Справа № 373/2806/24
Суддя: Рева О. І.
Дата ухвалення: 2025-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 373/2806/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2025 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Реви О. І.,

за участю:

секретаря судових засідань Хоменко Н. І.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяславі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивач 10.12.2024 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови № 905 від 30.11.2024, винесеної тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 2101 КУпАП у виді штрафу у розмірі 25 500,00 грн. Справу про адміністративне правопорушення просить закрити.

17.12.2024 судом було постановлено ухвалу про відкриття провадження в справі та призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ч. 1 ст. 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Диспозиція ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Зідно із ч. 1 та 2 ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово- облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 КУпАП (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Згідно з пунктами 1, 7 та абзацом одинадцятим пункту 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Частиною 2 статті 235 КУпАП визначено, що від імені територіальних органів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Наказом Міністерства оборони України № 3 від 01.01.2024 затверджена Інструкція зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, яка визначає процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Так у п. 2 такої Інструкції визначено, що уповноважені посадові особи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, яким надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1, 211 КУпАП, визначаються наказами керівників відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Протокол складає уповноважена посадова особа територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Під час складання протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, уповноваженою особою, яка складає протокол, доводиться зміст статті 63 Конституції України та роз`яснюються права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка в протоколі та ставиться підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Протокол підписується уповноваженою посадовою особою, яка його склала, та особою, яка притягується до адміністративної відповідальності. За наявності свідків протокол може бути підписано також і цими особами. Уповноважена посадова особа, яка склала протокол, пропонує особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, ознайомитися із складеним протоколом, дати письмове пояснення по суті вчиненого правопорушення із проставлянням свого підпису та дати. Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, можуть бути викладені на окремому аркуші з відміткою про це в протоколі. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право робити зауваження і надавати пояснення щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

У разі відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу уповноважена посадова особа, яка складала протокол, робить про це відповідний запис та засвідчує його своїм підписом із зазначенням дати.

Пунктами 9-11 розділу II Інструкції визначено, що матеріали справи про адміністративне правопорушення подаються уповноваженою посадовою особою, яка склала протокол, керівнику територіального центру комплектування та соціальної підтримки, для її розгляду у порядку, визначеному КУпАП.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Постанова заповнюється державною мовою друкованим способом або від руки розбірливим почерком. У справі керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який її розглядає, відповідно до статті 284 КУпАП виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про закриття справи.

Відповідачем фактично нічого з перерахованого вище зроблено не було. Час і місце вчинення адміністративного правопорушення в протоколі №905 від 21.11.2024 не зазначені. Окрім цього, в протоколі №905 вказано, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 23.11.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , кабінет №8, але справу розглянули без його відома 30.11.2024 в м. Бориспіль у ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Про те, що справа буде розглядатись 30.11.2024 у ІНФОРМАЦІЯ_4 в АДРЕСА_1 його ніхто не повідомляв. Тому вважає, що відповідач свідомо змінив дату розгляду справи, щоб без врахування його доводів одразу визнати його винуватим.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Копію ухвали суду від 17.12.2024, позовну заяву з додатками відповідачем отримано 24.12.2024.

У встановлений судом строк від відповідача відзиву на позовну заяву не надійшло.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийнято оскаржуване рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з статтею 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Вказані вище завдання при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відповідач не виконав та виніс постанову, яка не відповідає вимогам закону, враховуючи таке.

У відповідності до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку (стаття 210 КУпАП).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративне правопорушення і накладати адміністративне стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою КМУ № 154 від 23.02.2022, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

З метою забезпечення виконання завдань та визначених функцій районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у їх складі утворюються структурні підрозділи (відділи, відділення, групи, служби), які провадять діяльність відповідно до положення про структурний підрозділ районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що затверджується керівником районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, в тому числі, розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 КУпАП, і накладати адміністративні стягнення.

Судом встановлено, що 21.11.2024 посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_5 відносно ОСОБА_1 був складений протокол № 905 про адміністративне правопорушення з якого вбачається, що ОСОБА_1 був належним чином оповіщений про прибуття 21.11.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_5 , але відмовився від отримання повістки. Однак, у строки визначені у повістці не прибув, чим порушив абзац 2 пункт 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та абзац 1 пункт 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Протокол містить посилання на те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відбудеться о 10:00 23.11.2024 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Проте, розгляд справи відбувся 30.11.2024 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Постановою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 за справою про адміністративне правопорушення № 905 від 30.11.2024, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 грн.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 розглянув ТВО керівника районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та за результатами розгляду справи цією ж особою винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

За приписами ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Як вбачається з оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, тобто у тому, що він відмовився від отримання повістки на прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_7 , чим порушив абзац 1, пункт 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абзац 2, пункт 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Даних про те, що ОСОБА_1 було сповіщено про розгляд справи щодо нього в іншу дату, аніж та, що зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення, оскаржувана постанова не містить.

Одним із питань, які вирішує посадова особа при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення є перевірка правильності складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 256 КУпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, поміж іншим, час вчинення адміністративного правопорушення.

Визнаючи ОСОБА_1 винним (винуватим) у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 не встановив під час розгляду справи часу (дати) вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, хоча така обставина відповідно до вимог КУпАП є обов`язковою для встановлення під час перевірки правильності складення протоколу про адміністративне правопорушення і є одним з елементів об`єктивної сторони складу правопорушення.

Також, одним з доводів, в обґрунтування позовної вимоги про скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення № 905 від 30.11.2024 позивач зазначав, що розгляд справи проведено у його відсутність.

Відповідачем не спростовані доводи позивача про недотримання процедури та порядку повідомлення його з датою та часом розгляду справи про адміністративне правопорушення.

З урахуванням наведеного, недотримання відповідачем процедурних приписів законодавства України про адміністративні правопорушення, є самостійними підставами для скасування оскаржуваної постанови.

Водночас, суд звертає увагу на те, що норми Кодексу України про адміністративні правопорушення зобов`язують призначати стягнення в межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, та з урахуванням обставин, встановлених статтею 33 КУпАП. Однак, відповідач без належного обґрунтування застосував до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у максимальному розмірі, передбаченому санкцією закону.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні відносно суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

ІНФОРМАЦІЯ_8 як суб`єктом владних повноважень, на якого ч. 2 ст. 77 КАСУ покладає обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не доведено обґрунтованість та правомірність оскаржуваної постанови.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що справу слід направити на новий розгляд до компетентного органу - ІНФОРМАЦІЯ_9 , оскільки були порушені права ОСОБА_1 , що визначені ст. 268 КУпАП, а уповноваженою особою відповідача не були дотримані приписи Глави 22 КУпАП, що регламентують порядок розгляд справ про адміністративне правопорушення.

Підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за наявних у справі доказів, суд не вбачає, оскільки встановлення обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення і визначені в ст. 280 КУпАП є прерогативою та обов`язком органу (посадової особи), визначеної ст. 235 КУпАП.

Таким чином, позов має бути задоволеним частково.

За приписом ч. 3 ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Позивачем при оскарженні до суду постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності мав бути сплачений судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на день звернення з позовом до суду становив 605,60 грн. Ним же, при зверненні з позовом до суду, був сплачений судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, 605 грн 60 коп. судових витрат має бути стягнуто на користь позивача із відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань, а 605 грн 60 коп. можуть бути повернуті позивачу відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Згідно ст. ст. 139, 243-246, 286 КАС України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову № 905 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 30.11.2024, винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_2 якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Справу за протоколом про адміністративне правопорушення №905 від 21.11.2024 щодо ОСОБА_1 направити на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_9 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_10 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Суддя О. І. Рева