Справа № 380/24452/24
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2025-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

06 січня 2025 рокусправа № 380/24452/24

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Кравців О.Р. одержав позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач), в якому просить:

«- Визнати дії суб?єкта владних повноважень, а саме:

- винесення Рішення від 27 травня 2024 року про відмову ОСОБА_1 у перетинанні державного кордону України старшим лейтенантом ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 протиправними та зобов?язати посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 утриматися від вчинення перешкод ОСОБА_1 у перетинанні державного кордону України».

Також позивач просив поновити строк звернення до адміністративного суду.

Ухвалою суду від 09.12.2024 позовну заяву залишено без руху. Вказано на необхідність усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- зазначення в позовній заяві вимог пунктів 5, 6, 7, 8 частини 5 статті 160 КАС України;

- надання всіх наявних у позивача доказів, зокрема, паспорт громадянина України для виїзду за кордон відповідно до вимог частина 4 статті 161 КАС України;

- подання до суду належним чином завірених доказів адміністративно-процесуальної правоздатності (копій паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника податків) на підтвердження особи позивача;

- надання до суду документа про сплату судового збору або документів, що підтверджують право на звільнення від сплати судового збору.

Також, в ухвалі суду від 09.12.2024 суд вказав, що позивач звернувся до суду втретє тільки 04.12.2024, з пропуском місячного строку, а викладені позивачем причини пропуску строк звернення до адміністративного суду, суд не визнає поважними.

Позивача подав заяву, в якій вказав, що повернення позовної заяви не перешкоджає звернутись до суду з тим же позовом, тому, звернення до суду після спливу 4-х місяців після повернення позовної заяви «ні є порушення Кодексу адміністративного судочинства», а строк але строки, в які позивач може звернуться до суду не встановлені. Жодним нормативним актом України не передбачено звернення до суду в найкоротший час після повернення позовної заяви. 1 день, 10 днів чи 40 днів чи 4 місяця, як терміни, в межах яких позивач може звернуться до суду, не передбачено нормами законодавства.

Строк звернення до суду щодо оскарження рішення прикордонної служби є 30 днів, що й було дотримано, але у зв`язку із не усуненням недоліків позовна заява повернута позивачу. Враховуючи те, що вперше позивач звернувся в межах строку 30 днів, а подальше звернення до суду після повернення позовної заяви не обмежується строками, а також, враховуючи відсутність норми КАС України, яка б передбачала строк звернення до суду з позовом після повернення позовної заяви, пропуск строку 30 днів для звернення до суду є поважним.

Вирішуючи заяву суд керується таким.

Відповідно до частин 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 3 статті 122 КАС України).

Відповідно до частини 3 статті 14 Закону України «Про прикордонний контроль» особа, якій відмовлено у перетинанні державного кордону, має право протягом одного місяця з дня прийняття відповідного рішення у передбаченому законом порядку оскаржити його до органу Державної прикордонної служби України вищого рівня або до адміністративного суду за місцем розташування відповідного органу. Оскарження зазначеного рішення не зупиняє його дії.

Частинами 1 та 2 статті 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й з об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

День, коли особа дізналася про порушення свого права це встановлений з доказів день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена).

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому, повинна слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Суд зауважує, що у випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Крім цього, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судом пропущеного строку.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із такого:

1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, а отже, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим;

2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин;

3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі;

4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку;

5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Із комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» суд встановив:

1. позивач вперше звернувся до суду 28.06.2024 (справа №380/13817/24). Ухвалою суду від 02.07.2024 позовну заяву залишено без руху, а позивачу надано десятиденний строк з дня одержання ухвали для усунення недоліків позовної заяви. Позовна заява повернута позивачу 29.07.2024, оскільки він не виконав вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху від 02.07.2024.

2. вдруге позивач звернувся до суду із позовної заявою 07.08.2024 (справа №380/16997/24). Ухвалою суду від 12.08.2024 позовну заяву залишено без руху, а позивачу надано десятиденний строк з дня одержання ухвали для усунення недоліків позовної заяви. Позовна заява повернута позивачу 28.08.2024, оскільки він вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 12.08.2024 усунув частково.

Втретє позивач із цією ж позовною заявою звернувся до суду 04.12.2024 (справи №380/24452/24). При цьому, позовна заява у цій справі надійшла до суду через більше ніж три місяці після останнього повернення.

Слід зазначити, що сам факт повернення позовної заяви не є поважною причиною пропуску строку, тому при вирішенні питання про поважність викладених заявником причин суд має враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої позовної заяви, а також період часу, який сплинув з моменту, коли особа дізналась про відповідне рішення суду, яким чином діяла ця особа протягом зазначеного часу. Суди мають враховувати, чи вчинялись особою, яка має намір подати позовну заяву, усіх можливих та залежних від неї дій у розумні строки, без невиправданих зволікань з метою виконання процесуального обов`язку щодо дотримання строку звернення до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.06.2020 у справі №280/4682/19, від 18.06.2020 у справі №400/524/19, від 17.06.2020 у справі №280/4951/19.

Згідно з частиною 1 статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту 6 частини 5 статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Слід звернути увагу, що подання первинної позовної заяви позивачем не передбачає зупинення строку на звернення до суду з позовною заявою для нього та можливості у зв`язку з цим у подальшому свавільно розпоряджатися часом на подання позовної заяви.

При цьому суддя встановив, що позовну заяву у справі №380/13817/24 повернуто, оскільки позивач взагалі не усунув недоліки позовної заяви, а у справі №380/16997/24 позовна заява повернута, оскільки позивач усунув недоліки позовної заяви частково.

Крім того, позивач тричі звертаючись до адміністративного суду не оформляв належно позовну заяву відповідно до вимог КАС України, не надавав всіх доказів, як і не сплачував судовий збір. Така поведінка позивача свідчить про зловживання своїми процесуальними правами.

Також, ухвали про повернення позовної заяви від 29.07.2024 у справі №380/13817/24 та від 28.08.2024 у справі №380/16997/24 позивачем не оскаржені та набрали законної сили. Тому, до повторних позовних заяв застосовуються вимоги КАС України як до нової позовної заяви, у тому числі і щодо строку звернення до адміністративного суду.

Отже, враховуючи викладене суддя висновує, що позивач не вчиняв всі необхідні дії, які свідчать про добросовісне бажання реалізувати свої процесуальні права з метою їх захисту.

При цьому, спірне рішення відповідача прийнято 27.05.2024, позивач у межах цієї справи звернувся до суду втретє 04.12.2024 понад шість місяців від дати прийняття спірного рішення відповідача, при встановленому законом строку оскарження в один місяць. Тому, суд не може визнати це звернення таким, що відбулося у розумний строк для реалізації права позивача на подання позовної заяви.

Отже, враховуючи викладене, суд висновує, що позивачем як не викладено поважних причин пропуску строку звернення до суду, так і не долучено доказів поважності причин його пропуску.

Суд звертає увагу, що встановлення процесуальних строків законом та перевірка їх дотримання сторонами судом передбачено з метою дисциплінування учасників судового процесу, належного та своєчасного користування ними своїми процесуальними правами та обов`язками.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №804/6158/17.

Практика ЄСПЛ свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії» , справа «Девеер проти Бельгії»).

Крім того, ЄСПЛ у своїх рішеннях наголошує, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000, пункт 33).

Крім того, суддя звертає увагу, що на виконання інших вимог ухвали суду від 09.12.2024 про залишення позовної заяви без руху позивач жодним чином не відреагував та не надав ні нової редакції позовної заяви, ні жодного зазначеного в ухвалі доказу.

Враховуючи викладене суддя дійшов висновку, що позивач у встановлений в ухвалі суду від 09.12.2024 строк не усунув в повному обсязі недоліки позовної заяви. Викладені позивачем причини пропуску строку звернення до суду не є поважними та підстав для його поновлення немає.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Також, пунктом 9 частини 4 статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною 2 статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини 5 статті 169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви, відповідно до ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, таку слід повернути позивачу.

У зв`язку з перебуванням судді у відпустці ухвалу прийнято 06.01.2025.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 241-243, 248, 294 КАС України, суддя,-

у х в а л и в :

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії повернути позивачу.

2. Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та доданими до неї документами.

3. Роз`яснити позивачу, що згідно з частиною 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала про повернення позовної заяви набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала про повернення позовної заяви може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги у п`ятнадцятиденний строк з дати підписання ухвали до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Кравців Олег Романович