Справа № 400/10649/24
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2024-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 грудня 2024 р. № 400/10649/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Брагар В. С. у порядку письмового провадження розглянувши адміністративну справу

за позовомГоловного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005,
до відповідачаФізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
простягнення податкового боргу у сумі 60 324,07 грн,
Головне управління ДПС у Миколаївській області (далі - позивач) звернулося з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить суд стягнути податковий борг в сумі 60 324,07 грн.. на користь Державного бюджету України та місцевого бюджету Сухоєланецької ТГ.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що за відповідачем рахується податковий борг в сумі 60 324,07 грн. Вказав, що стосовно відповідача була прийнята податкова вимога форми "Ф" від 29.03.2024 №0-1429 проте вжиті позивачем заходи не призвели до добровільного погашення відповідачем заборгованості, що зумовило звернення до суду з позовом.

Ухвалою суду від 14.11.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Від відповідача до суду відзив не надходив, копію вищезазначеної ухвали суд направив відповідачу, яка не була вручена відповідачу та повернута до суду. Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З врахуванням положень ч. 1, 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України та з урахуванням заяви про зменшення позовних вимоги справа вирішується на підставі наявних у ній доказів у письмовому провадженні.

Дослідив матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне.

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що відповідач перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Миколаївській області та є платником податку.

За відповідачем рахується податковий борг в сумі 60324,07 грн. з податку на доходи фізичних осіб та з військового збору та єдиного податку з фізичних осіб.

Податок на доходи фізичних осіб (11010500) нараховано згідно з податковою декларацією про майновий стан і доходи від 08.02.2022 року № у сумі 500,40 грн., строк сплати - 21.02.2022, часткова сплата - 5,36 грн., залишок несплаченого зобов`язання - 495,04 грн., за період 2021 року.

Військовий збір (11011001) нараховано згідно з податковою декларацією про майновий стан і доходи від 08.02.2022 № у сумі 41,70 грн., строк сплати - 21.02.2022, часткова сплата - 30,32 грн., залишок несплаченого зобов`язання - 11,38 грн., за період 2021 року.

Єдиний податок з фізичних осіб (18050400) у сумі 59 817,65 грн., 1.нараховано згідно з податковою декларацією № від 06.10.2023 у сумі 5 899 грн., строк сплати - 20.11.2023, часткова сплата - 3 141,91 грн., залишок несплаченого зобов`язання - 2 757,09 грн., за період ІІІ кв. 2023 року.; 2. Нараховано згідно з податковою декларацією № від 09.02.2024 у сумі 10 642,96 грн., строк сплати - 19.02.2024, за період 2023 року.; 3. Нараховано згідно з податковою декларацією № від 19.04.2024 у сумі 15 287,90 грн., строк сплати - 20.05.2024, за період І кв. 2024.; 4. Нараховано згідно з податковою декларацією № від 31.07.2024 у сумі 31 129,80 грн., строк сплати - 19.08.2024, за період ІІ кв. 2024.

Стосовно відповідача була прийнята податкова вимога форми «Ф» від 29.03.2024 року №0-1429 проте вжиті позивачем заходи не призвели до добровільного погашення відповідачем заборгованості.

Таким чином, згідно розрахунку позивача та доданих доказів, непогашений податковий борг відповідача складає 60324,07 грн.

Суд зазначає, що податкова вимога ані в адміністративному ані в судовому порядку не оскаржувалось, отже є податкове зобов`язання є узгодженим.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідачем не погашено наявний податковий борг, податкову вимогу не оскаржено.

Таким чином, податковий борг, визначений податковими повідомленнями -рішеннями, набув статусу узгодженого.

Суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (далі ПК України).

Відповідно до п.п. 14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 59.1 ст.59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 59.4 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Підпунктом 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

За змістом пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим кодексом для подання податкової декларації.

Згідно з пп. 2 п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України другою групою платників єдиного податку, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, є: фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Дія цього підпункту не поширюється на фізичних осіб - підприємців, які надають посередницькі послуги з купівлі, продажу, оренди та оцінювання нерухомого майна (група 70.31 КВЕД ДК 009:2005), послуги з надання доступу до мережі Інтернет, а також здійснюють діяльність з виробництва, постачання, продажу (реалізації) ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння. Такі фізичні особи - підприємці належать виключно до третьої групи платників єдиного податку, якщо відповідають вимогам, встановленим для такої групи;.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач перебуває на 3 групі платника єдиного податку.

Відповідно до п. 293.1 ст. 293 ПК України ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановив суд, податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб виник на підставі самостійно поданої платником податків декларації.

На підставі норм статті 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Тобто, сума заборгованості відповідача виникла у зв`язку із непогашенням податкового зобов`язання, як набуло статусу узгодженого.

Як встановлено судом, відповідач суму податкового боргу у визначені строки не сплатив. Разом з тим, жодних доказів на підтвердження сплати відповідачем заборгованості у розмірі 60 324,07 грн. станом на момент розгляду справи до суду ні з боку відповідача, ні з боку позивача не надходило. Доказів оскарження нарахованих платежів відповідачем суду не надано, таким чином сума податкового боргу за вказаними податковими повідомленнями-рішеннями є узгодженою.

Наявність податкового боргу відповідача підтверджена податковим органом.

Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України, визначено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

При цьому, пунктом 41.2 статті 41 ПК України передбачено, що органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Таким чином, позивач є органом державної влади, повноваження якого на звернення до суду із позовом про стягнення податкового боргу прямо визначені законодавством України.

Згідно з п.95.2 ст.95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Як вже встановлено судом, податкова вимога надсилалась відповідачу.

Відповідно до абз.1 п.95.3 ст. 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно з п. 95.4 ст. 95 ПК України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, за відсутності добровільної сплати відповідачем суми заборгованості у розмірі 60 324,07 грн., вказана сума податкового боргу підлягає стягненню з відповідача за рішенням суду.

З огляду на викладене враховуючи відсутність в матеріалах справи відзиву на позовну заяву або будь-яких інших документів (доказів), які б спростовували доводи позивача щодо наявності у відповідача податкового боргу з податку на прибуток та з військового збору та єдиного податку з фізичних осіб у загальному розмірі 60 324,07 грн. суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ГУ ДПС у Миколаївській області є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Оскільки спір вирішено на користь позивача як суб`єкта владних повноважень, а також за відсутністю витрат позивача, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати (судовий збір), згідно з ч.2 ст.139 КАС України стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код ВП 44104027) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу в сумі 60 324, 07 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) податковий борг у сумі 60 324,07 грн (шістдесят тисяч триста двадцять чотири гривні 07 коп..):

- податку на доходи з фізичних осіб у сумі 495,04 грн. на користь зведеного бюджету Держави та Сухоєланецької ТГ;

- військового збору з фізичних осіб у сумі 11,38 грн. на користь бюджету Держави;

- єдиного податку з фізичних осіб у сумі 59 817,65 грн. на користь місцевого бюджету Сухоєланецької ТГ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. С. Брагар