Справа № 380/3133/24
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2025-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/3133/24 пров. № А/857/11237/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Матковської З. М., Ніколіна В. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2024 року (головуючий суддя Чаплик І.Д., м. Львів) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобовґязання вчи нити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив:

- визнати протиправною відмову, викладену в листі від 12.01.2024 №1056-37861/М-52/8-1300/24 у переведенні ОСОБА_1 , на пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України № 2262 «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з урахуванням вислуги років, у загальному розмірі 30 років 10 місяців 02 дні;

- зобов`язати відповідача перевести його на пенсію за вислугу років згідно п. «а» ст. 12 Закону України № 2262 «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб», з урахуванням вислуги років, у загальному розмірі 30 років 10 місяців 02 дні з 26 березня 2021 року та здійснити перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням виплачених коштів.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за вислугу років згідно з п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести з 26.12.2023 ОСОБА_1 на пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та здійснити перерахунок і виплату пенсії за вислугу років з урахуванням фактично сплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку, просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати і у задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що предметом спору у даній справі є наявність права позивача щодо призначення з пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі визначено Законом України від 9 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон - 2262).

Відповідно до ст. 10 Закону-2262 призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 Закону-2262, здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Формування грошового забезпечення, з якого проводиться призначення (перерахунок) пенсій військовослужбовцям силових відомств, не входить до компетенції головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Статтею 48 Закону № 2262-ХІІ визначено, що заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки.

У разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Згідно з пунктом «а» статті 12 Закону № 2262 пенсії за вислугу років призначаються, зокрема, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Відповідно до п. «б» ст. 13 Закону-2262 особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України (пункт «б» статті 12): за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції листом від 17.05.2021 № 1102/5 скеровано подання про призначення пенсії згідно п. «б» ст. 12 ) ОСОБА_1 , зокрема подання, грошовий атестат, заява позивача (копія подання міститься в матеріалах судової справи).

Як вбачається з подання про призначення пенсії, ОСОБА_1 . звільнений у запас Збройних Сил України за ст.. 77 п. 1 п.п.2 (через хворобу).

Відповідно до подання вислуга років станом на 25.03.2021 для призначення пенсії складає 23 роки 06 місяців 26 днів.

Страховий стаж станом на 25.03.2021 для призначення пенсії складав 05 років 08 місяців 26 днів (заповнюється для призначення пенсії згідно п. «б» ст. 12 Закону - 2262)

Всього 29 років 03 місяці 22 дні станом на 13.02.2023 складає 21 рік 08 місяців 28 днів.

Згідно із витягом з наказу по особовому складу від 25.03.2021 № 23/ОС - 21 Міністерства юстиції України Державної установи «Миколаївська виправна колонія (№ 50)» календарна вислуга років на день звільнення зі служби становить 23 роки 06 місяців 26 днів, загальний стаж - 29 років 03 місяці 22 дні.

За матеріалами пенсійної справи з 26.03.2021, призначена пенсія за вислугу років у розмірі 54 % (за 25 років - 50 % + 4 % за 4 роки стажу) відповідних сум грошового забезпечення відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 2262 в редакції чинній на дату призначення пенсії.

Отже, на час звільнення зі служби позивач не набув права на призначення пенсії за вислугу років на загальних підставах відповідно до п.п. «а» ч. 1 ст.12 Закону 2262.

Враховуючи зазначене, було призначено пенсію відповідно до пункту «б» статті 12 Закону № 2262 у розмірі 54 % відповідних сум грошового забезпечення (копія протоколу міститься в матеріалах судової справи).

При цьому звертає увагу на те, що пенсія призначена з врахуванням страхового стажу.

Зарахування страхового стажу до календарної вислуги років для призначення пенсії за вислугу років дана стаття не передбачає.

Отже, Головне управління Пенсійного фронду України у Львівській області не мало правових підстав щодо призначення пенсії відповідно до п. «а» ст.12 Закону -2262 на підставі документів скерованих уповноваженим органом.

Позивач не мав на час звільнення необхідної календарної вислуги років, а саме 25 календарних роки і більше.

Призначену пенсію позивач не оскаржував.

Окрім того, з документами для призначення пенсії позивач був ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис ( на заяві). Документи, сформовані уповноваженим органом та скеровані до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, позивач не оскаржував.

Стаття 17 Закону № 2262-ХІІ визначає вичерпний перелік видів служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначенні пенсії.

Жодної відсилочної норми вказана стаття не містить, а також не містить посилання на те, що види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії можуть бути встановлені підзаконними актами..

Крім того, в Законі № 2262-ХІІ не зазначено, що пенсію за вислугу років можна призначати особам із зарахуванням страхового стажу до календарної вислуги років.

Верховний Суд неодноразово висловлював свою позицію з приводу вирішення аналогічних спірних правовідносин. У постановах від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17, від 19 вересня 2018 року у справі № 725/1959/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 161/4876/17, від 22.01.2019у справі № 295/10742/16-а, Верховний Суд дійшов до висновку, що Законом - 2262 не встановлено, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності вислуги років, обчисленої на пільгових умовах, а вказаним Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності необхідної календарної вислуги років, та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 750/10827/16-а, а саме щодо відсутності підстав для призначенні пенсії за вислугу років за вислугу, обчисленої на пільгових умовах.

Календарний рік - це рік, який особа фактично відпрацювала на займаній посаді.

Пенсія відповідно до Закону -2262, як зазначалось вище, призначається на підставі документів, скерованих уповноваженим органом.

Враховуючи викладене, апелянт вважає, що період служби на пільгових умовах відповідно до положень Порядку № 393 в розумінні ч. 2 ст. 17 Закону 2262, не може бути зарахований до календарної вислуги років.

Окрім того, застосуванню підлягає саме Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки у відповідності до частини 4 статі 9 КАС України, він має вищу юридичну силу.

При цьому, звертає на те, що законодавець розмежовує такі поняття як «вислуга років» та «календарна вислуга років», та страховий стаж.

При цьому, для отримання права на призначення пенсії за вислугу років обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному Законом розмірі, а до цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні не передбачено.

Статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ визначено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393, зі змінами «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб», в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393» чинній на момент звернення позивача із заявою, установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» із статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються служба в органах внутрішніх справ на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Згідно пункту 2-1 Постанови № 393, для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Пунктом 3 Постанови № 393 визначено, що до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця на заставах, постах, у комендатурах, відділеннях КПП, маневрових групах зі змінними заставами, на кораблях і катерах, що несуть службу по охороні державного кордону України, інших підрозділах Державної прикордонної служби за Переліком, затверджуваним Адміністрацією Державної прикордонної служби України.

У постанові Верховного Суду від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а, у якій колегія суддів дійшла висновку, що Законом-2262 передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів. Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

У зазначеній постанові колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про необґрунтованість висновків про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, оскільки цей висновок ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Проте, приймаючи висновок, викладений у постанові від 03 березня 2021 року у справі № 805/3923/18-а, Верховний Суд виходив з того, що редакція пункту 3 Постанови № 393 чинна на момент розгляду справи № 805/3923/18-а на відміну від статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачала можливість зарахування пільгової вислуги років до стажу для призначення пенсії за вислугу років, оскільки абзац 1 пункту 3 Постанови № 393 до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393» встановлював, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах [...] час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів [...], тож суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно не було враховано приписи підзаконного нормативно-правового акту.

Після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393», і стаття 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і Постанова № 393 встановлюють однакове правове регулювання спірних правовідносин в частині розмежування календарної та пільгової вислуги, порядку їх обчислення та застосування.

Тобто, постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №. 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393» змінено правове регулювання щодо врахування пільгової вислуги років при призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Виходячи з положень статті 12 Закону -2262 та пунктів 1 та 2-1 Постанови № 393 календарна вислуга застосовується для призначення пенсії за вислугу років, а пункт 3 Постанови № 393 визначає, що певні періоди, зокрема час проходження служби на заставах, постах, у комендатурах, відділеннях КПП, маневрових групах зі змінними заставами, на кораблях і катерах, що несуть службу по охороні державного кордону України, інших підрозділах Державної прикордонної служби за Переліком, затверджуваним Адміністрацією Державної прикордонної служби України, підлягають пільговому обчисленню для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.

Таким чином, висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 03 березня 2021 року у справі № 805/3923/18-а, ґрунтуються на іншому правовому регулюванні, а тому не можуть бути враховані при розгляді цієї справи, оскільки втратили свою актуальність для цього спору.

Отже, згідно з законодавством, чинним на час виникнення спірних відносин, необхідною умовою для призначення спірної пенсії є наявність необхідної календарної вислуги років.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 31.08.2023 у справі № 200/4951/22 та від 11.09.2023 у справі №480/4827/22, у яких Суд серед іншого дійшов висновку, що для призначення пенсії за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років могла бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393 в редакції, чинній до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України № 119 від 16 лютого 2022 року.

Окрім того, звертає увагу на правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15 січня 2024 року у справі № 240/22910/22 де Верховний суд дійшов висновку, що редакція Порядку 393 до внесення змін передбачала зарахування календарної вислуги років на пільгових умовах для призначення пенсії за вислугу років за Законом № 2262. Натомість новою редакцією пункту 3 Порядку 393 передбачено зарахування останньої тільки для визначення розміру пенсії.

З огляду на це, суд дійшов висновку, що для призначення пенсії за вислугу років за Законом-2262 календарна вислуга років могла бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку 393 в редакції чинній до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України № 119 від 16.02.2022.

У цій справі Верховний Суд виклав правовий висновок, відповідно до якого положення Закону -2262 та Порядку 393 відповідають вимогам частини третьої статі 46 Конституції України (пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя , не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом), а також вимогам стосовно якості та передбачуваності закону, мають легітимну мету , зокрема, спрямовані на проведення в Україні реформи соціального забезпечення, яка серед іншого передбачає побудову нової системи соціального забезпечення на основі принципів соціальної справедливості та максимальної реалізації для всіх осіб».

Окрім того, призначення пенсії ОСОБА_1 (календарна вислуга якого становить років 23 роки 06 місяців 26 днів) з урахуванням загального стажу - 29 років 03 місяці 22 дні, відповідно до п. «а» ст. 12 Закону -2262 ставить в неоднакове становище із особами, яким було призначено пенсію в той самий час як і ОСОБА_1 , але із врахуванням наявності календарної вислуги років 25 календарних роки і більше.

Окрім того, на момент призначення пенсії ОСОБА_1 відповідно до п. «б» ст. 12 Закону -2262 існувала практика Верховного Суду, яка підтверджувала правомірність дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, а саме умов призначення пенсії за вислугу років.

Зміна правової позиції Верховного Суду з даного питання не створює підстав для перегляду пенсійного забезпечення ОСОБА_1 .

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно витягу з наказу Державної установи «Миколаївська виправна колонія (№50)» Міністерства юстиції України (по особовому складу) від 25.03.2021 №23/ОС-21, старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки державної установи «Миколаївська виправна колонія (№50)» з 25.03.2021 звільнено у запас Збройних Сил України за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу). Вислуга років на день звільнення становить: в календарному обчисленні - 23 роки 6 місяців 26 днів, у пільговому обчисленні - 30 років 10 місяців 02 дні.

З 26.03.2021 позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 54% сум грошового забезпечення. Зазначене не заперечується сторонами.

26.12.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення його на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Листом від 12.01.2024 №1056-37881/М-52/8-1300/24 відповідач вказав, що підстави для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ та відповідно до обчислення пенсії згідно з пунктом «а» статті 13 Закону відсутні, оскільки стаж служби в поліції на день звільнення 25.03.2021 становить 23 роки 06 місяців 26 днів.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України від 23.06.2005 № 2713-ІV «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» (далі - Закон №2713-ІV) служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у даній справі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж», «з» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Згідно з частиною 4 статті 17 Закону № 2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Відповідно до статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З огляду на це, суд слушно зауважив, що законодавець чітко встановлює можливість призначення пенсії за вислугу років, із зарахуванням в її період вислуги років на пільгових умовах.

Відповідно, на виконання зазначених вимог Закону №2262-ХІІ постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 визначено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі - Постанова №393).

Пунктом 1 Постанови №393 установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» і «з» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховується, зокрема, служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній кримінально-виконавчій службі, податковій міліції на посадах начальницького і рядового складу, в Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро, Бюро економічної безпеки на посадах начальницького складу з дня призначення на відповідну посаду.

Відповідно до підпункту «г» пункту 3 Постанови №393 час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби враховується до вислуги років, як один місяць служби за сорок днів.

Наказом Міністерства юстиції України від 10.04.2013 №669/5 затверджено Перелік посад та порядок встановлення пільгового заліку вислуги років для призначення пенсій особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України. Підпунктом 1.1 Загальних положень вказаного переліку, визначено, що особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, посади яких не передбачені Переліком посад та порядком встановлення пільгового заліку вислуги років для призначення пенсій особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України (далі - Перелік), пільговий залік вислуги років для призначення пенсій зараховується на умовах один місяць служби за сорок днів.

У постанові від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а Верховний Суд дійшов висновку, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

При цьому, Верховний Суд відступив від правових висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17.

З огляду на наведені вище висновки Верховного Суду у справі №805/3923/18-а суд першої інстанції правильно вважав, що передбачена Постановою №393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону №2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.

Статтею 1 Закону №2262-ХІІ передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Отже, Закон №2262-ХІІ як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Визначення у Законі №2262-ХІІ вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині 4 статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Передбачена Законом №2262-ХІІ календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

При цьому, передбачені статтею 17-1 Закону №2262-ХІІ пільгові умови призначення пенсій відповідно до Постанови 393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років. Таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ.

Відтак, призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №480/4241/18.

Як уже зазначалось вище, позивач, відповідно до витягу із наказу Державної установи «Миколаївська виправна колонія (№50)» Міністерства юстиції України (по особовому складу) від 25.03.2021 №23/ОС-21, старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки державної установи «Миколаївська виправна колонія (№50)» з 25.03.2021 звільнено у запас Збройних Сил України за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу). Вислуга років на день звільнення становить: в календарному обчисленні - 23 роки 6 місяців 26 днів, у пільговому обчисленні - 30 років 10 місяців 02 дні.

При цьому, позивач не має календарної вислуги років для призначення пенсії, проте, в нього наявний відповідний пільговий стаж, відповідно до приписів пункту 2 Постанови № 393.

Враховуючи, що позивач проходив службу, яка передбачена Постановою № 393, суд дійшов підставного висновку, що позивач має право на обрахування вислуги років в пільговому розрахунку. Відтак, відповідач дійшов необґрунтованого висновку щодо відсутності у позивача, станом на час звільнення, необхідного стажу для призначення йому пенсії за вислугою років згідно із п. «а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та безпідставно відмовив позивачу у переводі із пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» ст. 12 Закону № 2262.

Отже, позивач має право на обрахування вислуги років в пільговому розрахунку та переведення з пенсії по інвалідності згідно Закону № 2262-ХІІ.

Надаючи оцінку твердженням відповідача про внесення змін до Постанови №393, яким змінено порядок застосування календарної та пільгової вислуги років при призначенні та обчисленні розміру пенсії відповідно до Закону №2262-ХІІ то суд першої інстанції правильно вказав, що до 16.02.2022 зміст Постанови №393 вказував на те, що пільгове обчислення вислуги років передбачене в цілях саме призначення пенсії, що відповідало вимогам статті 17-1 Закону №2262-ХІІ, на виконання якої і було затверджено Порядок №393.

Постановою від 16.02.2022 №119 Кабінетом Міністрів України до Постанови №393 внесено зміни, якими, серед іншого, перший абзац пункту 3 Постанови №393 викладено у наступній редакції:

«До вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах…».

Отже, вказаними змінами запроваджено пільгове зарахування вислуги років не під час визначення права на призначення пенсії, а в цілях визначення розміру пенсії.

При цьому, суд першої інстанції правильно вважав, що оскільки позивач набув право на призначення у березні 2021 року, під час дії попередньої редакції Порядку № 393, то відповідно зміни, внесені до нього постановою Кабміну № 119, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, бо відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, оскільки позивач був звільнений зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України та отримав право на пенсію за вислугу років у березні 2021 року, до внесення змін до Постанови №393, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу у переведенні на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Наведене узгоджується із висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 27.03.2024 у справі №160/888/23 та в ухвалі від 02.04.2024 у справі №200/1129/23.

Також, судом першої інстанції правильно враховано, що питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон), крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02 листопада 2006 року № 1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402 (далі - Порядок № 3-1).

Так, пунктом 1 Порядку № 3-1 встановлено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи). Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Абзацом першим пункту 4 Порядку № 3-1 визначено, що заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності - його законним представником за місцем його проживання.

Днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дати їх відправлення (абзац перший пункту 6 Порядку № 3-1).

Пунктом 14 Порядку № 3-1 визначено:

Орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою;

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший і поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсії, при поданні заявником всіх необхідних документів;

Заяви осіб про призначення, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі обліку заяв про призначення пенсії згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (додаток 3);

Заявнику або посадовій особі уповноваженого структурного підрозділу органом, що призначає пенсії, видається розписка - повідомлення із зазначенням дати приймання заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати в тримісячний термін з дня прийняття заяви (додаток 4).

Згідно з пунктом 16 Порядку № 3-1 при прийманні документів для призначення пенсії орган, що призначає пенсії: перевіряє правильність оформлення заяви й подання про призначення пенсії, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; здійснює попередню перевірку змісту і належного оформлення представлених документів; перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження. Орган, що призначає пенсії, має право вимагати від міністерств та інших органів, заявників дооформлення поданих документів, а також подання додаткових документів та перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії (пункт 17 Порядку № 3-1).

З урахуванням наведеного вище, суд дійшов підставного висновку, що позивач має право на переведення та перерахунок пенсії за пунктом «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ з дня звернення (26.12.2023), оскільки в даному випадку діє заявочний принцип, тобто дата, з якої буде проведено переведення та перерахунок, залежить не від дати, коли виникло право на перерахунок, а від дати, коли особа звернулась до Пенсійного фонду за таким перерахунком. З заявою про переведення на інший пункт пенсії за вислугу років позивач звернувся саме 26.12.2023, про що свідчать матеріали справи.

Крім того, первинне призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 12 Закону № 2262-ХІІ, позивач не оскаржив. Станом на момент призначення пенсії відповідач не мав підстав для визначення вислуги років позивача у іншому, ніж було вчинено, розмірі.

Відтак, суд першої інстанції вірно вважав за необхідне задовольнити позов шляхом визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в переведенні позивача на пенсію за вислугу років згідно з п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести з 26.12.2023 позивача на пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та здійснити перерахунок і виплату пенсії за вислугу років з урахуванням фактично сплачених сум.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, відтак рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області - залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2024 року у справі №380/3133/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді З. М. Матковська
В. В. Ніколін