Справа № 520/265/24
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2025-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

06 січня 2025 року №520/265/24

Харківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Лариси Мар`єнко, розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №6 від 24.07.2023 про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у призначенні пенсії за вислугу років;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за вислугу років і зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до стажу:

- періоди роботи на посаді медичної сестри в інституті патології хребта і суглобів імені М.І. Ситенка з 04.01.1992 по 23.01.1996, з 01.07.1999 по 10.09.2001;

- зарахувати періоди до спеціального стажу (працівникові охорон здоров`я у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 01.11.1993 №909) і страхового стажу в подвійному розмірі до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 01.01.2004 по 10.07.2015, а саме: 01.01.2004 по 27.02.2004 на посаді лікаря-фтизіатра міжобласної туберкульозної лікарні у складі Жовтневської виправної колонії (№17); 27.02.2004 по 08.04.2006 на посаді начальника туберкульозного відділення лікувального закладу при установі для чоловіків, засуджених до позбавлення волі на певний строк, які хворі на туберкульоз при ЖВК (№17), на правах лікувальної; 18.03.2011 по 10.08.2011 на посаді начальника туберкульозного відділення лікар фтизіатр спеціалізованої туберкульозної лікарні при установі для чоловіків засуджених до позбавлення волі на певний строк, які хворі на туберкульоз ЖВК управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Харківській області (№17); 10.08.2012 по 14.03.2014 на посаді начальник відділення - лікар фтизіатр туберкульозного відділення спеціалізованої туберкульозної лікарні при установі для чоловіків засуджених до позбавлення волі на певний строк, які хворі на туберкульоз ЖВК управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Харківській області (№17); 14.03.2014 по 10.07.2015 на посаді заступника начальника лікарні з медичних питань - лікар спеціалізованої туберкульозної лікарні при установі для чоловіків засуджених до позбавлення волі на певний строк, які хворі на туберкульоз ЖВК управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№17) - спеціалізованої туберкульозної лікарні;

- зарахувати подвоєння стажу у відповідності до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 21.07.2015 по 08.02.2016 на посаді лікаря-фтизіатра відділення легеневого туберкульозу №2 в Комунальному закладі охорони здоров`я "Обласного протитуберкульозного диспансеру №1"; з 09.02.2016 по 01.03.2016 на посаді начальника туберкульозного відділення спеціалізованої туберкульозної лікарні при установі ЖВК (№17); з 01.03.2016 по 10.10.2017 на посаді лікаря-фтизіатра спеціалізованої туберкульозної лікарні при установі ЖВК (№17);

- зарахувати періоди до спеціального стажу (працівникові охорони здоров`я у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 01.11.1993 №909) і страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 11.10.2017 по 31.05.2022, а саме: з 11.10.2017 по 31.05.2018 на посаді лікаря-фтизіатра спеціалізованої туберкульозної лікарні при установі ЖВК (№17); з 01.06.2018 по 12.03.2019 на посаді лікаря-фтизіатра Покровської спеціалізованої туберкульозної лікарні №17 філії Центру охорони здоров`я Державної кримінально - виконавчої служби України в Харківській та Луганській області; з 12.03.2019 по 01.09.2019 на посаді завідувача відділення Покровської спеціалізованої туберкульозної лікарні №17 філії; з 01.09.2019 по 01.12.2020 на посаді відділення для хворих на заразну форму туберкульозу (хіміорезистентний туберкульоз з бактеріовиділеннями) ПСТЛ №17 філії; з 01.12.2020 по 01.10.2021 на посаді завідувача відділення для хворих на хіміорезистентний туберкульоз з бактеріовиділеннями зі стійкістю до фторхінолоні ПСТЛ №17 філії; з 01.10.2021 по 06.02.2023 на посаді завідувача відділення для хворих на лікарсько-стійкий туберкульоз з бактеріовиділенням зі збереженою чутливістю до фторхінолонів ПСТЛ №17 та призначити пенсію з 17.03.2023 року.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що рішенням від 24.07.2023 №6 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовило їй у призначенні пенсії за вислугу років, посилаючись на відсутність необхідного спеціального стажу, визначеного пунктом 2-1 розділу ХV та пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Переліком закладів і установ, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.11.1993 №909. На думку позивача, вказане рішення є протиправним та таким, що прийнято з порушенням норм чинного законодавства України, тому підлягає скасуванню.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику (повідомлення) сторін у судове засідання.

Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідно до рішення №6 від 24.07.2023 загальний страховий стаж позивача становить 25 років 4 місяці 19 днів, спеціальний стаж - 13 років 11 місяців 14 днів. До спеціального стажу за вислугу років не враховано період роботи з 04.01.1992 по 23.01.1996, з 01.07.1999 по 30.06.2001, 01.07.2001 по 10.09.2001, згідно довідки від 15.07.2022 №44, оскільки інститут хребта і суглобів імені М.І.Ситенко, що надав довідку, не відноситься до закладу охорони здоров?я. До загального страхового та спеціального стажу не було зараховано період проходження військової служби з 01.01.2004 року по 10.07.2015, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб відсутні відомості на особу за цей період та надані довідки №2/9-199/к1 та №2/9-200/к1 від 13.03.2023, довідка №9-649/5р від 01.03.2023 не відповідають встановленій формі. Таким чином у відповідача не було правових підстав для врахування до страхового та спеціального стажу вказаних періодів.

Крім того, представник відповідача зазначив, що не передбачаються пільги у вигляді зарахування стажу в подвійному розмірі для посад, на яких працював позивач, з 01.01.2004, зв`язку з чим відсутні законні підстави для обчислення стажу позивача в подвійному розмірі.

Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що рішення від 24.07.2023 №6 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років законне та обґрунтоване, прийнято в межах та у спосіб, визначений чинним законодавством України.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на їх обґрунтованість та доведеність.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст.229 КАС України.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 17.03.2023 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Заяву розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області та прийнято рішення №96 від 24.03.2023 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років у зв?язку з відсутністю необхідного спеціального стажу.

У рішенні вказано, що страховий стаж заявниці становив 38 років 10 місяців 27 днів, спеціальний стаж - 17 років 07 місяців 16 днів.

Позивачка не погодившись з таким розрахунком страхового стажу повторно звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з проханням надати роз`яснення щодо підстав відмови у призначенні пенсії за вислугу років.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області 13.07.2023 направлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області лист на доопрацювання, щодо перегляду рішення про відмову в призначенні пенсії про вислугу років ОСОБА_1 від 24.03.2023, в частині розрахунку страхового стажу.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області здійснено коригування розрахунку страхового стажу позивача та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування №96 від 24.07.2023 року у зв?язку з відсутністю необхідного спеціального стажу.

Так, після перерахунку страховий стаж ОСОБА_1 склав 25 років 04 місяці 19 днів, спеціальний стаж - 13 років 11 місяців 14 днів.

Підставою для відмови у призначенні пенсії вказано, до стажу за вислугу років не зараховано періоди роботи на посаді медичної сестри в інституті патології хребта і суглобів імені М.І.Ситенка з 04.01.1992 по 23.01.1996, з 01.07.1999 по 10.09.2001, оскільки згідно з наданими документами інститут патології хребта і суглобів імені М.І. Ситенка не відноситься до закладу охорони здоров?я, також не підтверджено роботу в закладі охорони здоров?я.

Вказано, що до страхового та пільгового стажу неможливо зарахувати періоди роботи в управлінні Державної пенітенціарної служби України в Харківській області з 20.09.2003 по 10.07.2015 у зв?язку з відсутністю відомостей в реєстрі застрахованих осіб та відсутністю документів про нараховані суми грошового забезпечення відповідно до абзацу 11 п.п.2 п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1.

Крім того зазначено, що згідно з довідкою від 05.12.2022 №120/5.1/25-22 ОСОБА_1 працювала з 27.02.2004 по 07.04.2006 начальником туберкульозного відділення лікувального закладу при установі для чоловіків, засуджених до позбавлення волі на певний строк, які хворі на туберкульоз при Жовтневській виправній колонії (№17), на правах лікувальної. Дана посада не відноситься до переліку закладів охорони здоров?я кримінально-виконавчої системи затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 24.12.2004 №247, тому даний період роботи неможливо зарахувати до спеціального стажу.

Не погоджуючись із відмовою відповідача, вважаючи рішення протиравним, позивач звернулась до суду з відповідним позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Спірні правовідносини виникли з підстав призначення позивачу пенсії як працівнику закладу охорони здоров`я з урахуванням обчислення страхового стажу на підставі ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII) в подвійному розмірі, а також з підстав не зарахування окремих періодів роботи позивача до стажу працівника закладу охорони здоров`я.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача зарахувати до стажу періоди роботи на посаді медичної сестри в інституті патології хребта і суглобів імені М.І. Ситенка з 04.01.1992 по 23.01.1996, з 01.07.1999 по 10.09.2001, суд зазначає таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначається Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Згідно п.21 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

За положеннями статті 51 закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Пунктом "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", в редакції зі змінами, внесеними Законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року №911-VIII, передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців.

Відповідно до статті 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Судом встановлено, що згідно оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №6 від 24.07.2023, до стажу позивача, який дає право на призначення пенсії за п."е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" не були зараховані періоди роботи позивача, зокрема, на посаді медичної сестри в інституті патології хребта і суглобів імені М.І. Ситенка з 04.01.1992 по 23.01.1996, з 01.07.1999 по 10.09.2001, оскільки згідно з наданими документами інститут патології хребта і суглобів імені М.І.Ситенка не відноситься до закладу охорони здоров?я, також не підтверджено роботу в закладі охорони здоров?я.

Надаючи оцінку доводам відповідача, покладеним в основу прийняття спірного рішення, суд зазначає, що скористатись пільговим віком на пенсію можуть ті працівники закладів охорони здоров`я, що мають необхідний стаж роботи на посадах в установах, організаціях, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 "Про Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" (далі - Порядок №909), тобто умовою для зарахування до спеціального стажу роботи періодів роботи працівників закладів охорони здоров`я, який дає право на пенсію на вислугу років, є наявність факту роботи у ці періоди на відповідних посадах та у закладах, віднесених до Переліку.

Згідно Порядку №909 до закладів охорони здоров`я, які дають право на пенсію за вислугу років віднесені лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри. До посад, які передбачені зазначеним переліком, віднесено лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад).

Суд зазначає, що Порядок №909 не містить будь-яких конкретних вимог щодо організаційно-правової форми указаних закладів та їх підпорядкованості. Навпаки, відповідно до примітки 2 до цього Переліку робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від відомчої належності закладів і установ. Крім того, згідно з приміткою 3 до названого Переліку робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Визначення поняття "заклад охорони здоров`я" наведено в статті 3 Основ законодавства України про охорону здоров`я від 19 листопада 1992 року №2801-ХІІ (в редакції, чинній на час звернення позивача з заявою про призначення пенсії) це юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, що забезпечує медичне обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників і фахівців з реабілітації.

Наказом Міністерства охорони здоров?я України від 28.10.2002 №385, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 листопада 2002 р. за №892/7180 затверджено переліки закладів охорони здоров?я, лікарських, провізорських посад, посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою, посад професіоналів у галузі охорони здоров?я, посад фахівців у галузі охорони здоров?я та посад професіоналів з вищою немедичною освітою у закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п.п.9, 10 Пояснень до Переліку закладів охорони здоров?я, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров?я України від 28.10.2002 №385 клінічним є лікувально-профілактичний заклад охорони здоров?я, який не менше ніж на 50 відсотків використовується для розташування структурних наукових і навчальних підрозділів (кафедри, лабораторії та ін.) вищих медичних навчальних закладів III, IV рівнів акредитації. закладів післядипломної освіти, науково-дослідних інститутів і спільної роботи із забезпечення лікувально-діагностичного процесу, підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації медичних кадрів та проведення і впровадження в практику медичних наукових досліджень. Лікувально-профілактичні заклади (лікарні, пологові будинки та інші), що входять до складу медичних науково-дослідних закладів або підпорядковані медичним науково-дослідним закладам, називаються клініками.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зазначено, що основними видами діяльності Державної установи "Інститут патології хребта і суглобів ім. проф. М.І.Ситенка НАМН України" є: 72.11 Дослідження й експериментальні розробки у сфері біотехнологій; 85.59 Інші види освіти, н.в.і..; 86.22 Спеціалізована медична практика; 72.19 Дослідження й експериментальні розробки у сфері інших природничих і технічних наук.

Крім того, судом досліджено офіційний сайт ДУ "Інститут патології хребта і суглобів ім. проф.М.І.Ситенка НАМН України" (https://sytenko.org.ua/documents/) та встановлено, що у розділі "Документи" міститься Положення про клініку №38 ДУ "Інститут патології хребта і суглобів ім. проф. М.І. Ситенка НАМН України" від 13.09.2024 року (далі - Положення про клініку).

Відповідно до п. 1.1 Положення Клініка ДУ "ІПХС ім. проф. М.І. Ситенка НАМН України" (далі Клініка Інституту) - заклад охорони здоров`я, який є лікувально-навчальнонауковим структурним підрозділом державної наукової установи Національної академії медичних наук України.

Клініка Інституту як заклад охорони здоров`я підлягає акредитації відповідно до законодавства України. На здійснення своєї діяльності Клініка Інституту має отримати ліцензії та сертифікати у встановленому законодавством порядку, зокрема, ліцензії Міністерства охорони здоров`я України на медичну практику (пункт 1.7 Положення).

Крім того суд враховує, що відповідно до наданої Державною установою "Інститут патології хребта і суглобів ім. проф. М.І. Ситенка НАМН України" довідки №103 від 07.11.2023 року, яка позивачем надавалась як і до пенсійного органу, так і до суду, Інститут має лікувальну клініку на 240 ліжок, в тому числі 55 ліжок у відділенні оргохедичної артрології та ендопротезування, в якому працювала ОСОБА_1 . Відділення ортопедичної артрології та ендопротезування, в якому працювала позивачка є структурним підрозділом лікувальної клініки інституту.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що Державна установа "Інститут патології хребта і суглобів ім. проф. М.І.Ситенка НАМН України" крім наукових підрозділів у своїй структурі має клінічні підрозділи, які мають напрям діяльності надання спеціалізованої медичної допомоги хворим з патологією хребта та суглобів, захворюваннями та наслідками травм опорно-рухової системи.

Враховуючи зазначене суд вважає, що відповідач протиправно не зарахував до стажу позивача, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, період роботи на посаді медичної сестри в інституті патології хребта і суглобів імені М.І.Ситенка з 04.01.1992 по 23.01.1996, з 01.07.1999 по 10.09.2001, посилаючись на те, що вказаний запклад не відноситься до закладу охорони здоров?я.

Таким чином суд доходить висновку, що вказаний період підлягає зарахуванню до стажу позивача, який дає право на призначення пенсії за вислугу років на підставі п. "е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача зарахувати до спеціального стажу (працівникові охорони здоров`я у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 01.11.1993 №909) і страхового стажу в подвійному розмірі до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 01.01.2004 по 10.07.2015, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не було зараховано, у подвійному розмірі, періоди роботи позивача відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 від 08.08.1972 та підтверджуючих довідок №2/9-199/к1 та №2/9-200/к1 від 13.03.2023 та довідкою №9-649/5р від 01.03.2023, а саме:

- з 20.09.2003 року по 27.02.2004 - на посаді лікаря-фтизіатра міжобласної туберкульозної лікарні у складі Жовтневської виправної колонії (№17);

- з 27.02.2004 року по 08.04.2006 - на посаді начальника туберкульозного відділення лікувального закладу при установі для чоловіків, засуджених до позбавлення волі на певний строк, які хворі на туберкульоз при Жовтневській виправні колонії (17), на правах лікувальної;

- з 08.04.2006 року по 18.03.2011 - на посаді лікаря-терапевта медичної частини Харківського слідчого ізолятора управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Харківській області;

- з 18.03.2011 по 10.08.2012 - на посаді начальника туберкульозного відділення лікар-фтизіатр спеціалізованої туберкульозної лікарні при установі для чоловіків засуджених до позбавлення волі на певний строк, які хворі на туберкульоз Жовтневської виправної колонії управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Харківській області (№17);

- з 10.08.2012 по 14.03.2014 - на посаді начальник відділення лікар-фтизіатр туберкульозного відділення спеціалізованої туберкульозної лікарні при установі для чоловіків засуджених до позбавлення волі на певний строк, які хворі на туберкульоз Жовтневської виправної колонії управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Харківській області (№17);

- з 14.03.2014 по 10.07.2015 - на посаді заступника начальника лікарні з медичних питань - лікар спеціалізованої туберкульозної лікарні при установі для чоловіків засуджених до позбавлення волі на певний строк, які хворі на туберкульоз Жовтневської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 17) спеціалізованої туберкульозної лікарні.

Відповідно до змісту оскаржуваного рішення вказані періоди роботи позивача у виправній колонії не зараховані у подвійному розмірі у зв`язку із тим, що дана посада не відноситься до переліку закладів охорони здоров?я кримінально-виконавчої системи затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 24.12.2004 № 247.

Суд зазначає, що згідно роз`яснень Міністерства охорони здоров`я України від 27 січня 2010 року №05.03-18-54/973 "інфекційний заклад (відділення)" є заклад (відділення), де надають медичну допомогу хворим на інфекційні хвороби або працюють з матеріалом, який містить або потенційно інфікований збудниками інфекційних хвороб.

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Пунктом 1 Переліку закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Державного департаменту з питань виконання покарань від 24 грудня 2004 року № 247, який був чинний до 09 квітня 2013 року, до лікарняних закладів та лікувально-профілактичних закладів особливого типу віднесено спеціалізовані - туберкульозна лікарня. Цим же переліком визначено, що лікарня є медичним закладом, призначеним для надання спеціалізованої (вторинної) лікувально-профілактичної допомоги хворим. Лікарня, де хворим надається стаціонарна медична допомога за однією лікарською спеціальністю, називається спеціалізованою. Лікарня може мати у своєму складі поліклініку (амбулаторію, амбулаторно-профілактичні відділення).

Судом встановлено, що в 1994 році при Жовтневській виправній колонії в Харківській області (№17) було організовано міжобласну туберкульозну лікарню згідно наказу Міністерства внутрішніх справ України №430 від 10.08.1994 року та наказу Управління внутрішніх справ України в Харківській області № 503 від 21.09.1994 р.

Отже, в Жовтневській виправній колонія (№17) (яка в подальшому неодноразово була перейменована) утримуються та лікуються засуджені чоловіки, хворі на туберкульоз, у тому числі й на активну форму туберкульозу, тобто фактично установа виконує функції інфекційного закладу охорони здоров`я, призначеного для надання спеціалізованої (вторинної) медичної допомоги засудженим, хворим на туберкульоз, а тому відноситься до інфекційних лікувальних закладів.

Слід зазначити, позивач проходила службу саме лікарем в Державній кримінально-виконавчій службі України, яка на той період служби позивача підпорядкована Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України".

Так, відповідно до ст.14. п.2. Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" Служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров?я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

При цьому статтею 23 вказаного Закону регламентовано і стаж роботи працівників з інфекційними хворими, якими і є туберкульозні хворі, так особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів; особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, - один місяць служби за півтора місяця, а в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених, - один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції України.

Враховуючи, що вказана виправна колонія є інфекційним закладом, в якій позивач працювала лікарем, в розумінні статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд дійшов висновку про те, що стаж роботи позивача підлягає зарахуванню у подвійному розмірі з 01.01.2004 по 10.07.2015.

Також, судом встановлено, що згідно рішення №6 від 24.07.2023, до страхового та пільгового стажу не зараховано періоди роботи в управлінні Державної пенітенціарної служби України в Харківській області з 20.09.2003 по 10.07.2015 у зв?язку з відсутністю відомостей в реєстрі застрахованих осіб та відсутністю документів про нараховані суми грошового забезпечення відповідно до абзацу 11 п.п. 2 п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1.

Відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування, регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 березня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 5 Закону №1058-IV визначено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону №1058-IV, персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку; страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону; застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до частин першої, другої, статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.

Суд зазначає, що в разі існування у органів пенсійного фонду сумнівів у достовірності відомостей в поданих документах, ним може бути призначена перевірка, в ході якої мають перевірятися обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак, такі сумніви не можуть позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення, з урахуванням набутого стажу.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 06.03.2018 у справі №127/9055/17, наявність в органів, що призначають пенсію, права вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено пунктом 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Мінюсті України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

Однак, як встановлено судом, відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити суму грошового забезпечення та про сплачені страхові внески.

Крім того, позивачем були отримані оновлені довідки відповідно до постанови Правління Пенсійного фонду України від 04.02.2021 №3-1 "Про затвердження форми довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески та Порядку розрахунку сум грошового забезпечення, якщо документи про його нарахування та про сплачені страхові внески зберігаються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим та міста Севастополя або знищено", оновлені довідки з Державної установи "Покровська виправна колонія (17)" №2/9-1729/Кл від 30.11.2023 та №2/9-1899/Кл від 20.12.2023, та довідка з Державної установи "Харківський слідчий ізолятор® від 07.12.2023 №12/9-40.

Суд зазначає, що суд не може обмежити право позивача довести в судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним з завою про призначення пенсії.

З урахуванням наданих доказів та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно не зараховано стажу роботи у подвійному розмірі з огляду на відсутністю відомостей в реєстрі застрахованих осіб та відсутністю документів про нараховані суми грошового забезпечення відповідно до абзацу 11 п.п. 2 п.2.1 Порядку №22-1, оскільки відповідачем не вчинено дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити суму грошового забезпечення та про сплачені страхові внески.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача зарахувати стаж у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 21.07.2015 по 08.02.2016, з 09.02.2016 по 01.03.2016 та з 01.03.2016 по 10.10.2017 а також зарахування періодів до спеціального стажу (працівникові охорони здоров`я у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 01.11.1993 №909) і страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 11.10.2017 по 31.05.2022, суд зазначає таке.

Оскаржуване в даній справі рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років не містить відомостей та підстав щодо не зарахування вказаних періодів роботи до спеціального стажу (працівникові охорони здоров`я у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 01.11.1993 №909) і страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Разом із тим, відповідно до наданої довідки форми РС-право вказані періоди роботи не були зараховані відповідачем до спеціального стажу (працівникові охорони здоров`я у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 01.11.1993 №909) і страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

При цьому, записом №14,15 в трудовій книжці № НОМЕР_3 та довідкою з "Обласного протитуберкульозного диспансеру №l" Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради №248 від 21.02.2023, підтверджено, що позивач працювала в Комунальному закладі охорони здоров`я "Обласного протитуберкульозного диспансеру №l", де:

- з 21.07.2015 прийнята на посаду лікаря фтизіатра відділення легеневого туберкульозу №2;

- з 08.02.2016 звільнена за власним бажанням ст.38 К3пП України.

Також, в даній довідці зазначено, що за період з 21.07.2015 по 08.02.2016 працювала на посаді лікаря - фтизіатра на умовах повного робочого дня. Зазначено, що згідно за наказом Міністерство охорони здоров?я від 19.07.1995 року №133 "Про затвердження переліку особливо небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб" та статтею 28 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення", затвердженого Постановою Верховної Ради України №4005-ХІІ від 24.02.1994, КНП ХОР "Обласний протитуберкульозний диспансер №l" є інфекційним закладом охорони здоров?я. Тож, відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров?я, закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров?я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров?я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до записів трудової книжки №16,17,18,19,20 та довідки виданої Північно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції державної установи "Покровська виправна колонія (№17)" №2/2/10- 23/х-з від 03.03.2023 року, ОСОБА_1 :

- з 09.02.2016 року призначена на посаду начальника туберкульозного відділення спеціалізованої туберкульозної лікарні при установі Жовтневська виправна колонія (№17);

- з 01.03.2016 призначена на посаду лікаря фтизіатра;

28.07.2016 (наказ ДПгСУ №225/лд-16 від 28.07.2016) Жовтневська виправна колонія УДПтСУ в Харківській області (№17) перейменована в Покровську виправну колонію УДПтСУ в Харківській області (№17) спеціалізовану туберкульозну лікарню.

15.12.2016 (наказ МЮ України №36791/5 від 15.12.2016) Покровська виправна колонія УДПТСУ в Харківській області (№17) спеціалізована туберкульозна лікарня перейменована в державну установу "Покровська виправна колонія (№17) - спеціалізована туберкульозна лікарня".

- 31.05.2018 звільнена, відповідно до п.5 ста.35 К3пП України (в порядку переведення до Покровської спеціалізованої туберкульозної лікарні №17 філії Центру охорони здоров?я Дежавної кримінально - виконавчої служби України в Харківській області;

- з 01.06.2018 прийнята на посаду лікаря-фтизіатра Покровської спеціалізованої туберкульозної лікарні №17 філії Центру охорони здоров?я Державної кримінально - виконавчої служби України в Харківській та Луганській області.

Назву "Філія Центру охорони здоров?я Державної кримінально-виконавчої служби України в Харківській та Луганській області" замінено на Філія Державної установи "Центр охорони здоров?я Державної кримінально-виконавчої служби України в Харківській та Луганській області" (наказ МЮ України від 28.09.2018 року №3774/к).

- з 12.03.2019 переведена на посаду завідувача відділення Покровської спеціалізованої туберкульозної лікарні №17;

- з 01.09.2019 переведена на посаду завідувача відділення для хворих на заразну форму туберкульозу (хіміорезистентний туберкульоз з бактеріовиділеннями) ПСТЛ № 7 філії;

- з 01.12.2020 переведена завідувачем відділення для хворих на хіміорезистентний туберкульоз з бактеріовиділеннями зі стійкістю до фторхінолоні ;

- 01.10.2021 переведена на посаду завідувачем відділення для хворих на лікарсько - стійкий туберкульоз з бактеріовиділенням зі збереженою чутливістю до фторхінолонів ПСТЛ Nє17 філії;

- 06.02.2023 була звільнена за ст.38 К3пП України за власним бажанням.

Довідкою філії Державної установи "Центр охорони здоров?я Державної кримінально-виконавчої служби України" у Харківській та Луганській областях (філії ЦОЗ ДКВС України у Харківській та Луганській областях) підтверджується, що позивач дійсно працювала в Покровській спеціалізованій туберкульозній лікарні №17 філії ДУ "Центр охорони здоров?я Державної кримінально-виконавчої служби України" у Харківській та Луганській областях з 01.06.2018 по 06.02.2023.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1110-У1 від 10.07.2003, спільного листа Мінпраці, МОЗ та Пенсійного фонду України від 29.12.2003 №625/0/15-05/039-6, листа ХОДА Управління охорони здоров?я від 25.01.2006 №087/139, листа про надання роз`яснення від 16.03.2010 №276/13/84-10 час роботи в інфекційних закладах охорони здоров?я, зокрема в туберкульозних, зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.

Оскільки наявними у справі доказами підтверджено, що у період з 09.02.2016 по 10.10.2017 позивач займала посаду медичного працівника у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.11.1993 №909, остання має право на зарахування стажу у подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Щодо періоду 11.10.2017 по 31.05.2023 роки судом встановлено, що відповідачем не враховані як праця лікарем (працівником охорони здоров?я у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.11.1993 №909) і без зарахування стажу у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Однак, як встановлено судовим розглядом, позивач починаючи з 09.02.2016 по 06.02.2023 перебувала на лікарських посадах в туберкульозному відділенні в спеціалізованій туберкульозної лікарні, тому вказані періоди мають бути враховані до спеціального стажу в подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та як працю лікарем (працівником охорони здоров?я у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.11.1993 №909).

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про те, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №6 від 24.07.2023 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років не відповідає положенням чинного законодавства, відтак підлягає скасуванню.

Суд для ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно повторно розглянути заяву про призначення пенсії за вислугу років і зарахувати ОСОБА_1 до стажу періоди роботи на посаді медичної сестри в інституті патології хребта і суглобів імені М.І. Ситенка з 04.01.1992 по 23.01.1996, з 01.07.1999 по 10.09.2001, зарахувати періоди до спеціального стажу (працівникові охорони здоров`я у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 01.11.1993 №909) і страхового стажу в подвійному розмірі до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 01.01.2004 по 10.07.2015 року, зарахувати подвоєння стажу у відповідності до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 21.07.2015 по 08.02.2016, з 09.02.2016 по 01.03.2016 та з 01.03.2016 по 10.10.2017, а також зарахування періодів до спеціального стажу (працівникові охорони здоров`я у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 01.11.1993 №909) і страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 11.10.2017 по 31.05.2022.

При цьому, вимога до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задоволенню не підлягає, оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 не приймалось.

Приписами ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Витрати зі сплати судового збору не підлягають розподілу, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ухвали суду від 18.01.2024 року.

Керуючись ст.ст.19, 139, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна, буд.83, м.Одеса, 65012, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд.5, Держпром, під.3, пов.2, м.Харків, 61022, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов?язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №6 від 24.07.2023 про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у призначенні пенсії за вислугу років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в в Одеській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за вислугу років зарахувавши ОСОБА_1 , до стажу:

- періоди роботи на посаді медичної сестри в інституті патології хребта і суглобів імені М.І. Ситенка з 04.01.1992 по 23.01.1996, з 01.07.1999 по 10.09.2001;

- зарахувати періоди до спеціального стажу (працівникові охорон здоров`я у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 01.11.1993 №909) і страхового стажу в подвійному розмірі до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 01.01.2004 по 10.07.2015, а саме: 01.01.2004 по 27.02.2004 на посаді лікаря-фтизіатра міжобласної туберкульозної лікарні у складі Жовтневської виправної колонії (№17); 27.02.2004 по 08.04.2006 на посаді начальника туберкульозного відділення лікувального закладу при установі для чоловіків, засуджених до позбавлення волі на певний строк, які хворі на туберкульоз при ЖВК (№17), на правах лікувальної; 18.03.2011 по 10.08.2011 на посаді начальника туберкульозного відділення лікар фтизіатр спеціалізованої туберкульозної лікарні при установі для чоловіків засуджених до позбавлення волі на певний строк, які хворі на туберкульоз ЖВК управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Харківській області (№17); 10.08.2012 по 14.03.2014 на посаді начальник відділення - лікар фтизіатр туберкульозного відділення спеціалізованої туберкульозної лікарні при установі для чоловіків засуджених до позбавлення волі на певний строк, які хворі на туберкульоз ЖВК управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Харківській області (№17); 14.03.2014 по 10.07.2015 на посаді заступника начальника лікарні з медичних питань - лікар спеціалізованої туберкульозної лікарні при установі для чоловіків засуджених до позбавлення волі на певний строк, які хворі на туберкульоз ЖВК управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№17) - спеціалізованої туберкульозної лікарні;

- зарахувати подвоєння стажу у відповідності до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 21.07.2015 по 08.02.2016 на посаді лікаря-фтизіатра відділення легеневого туберкульозу №2 в Комунальному закладі охорони здоров`я "Обласного протитуберкульозного диспансеру №1"; з 09.02.2016 по 01.03.2016 на посаді начальника туберкульозного відділення спеціалізованої туберкульозної лікарні при установі ЖВК (№17); з 01.03.2016 по 10.10.2017 на посаді лікаря-фтизіатра спеціалізованої туберкульозної лікарні при установі ЖВК (№17);

- зарахувати періоди до спеціального стажу (працівникові охорони здоров`я у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 01.11.1993 №909) і страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 11.10.2017 по 31.05.2022, а саме: з 11.10.2017 по 31.05.2018 на посаді лікаря-фтизіатра спеціалізованої туберкульозної лікарні при установі ЖВК (№17); з 01.06.2018 по 12.03.2019 на посаді лікаря-фтизіатра Покровської спеціалізованої туберкульозної лікарні №17 філії Центру охорони здоров`я Державної кримінально - виконавчої служби України в Харківській та Луганській області; з 12.03.2019 по 01.09.2019 на посаді завідувача відділення Покровської спеціалізованої туберкульозної лікарні №17 філії; з 01.09.2019 по 01.12.2020 на посаді відділення для хворих на заразну форму туберкульозу (хіміорезистентний туберкульоз з бактеріовиділеннями) ПСТЛ №17 філії; з 01.12.2020 по 01.10.2021 на посаді завідувача відділення для хворих на хіміорезистентний туберкульоз з бактеріовиділеннями зі стійкістю до фторхінолоні ПСТЛ №17 філії; з 01.10.2021 по 06.02.2023 на посаді завідувача відділення для хворих на лікарсько-стійкий туберкульоз з бактеріовиділенням зі збереженою чутливістю до фторхінолонів ПСТЛ №17 та призначити пенсію з 17.03.2023 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан на території України, у зв`язку з бойовими діями на території м.Харків та Харківської області, повний текст рішення складено 06 січня 2025 року.

Суддя Лариса МАР`ЄНКО