Справа № 140/5287/24
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2025-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/5287/24 пров. № А/857/23505/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05.09.2024р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання видати довідку про обставини травми (суддя суду І інстанції: Денисюк Р.С., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 05.09.2024р., м.Луцьк; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

13.05.2024р. (згідно з відбитком календарного штемпеля на поштовому відправленні) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнання протиправною бездіяльність відповідача Військової частини НОМЕР_1 , що полягає в ненаданні ОСОБА_1 довідки про обставини травми, отриманої 04.06.2022р., згідно додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затв. наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008р.;

зобов`язати відповідача Військову частину НОМЕР_1 видати довідку про обставини травми, отриманої 04.06.2022р., згідно додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затв. наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008р. (а.с.1-10, 57).

Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників страви (у письмовому провадженні) за наявними матеріалами справи (а.с.59 і на звороті).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05.09.2024р. в задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.80-83).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач ОСОБА_1 , який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлені позовні вимоги задовольнити (а.с.86-91).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що у період з 04.06.2022р. по 14.06.2022р. він брав безпосередню участь в бойових діях, перебуваючи на позиціях; 04.06.2022р. під час виконання бойових завдань на позиціях ним було отримано мінно-вибухову травму, закриту черепну-мозкову травму.

Враховуючи положення ч.5 ст.260 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та п.3 розділу І Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затв. наказом Міністерства оборони України № 332 від 27.10.2021р., травма отримана ним 04.06.2022р. в районі ведення бойових дій внаслідок бойових уражень і, відповідно, факт її отримання не вимагає проведення службового розслідування.

Відтак, Інструкція № 332 не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Також травма, отримана ним 04.06.2022р., не підлягає обліку як нещасний випадок, а є бойовою людською втратою. При цьому, висновок суду про те, що у відповідача відсутній обов`язок для видачі довідки про обставини травми, оскільки факт отримання травми не було підтверджено результатами службового розслідування, підлягає спростуванню, так як службове розслідування не є обставиною, необхідною для складання цієї довідки. Наведене спростовує також висновок суду про те, що належним способом захисту права за наявних обставин є визнання протиправним та скасування наказу про результати службового розслідування, оскільки за наявних обставин цей наказ не є протиправним.

Окрім цього, позивач зауважив, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у поясненнях, що містяться у матеріалах службового розслідування, зазначили, що матрос ОСОБА_1 виконував бойове завдання з 04.06.2022р. по 06.06.2022р. поблизу населеного пункту Авдіївка Донецької обл. і отримав мінно-вибухову травму під час ворожого обстрілу.

На підтвердження факту травмування позивачем були надані до суду виписки з медичних карт лікування, довідки ВЛК. Факт отримання позивачем травми саме внаслідок дій противника підтверджується довідкою про безпосередню участь в бойових діях, яка містить інформацію про те, що на момент отримання травми позивач був безпосередньо залучений до участі у заходах з оборони України.

Таким чином, судом не досліджено надані позивачем докази, а висновки, зроблені на підставі матеріалів справи, містять твердження, що відрізняються від фактів, які дійсно викладені у доказах.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 проходить військову службу в Збройних Силах України, зокрема у Військовій частині НОМЕР_1 (а.с.18-21).

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 № 740/33/2001 від 02.06.2023р. ОСОБА_1 , зокрема, у період з 04.06.2022р. по 14.06.2022р. брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації /рф/ проти України (а.с.31).

17.06.2023р. ОСОБА_1 звернувся з рапортом до командира Військової частини НОМЕР_1 про призначення службового розслідування про обставини травми (порання, контузії), отриманої ним при виконанні бойового завдання поблизу населеного пункту Авдіївка Донецької обл. 04.06.2022р. під час мінометного обстрілу (а.с.32).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 524 від 09.11.2023р. з метою уточнення обставин та причин травмування ОСОБА_1 призначено службове розслідування за фактом артилерійського обстрілу.

Відповідно до акту службового розслідування від 09.12.2023р. запропоновано визнати, що факт травмування 04.06.2022р. матроса ОСОБА_1 , колишнього навідника-оператора десантно-штурмової роти Військової частини НОМЕР_1 , не підтверджується; за результатами розслідування по уточненню причин та обставин отримання травмувань матросом ОСОБА_1 акт НВ-2 не складати (а.с.36-38).

Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 416 від 09.12.2023р. службове розслідування завершено; визнано, що факт травмування 04.06.2022р. матроса ОСОБА_1 , колишнього навідника-оператора десантно-штурмової роти Військової частини НОМЕР_1 , не підтверджується; за результатами розслідування по уточненню причин та обставин отримання травмувань матросом ОСОБА_1 акт НВ-2 не складати (а.с.33-35).

У подальшому ОСОБА_1 звернувся із рапортом від 15.01.2024р. про надання йому довідки про обставини травми (а.с.53-54).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невидачі довідки про обставини травми, отриманої 04.06.2022р., згідно додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затв. наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008р., позивач звернувся до суду із розглядуваним позовом.

Приймаючи рішення по справі та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що отримання травми військовослужбовцем під час проходження військової служби є підставою для проведення у встановленому порядку розслідування, за наслідками якого складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), яка надалі враховується ВЛК під час прийняття постанови про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв.

За наслідками службового розслідування, призначеного для встановлення обставин та причин травмування позивача, складено акт від 09.12.2023р., яким не підтверджено інформацію про отримання ОСОБА_1 мінно-вибухової травми 04.06.2022р. В ході службового розслідування враховано пояснення позивача, а також осіб, які були присутні при обстрілі 04.06.2022р., взято до уваги виписки з медичних карток лікування ОСОБА_1 . При цьому, до медичного пункту Військової частини НОМЕР_1 позивач не звертався 04.06.2022р.; у картці первинного огляду 66 ВМТ від 14.06.2022р. також відсутні будь-які відомості про отримання позивачем мінно-вибухової травми 04.06.2022р. Із витягу журналу ведення бойових дій за 04.06.2022р. Військової частини НОМЕР_1 відсутні відомості про отримання травми військовослужбовцем ОСОБА_1 , також від безпосереднього командира ОСОБА_1 будь-яких рапортів про отримання травми позивачем не надходило.

Окрім цього, суд звернув увагу на несвоєчасність звернення позивача до відповідача з рапортом від 17.06.2023р., оскільки такий подано через більш ніж рік з моменту отримання військовослужбовцем травми.

При цьому, підставою для складання такої довідки є дотримання певної процедури, а саме: проведення розслідування та складання акту про нещасний випадок. Саме за результатами їх проведення командир військової частини видає відповідний наказ про надання довідки.

За результатами проведеного розслідування командиром Військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 416 від 09.12.2023р., пунктом 2 якого визнано, що факт травмування 04.06.2022р. матроса ОСОБА_1 , не підтверджується, а пунктом 4 даного наказу визначено, що акт НВ-2 не складати. Вказаний наказ є чинним і позивачем у законному порядку оскаржений не був.

Саме визнання протиправним та скасування відповідного наказу про результати службового розслідування є належним способом захисту за таких обставин, прав свобод та законних інтересів позивача. У спірному випадку, саме в межах оскарження цього наказу, судом може надаватися оцінка щодо обставин отримання травми позивачем.

Окрім цього, з матеріалів службового розслідування не вбачається, що відповідачем в ході проведення службового розслідування було допущено порушення процедури його проведення.

Враховуючи вищевикладене, результати проведеного службового розслідування, що зафіксовані в наказі № 416 від 09.12.2023р., який є чинним, суд прийшов до переконання про те, що факт отримання травми позивачем 04.06.2022р. не підтверджено, через що у відповідача відсутній обов`язок для видачі довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), визначеної додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затв. наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008р.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про відсутність правових підстав щодо задоволення заявленого позову, з огляду на наступне.

Спір в розглядуваній справі виник у зв`язку із невидачею позивачу довідки про обставини травми, отриманої ним 04.06.2022р., згідно додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затв. наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008р.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України № 2232-ХІІ від 25.03.1992 «Про військовий обов`язок і військову службу» /Закон № 2232-XII/ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання, а саме межі реалізації військовослужбовцями своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, а також відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.

При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затв. Законом України № 548-XIV від 24.03.1999р. /Статут внутрішньої служби Збройних Сил України/.

Статтею 9 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статей 18-19 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці перебувають під захистом держави і мають усю повноту прав і свобод, закріплених Конституцією України.

Держава гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей соціальний і правовий захист відповідно до законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Статтею 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, зобов`язання командира (начальника), зокрема до обов`язків командира входить обов`язок, щодо необхідності знати потреби і запити особового складу, приймати рішення за його заявами, скаргами та іншими зверненнями; організовувати своєчасну видачу всіх видів забезпечення та перевіряти його повноту; під час вирішення питань, пов`язаних з трудовою діяльністю працівників, суворо додержуватися законодавства про працю.

Відповідно до ч.2 ст.260 Статуту у разі якщо травма (поранення, контузія, каліцтво) військовослужбовця спричинена діями противника, відповідне розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва) не проводиться. Довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) складається протягом п`яти днів та у такий самий строк направляється до закладу охорони здоров`я або територіального центру комплектування та соціальної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту визначає Інструкція про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затв. наказом Міністерства оборони України № 332 від 27.10.2021р. /Інструкція № 332/.

За приписами п.1 розділу І Інструкції № 332 ця Інструкція визначає процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту (далі - військові частини).

Згідно з п.3 розділу І Інструкції № 332 ця Інструкція поширюється на військові частини та військовослужбовців, крім військовослужбовців, які отримали гостре професійне захворювання (отруєння), поранення, контузію, травму, каліцтво, зникли, померли або загинули внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил.

Випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців внаслідок бойових уражень або дій з боку противника є бойовими людськими втратами і обліку як нещасні випадки не підлягають.

Випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців, що сталися в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил, але не пов`язані з бойовими ураженнями або діями з боку противника, розслідуються згідно з вимогами цієї Інструкції.

Відповідно до п.1 розділу V Інструкції № 332 у разі настання нещасних випадків, зазначених у пункті 1 розділу II та пункті 1 розділу III цієї Інструкції, що сталися в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил, свідок або військовослужбовець, який виявив нещасний випадок, повинен негайно надати потерпілому військовослужбовцю домедичну допомогу, а за можливості - екстрену медичну допомогу і за потреби вжити всіх можливих заходів щодо евакуації потерпілого військовослужбовця до військового або найближчого закладу охорони здоров`я та повідомити найближчого за місцезнаходженням старшого командира (начальника), у безпосередньому або в прямому підпорядкуванні якого на час настання нещасного випадку перебував потерпілий військовослужбовець.

Командир (начальник), який отримав повідомлення про нещасний випадок, першочергово зобов`язаний:

-негайно після прибуття на місце нещасного випадку організувати надання потерпілому військовослужбовцю домедичної допомоги, а за можливості - невідкладної (екстреної) медичної допомоги та за потреби - його евакуацію до закладу охорони здоров`я у разі, якщо ці заходи не були здійснені свідком нещасного випадку або військовослужбовцем, який його виявив;

-оглянути та обстежити місце нещасного випадку, за наявності необхідних засобів здійснити його фото- або відеофіксацію;

-опитати прямих та опосередкованих свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб, отримати від них письмові пояснення;

-скласти ескіз або схему місця, де стався нещасний випадок;

-отримати за можливості письмові пояснення військовослужбовців, витяги з наказів або їх копії та інші документи, що підтверджують виконання потерпілим військовослужбовцем під час настання нещасного випадку обов`язків військової служби (п.2 розділу V Інструкції № 332)

Згідно з п.3 розділу V Інструкції № 332 командир (начальник), який отримав повідомлення про нещасний випадок, після вжиття ним першочергових заходів, зазначених у пункті 2 цього розділу, складає, особисто підписує рапорт та за можливості негайно надсилає (надає) його разом з зібраними ним безпосередньо на місці нещасного випадку матеріалами (пояснення, ескізи, схеми та інші документи) командиру військової частини, у складі якої на дату настання нещасного випадку проходив службу потерпілий військовослужбовець.

У рапорті зазначаються: дата і час настання нещасного випадку; стислий опис та характеристика місця нещасного випадку; відомості про потерпілого військовослужбовця: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), число, місяць та рік народження; стислий опис обставин та ймовірних причин нещасного випадку; вид, характер та локалізація травми або поранення, що отримав потерпілий від нещасного випадку військовослужбовець; відомості про свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб; інформація про обсяг домедичної допомоги або невідкладної (екстреної) медичної допомоги, наданої безпосередньо на місці нещасного випадку; заклад охорони здоров`я, у який евакуйовано потерпілого військовослужбовця; час та дата складення рапорту, посада, військове звання, підпис, власне ім`я прізвище командира (начальника), який склав рапорт.

Відповідно до п.п.4, 5 розділу V Інструкції № 332 командир військової частини після отримання рапорту зобов`язаний організувати проведення розслідування та його документальне оформлення згідно з вимогами цієї Інструкції.

Комісія з розслідування після розгляду та вивчення інформації, що міститься у первинному рапорті та наданих разом з ним документах, оформлює акт за формою НВ-2 та у разі, якщо випадок за висновком комісії визнано таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, складає акт за формою НВ-3.

Згідно з п.18 розділу ІІ Інструкції № 332 за результатами розслідування командир військової частини видає наказ.

На підставі наказу командира військової частини складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою, визначеною додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затв. наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008р.

Отже, виданню військовослужбовцю довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) передує певна процедура, визначена вказаною Інструкцією № 332, та її оформлення належить до виключної компетенції спеціально уповноваженого на те органу, відповідно до висновків, зазначених в акті комісією з розслідування нещасного випадку.

При цьому, як правильно зауважив суд першої інстанції, отримання травми військовослужбовцем під час проходження військової служби є підставою для проведення у встановленому порядку розслідування, за наслідками якого складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), яка надалі враховується ВЛК під час прийняття постанови про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв.

Відповідно до п.8 розділу І Інструкції № 332 у разі настання нещасного випадку, що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби, щодо осіб, в діях або бездіяльності яких вбачається вчинення правопорушень, внаслідок або за сприяння яких стався нещасний випадок, разом з розслідуванням нещасного випадку відповідно до цієї Інструкції проводиться службове розслідування відповідно до Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затв. наказом Міністерства оборони України № 608 від 21.11.2017р., зареєстр. в Міністерстві юстиції України 13.12.2017р. за № 1503/31371 /Порядок № 608/.

Пунктом 1 розділу II вказаного № 608 передбачено, що службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Згідно з п.3 розділу II Порядку № 608 службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Пунктом 1 розділу III Порядку № 608 передбачено, що рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Відповідно до п.13 розділу III Порядку № 608 службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць.

Пунктами 1-4, 6 розділу V Порядку № 608 установлено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Згідно з п.1.1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затв. наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008р. /Положення № 402/, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Пунктом 21.7 Положення № 402 встановлено, що постанова ВЛК про причинний зв`язок травми (поранення, контузії, каліцтва) та її наслідків приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або висновку, зазначеного в Акті проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції 332, Акті про нещасний випадок (зникнення, смерть), за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції 332, у разі проведення розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва). Також до ВЛК надається медична документація про первинне звернення за медичною допомогою військовослужбовця безпосередньо після одержання травми (поранення, контузії, каліцтва).

Оригінали або копії довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), Акта проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції 332, Акта про нещасний випадок (зникнення, смерть), за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції 332, надсилаються (передаються) військовою частиною (закладом, установою) до закладу охорони здоров`я в електронній або паперовій формі.

На військовослужбовців довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) оформляється не менше ніж у 2 примірниках. Один із примірників довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) подається у ВЛК з метою встановлення причинного зв`язку травми (поранення, контузії, каліцтва) з військовою службою. Примірник довідки обов`язково зберігається в особовій справі військовослужбовця.

Тобто, даним положенням передбачено видання довідок про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) Додаток 5.

Довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) - це документ, в якому міститься інформація про обставини, при яких військовослужбовець отримав травму, поранення чи каліцтво. Видається за підписом командира в/ч на підставі наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.

З аналізу вказаних норм, апеляційний суд дійшов до послідовного висновку про те, що отримання травми військовослужбовцем під час проходження військової служби є підставою для проведення у встановленому порядку розслідування, за наслідками якого складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), яка надалі враховується ВЛК під час прийняття постанови про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв.

Водночас, наявність ознак того, що нещасний випадок стався під час проходження військової служби, повинно відстежуватися у медичних документах військово-лікарської комісії.

Разом з тим, викладена у зазначених медичних документах інформація щодо отримання військовослужбовцем травми, що пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, має бути перевірена комісією, яка проводить розслідування нещасного випадку, та підтверджена відповідними доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, для встановлення обставин та причин травмування ОСОБА_1 командиром Військової частини НОМЕР_1 09.11.2023р. на вимогу позивача призначено службове розслідування відповідно до Порядку № 608.

За наслідками службового розслідування складено акт від 09.12.2023р., яким не підтверджено інформацію про отримання ОСОБА_1 мінно-вибухової травми 04.06.2022р.

Апеляційний суд зауважує, що в ході службового розслідування було взято пояснення у позивача та в осіб, присутніх під час обстрілу 04.06.2022р., враховано виписки з медичних карток лікування ОСОБА_1 , в яких вказана зі слів, позивача інформація про отримання ним мінно-вибухової травми.

Зокрема, було встановлено, що до медичного пункту Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 04.06.2022р. не звертався; у картці первинного огляду 66 ВМТ від 14.06.2022р. також відсутні будь-які дані про отримання позивачем мінно-вибухової травми 04.06.2022р.

При цьому, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були опитані під час проведення службового розслідування, підтвердили лише факт виконання ОСОБА_1 бойового завдання в цей день, а не отримання позивачем будь-якої травми.

Окрім цього, як вбачається з витягу журналу ведення бойових дій за 04.06.2022р. Військової частини НОМЕР_1 , відомості про отримання травми військовослужбовцем ОСОБА_1 є відсутніми; також не надходило від безпосереднього командира позивача будь-яких рапортів про отримання травми позивачем.

Також апеляційний звертає увагу на несвоєчасність звернення ОСОБА_1 до відповідача з рапортом від 17.06.2023р., оскільки такий подано через більш ніж рік з моменту отримання військовослужбовцем травми.

Водночас підставою видання спірної довідки є дотримання певної процедури, а саме: проведення розслідування та складання акту про нещасний випадок. Саме за результатами їх проведення командир військової частини видає відповідний наказ про надання довідки.

За результатами проведеного розслідування командиром Військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 416 від 09.12.2023р., пунктом 2 якого визнано, що факт травмування 04.06.2022р. матроса ОСОБА_1 не підтверджується, а пунктом 4 цього наказу визначено акт НВ-2 не складати.

Вказаний наказ є чинним та передбаченому законом порядку оскаржений не був.

При цьому, саме визнання протиправним та скасування відповідного наказу про результати службового розслідування є належним способом захисту за таких обставин, прав свобод та законних інтересів позивача. У спірному випадку лише в межах оскарження такого наказу судом може надаватися оцінка щодо обставин отримання травми позивачем.

Окрім цього, з матеріалів службового розслідування не вбачається, що відповідачем в ході проведення службового розслідування було допущено порушення процедури його проведення.

При цьому, позивачу було відомо про проведення службового розслідування за його рапортом від 17.06.2023р. та в межах проведення якого він особисто надавав пояснення.

Враховуючи, що за результатами проведення службового розслідування, які зафіксовані в наказі № 416 від 09.12.2023р., що є чинним, факт отримання травми позивачем 04.06.2022р. не підтверджено, тому у відповідача відсутній обов`язок щодо видачі довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), визначеної додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затв. наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008р.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову, при цьому суб`єктом владних повноважень в межах спірних правовідносин не було допущено протиправних дій, бездіяльності чи рішень стосовно позивача.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача залишені без задоволення.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини, колегія суддів приходить до переконливого висновку про необґрунтованість та безпідставність заявленого позову, через що останній не підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Таким чином, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

За правилами ст.139 КАС України підстав для розподілу судових витрат на стадії апеляційного розгляду немає.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05.09.2024р. в адміністративній справі № 140/5287/24 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 02.01.2025р.