01 вересня 1987 року по 30 вересня 1991 року у Луцькому державному педагогічному інституті імені Лесі Українки.

Рішення ГУ ПФУ в Житомирській області від 23 серпня 2024 року №35 є предметом оскарження у цьому спорі саме у зв`язку із незгодою позивача з висновком про його проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року менше трьох років та відсутність у нього права на зниження пенсійного віку.

Ключовим питанням у цій справі є визначення наявності у позивача права на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до вимог частини першої статті 55 Закону №796-XII.

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

За умовами частини першої статті 26 Закону України від 09 березня 2003 року №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-ІV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Частиною першою статті 55 Закону №796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, зменшення віку становить 3 роки (початкова величина) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років (абзац п`ятий пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ).

За змістом примітки до абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Виходячи із змісту правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, обов`язковий період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26 квітня 1986 року.

З положень статті 55 Закону №796-XII слідує, що умовами призначення пенсії позивачу із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-ІV, є: наявність відповідного страхового стажу (з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року), зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку; постійне проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше трьох років; досягнення необхідного віку для призначення пенсії згідно зі статтею 55 Закону №796-XII.

Початкова величина зниження пенсійного віку (на 3 роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період. При цьому максимальна межа зниження пенсійного віку відповідно до положень абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII становить 6 років, незалежно від того застосовувалась початкова величина зменшення пенсійного віку до таких осіб чи ні (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 07 травня 2024 року у справі №460/38580/22, від 24 травня 2024 року у справі №460/17257/23, від 18 вересня 2024 року у справі №240/6201/23, від 16 жовтня 2024 року у справі №140/14380/23).

Згідно з підпунктом 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846; далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1, зі змінами), до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, такі документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку: потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;

для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування;

посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи).

Відповідно до пункту 2.22 розділу II Порядку №22-1 для підтвердження інформації про місце проживання особа може надавати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні.

Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, визначений у додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 23 липня 1991 року №106 Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи та Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Постанова №106).

Із відомостей паспорта громадянина України вбачається, що позивач ОСОБА_1 народився в селі Угриничі Любешівського району Волинської області (а.с.6).

З довідки старости Седлищенського старостинського округу Любешівської селищної ради від 12 серпня 2024 року №638 (а.с.10) слідує, що ОСОБА_1 був зареєстрований та проживав у селі Угриничі Любешівського (тепер Камінь-Каширського) району Волинської області з 01 січня 1986 року по 01 вересня 1989 року, з жовтня 1991 року по 01 січня 1997 року, з грудня 2002 року по цей час, а в період з 01 січня 1997 року по грудень 2002 року - у селі Седлище Волинської області. Довідка видана на підставі погосподарських книг: №7 за 1986-1990 роки, особовий рахунок №479; №1 за 1991-1995 роки, особовий рахунок №484; №4 за 1996-2000 роки, особовий рахунок № НОМЕР_2 ; №4 за 2001-2005 роки, особовий рахунок № НОМЕР_3 ; №7 за 2006-2010 роки, особовий рахунок № НОМЕР_4 ; №7 за 2011-2015 роки, особовий рахунок № НОМЕР_5 ; №7 за 2016-2020 роки, особовий рахунок № НОМЕР_6 ; №4 за 1996-2000 роки, особовий рахунок № НОМЕР_7 ; №3 за 2001-2005 роки, особовий рахунок № НОМЕР_8 .

Згідно з додатком 1 до Постанови №106 села Угриничі та Седлище Любешівського району Волинської області включено у перелік населених пунктів, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській AEC, і віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Водночас за змістом рішення від 23 серпня 2024 року №35 відповідач 1 дійшов висновку, що період проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року фактично становить 2 роки 5 місяців 21 день, виключивши період навчання позивача у Луцькому державному педагогічному інституті імені Лесі Українки з 01 вересня 1987 року по 30 вересня 1991 року з тих підстав, що місто Луцьк не входить у перелік населених пунктів, віднесених до зони гарантованого добровільного відселення.

Однак суд не погоджується із викладеним у рішенні від 23 серпня 2024 року №35 висновком про відсутність у позивача станом на 01 січня 1993 року факту проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років.

Згідно з дипломом серії НОМЕР_9 (а.с.7) ОСОБА_1 дійсно навчався у Луцькому державному педагогічному інституті імені Лесі Українки. Відповідно до відомостей архівної довідки від 29 серпня 2024 року №03-25/01/2410 (а.с.13) наказом від 24 серпня 1987 року №59-с позивач був зарахований студентом 1 курсу денної форми навчання; розпорядженням декана фізико-математичного факультету від 30 вересня 1991 року №18 на підставі клопотання відділу народної освіти Любешівського райвиконкому від 27 вересня 1991 року №236 його переведено на індивідуальний план навчання і направлено на роботу в Угриничівську середню школу Любешівського району до травня 1992 року; наказом ректора від 07 липня 1992 року №56-с та рішенням Державної екзаменаційної комісії присвоєно кваліфікацію вчителя математики і фізики середньої школи та 07 липня 1992 року видано диплом встановленого зразка НОМЕР_9 .

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_10 ОСОБА_1 з 01 жовтня 1991 року по 20 травня 1992 року працював вчителем математики та фізики в Угриничівській неповній середній школі, а з 18 серпня 1992 року по 31 серпня 1993 року - вчителем фізики у Березновільській школі (а.с.8), що також підтверджено довідкою Закладу загальної середньої освіти Угриничівська гімназія від 16 серпня 2024 року №206 та довідкою закладу загальної середньої освіти Березновільська гімназія від 29 серпня 2024 року №194 (а.с.11-12).

Суд зауважує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 11 Закону №796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Приписами пункту 3 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ встановлено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, серед них потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років (категорія 3).

Частиною першою статті 15 Закону №796-ХІІ обумовлено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Частиною третьою статті 65 Закону №796-XII передбачено, що документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи.

Як уже було зазначено, позивачу Волинською обласною державною адміністрацією 05 березня 1998 року було видано посвідчення серії НОМЕР_1 (категорія 3). Отже, питання проживання позивачем не менше трьох років у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року (умова для видачі посвідчення Потерпілий від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) відповідно до пункту 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1992 року №501) вирішувалось уповноваженою комісією при наданні йому статусу потерпілої особи.

З урахуванням наведеного інформація, яка міститься в дипломі, не спростовує тієї обставини, що позивач є потерпілим від Чорнобильської катастрофи, який проживав/ працював станом на 01 січня 1993 у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років, та довідкою старости Седлищенського старостинського округу Любешівської селищної ради від 12 серпня 2024 року №638 чітко підтверджено факт безперервного проживання ОСОБА_1 у зоні гарантованого добровільного відселення з 01 січня 1986 року по 01 вересня 1989 року (що також є підставою для зменшення пенсійного віку на початкову величину - 3 роки) та з жовтня 1991 року (з 01 жовтня 1991 року також працював вчителем Угриничівської неповної середньої школи) до цього часу.

У постановах від 26 липня 2023 року у справі №460/2589/20, від 07 травня 2024 року у справі №460/38580/22, від 09 липня 2024 року у справі №240/16372/23, від 16 жовтня 2024 року у справі №140/14380/23 Верховний Суд зазначав, що відомості трудової книжки та диплому не можуть спростувати факту постійного проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення, що підтверджено відповідною довідкою органу місцевого самоврядування.

Також у постанові від 07 травня 2024 року у справі №460/38580/22 Верховний Суд вказав, що умовою для виникнення в особи права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку є як робота в зоні гарантованого добровільного відселення, так і проживання в такій зоні. Отже, враховуючи наявність у позивачки посвідчення особи, потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи, та довідки органу місцевого самоврядування, яка підтверджує факт реєстрації та проживання позивачки на території гарантованого добровільного відселення більше 20 років, Суд констатував, що позивачка має право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.

Отже, у розглядуваній справі, враховуючи наявність у позивача посвідчення особи, потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи, та довідки органу місцевого самоврядування, яка підтверджує факт проживання позивача на території гарантованого добровільного відселення (безперервно з 01 січня 1986 року по 01 вересня 1989 року та з жовтня 1991 року по цей час), суд дійшов висновку, що позивач відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ має право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 6 років (максимальний), з огляду на що відмова ГУ ПФУ в Житомирській області у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ носить формальний характер та не ґрунтується на нормах закону.

За змістом спірного рішення у позивача наявний страховий стаж 35 років 07 місяців 12 днів. Тобто, умова щодо страхового стажу для призначення пенсії за віком виконується.

Таким чином, суд висновує про те, що рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області від 23 серпня 2024 року №35 позивачу протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, тому таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд зауважує, що відповідачем у справах, в яких оспорюються, зокрема, рішення, ухвалені в результаті розгляду заяви про призначення пенсії, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, який прийняв відповідне рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08 лютого 2024 року у справі №500/1216/23.

У межах спірних правовідносин заява позивача про призначення пенсії розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Житомирській області та за результатом її розгляду прийнято спірне рішення, а ГУ ПФУ у Волинській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо прийняття рішення за заявою позивача.

Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тож дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачу пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення позивачу пенсії за віком, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Житомирській області, у зв`язку із чим позов підлягає частковому задоволенню з виходом за межі позовних вимог з метою ефективного захисту прав позивача (вказаний висновок суду відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 07 травня 2024 року у справі №460/38580/22, від 24 травня 2024 року у справі №460/17257/23).

Згідно з пунктом 4.10 розділу IV Порядку №22-1 ГУ ПФУ у Волинській області визначено як суб`єкт, який буде здійснювати виплату пенсії позивачу за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання. При цьому у суду відсутні підстави вважати, що після призначення пенсії позивачу ГУ ПФУ у Волинській області не проводитиме її виплату.

Отже, позовні вимоги до ГУ ПФУ у Волинській області заявлені безпідставно.

З урахуванням встановлених обставин справи та норм чинного законодавства, що врегульовують спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково шляхом прийняття рішення про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Житомирській області від 23 серпня 2024 року №35 та зобов`язання ГУ ПФУ в Житомирській області призначити позивачу пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ з 19 серпня 2024 року (з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку), та про відмову у задоволенні решти позовних вимог.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи результат розгляду справи і той факт, що задоволенню підлягають вимоги, заявлені до ГУ ПФУ в Житомирській області, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань цього відповідача судові витрати (судовий збір) у сумі 1211,20 грн, понесення яких підтверджується квитанцією від 23 вересня 2024 року №31, випискою про зарахування судового збору до Державного бюджету (а.с.4, 17).

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_11 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, Житомирська область, місто Житомир, вулиця Ольжича, будинок 7, ідентифікаційний код юридичної особи 13559341), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 6, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 23 серпня 2024 року №35 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 з 19 серпня 2024 року пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області судові витрати у сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк