Справа № 452/1903/23
Суддя: Кущ Т. М.
Дата ухвалення: 2024-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 452/1903/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" січня 2024 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Кущ Т.М.,

при секретарі судового засідання Роман Л.І.,

за відсутності учасників, які повинні брати участь у справі,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Самбірського міськрайонного суду Львівської області адміністративну справу за правилами статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі - ГУНП у Львівській області) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження у справі, -

В С Т А Н О В И В:

На підставі частини 3 статті 243 КАС України в судовому засіданні 17 січня 2024 року проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

15 січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому зазначено, що 26 квітня 2023 року інспектор Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області сержант поліції Лисик Р.Я. (далі - інспектор) винесла постанову серії ЕАС №6891902 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). У постанові зазначено, що 26 квітня 2023 року о 10 год. 26 хв. ОСОБА_1 біля будинку №11 по вул. Валовій у м. Самбір Львівської області, керуючи транспортним засобом «SUZUKI GRAND VITARA», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , користувався засобом зв`язку, не обладнаним технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук, чим порушив вимоги п.2.9.д) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 зі змінами та доповненнями (далі - ПДР України).

Не погоджуючись із постановою про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. 00 коп., позивач просить скасувати її та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Позивач в обґрунтування позову зазначив, що рух транспортним засобом здійснював з дотриманням усіх вимог ПДР України та не користувався засобами зв`язку під час руху транспортного засобу, відтак ним під час руху в місті не були порушені ПДР України, а в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази вчинення ним зазначеного правопорушення. Крім того, у заяві позивач просить стягнути з відповідача суму понесених судових витрат (а.с.1-6).

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 травня 2023 року адміністративний позов залишено без руху з наданням строку для усунення виявлених недоліків (а.с.13-14).

01 червня 2023 року згідно штампу на поштовому конверті позивач ОСОБА_1 направив до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви з доданими до неї документами та заяву про поновлення процесуального строку на оскарження вищевказаної постанови, котрі надійшли до канцелярії суду 05 червня 2023 року (а.с.17-27).

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 07 червня 2023 року вказаний адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд справи по суті за правилами ст.286 КАС України на 15 червня 2023 року. При цьому, відповідачу - ГУНП у Львівській області було встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, роз`яснено наслідки його неподання та витребувано матеріали, що потягли за собою притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП (а.с.28-29).

В подальшому розгляд справи неодноразово відкладався з різних причин, востаннє на 17 січня 2024 року (а.с.31-32,36,38-39,40-41).

Відповідно до ч.4 ст.159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 17 січня 2024 року, не з`явився, про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином (а.с.42), в судове засідання не з`явився. У відповідній письмових заявах, поданих до суду 13 липня 2023 року та 17 січня 2024 року, вказав про те, що він підтримує заявлені вимоги в повному обсязі по тих підставах, які ним були викладені в позовній заяві, прохав позов задовольнити, а також прохав розглянути справу без його участі (а.с.34,44).

Представник відповідача - ГУНП у Львівській області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та довідка про доставку електронного листа (а.с.37,43), про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за відсутності представника відповідача не надав. При цьому, відповідач правом подати відзив на адміністративний позов не скористався, вимогу суду про витребування матеріалів, що потягли за собою притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП (постанова серії ЕАС №6891902 від 26 квітня 2023 року), не виконав.

Згідно ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.2 ст.268 КУпАП, дана категорія справ до вичерпного переліку, за якими обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не відноситься, тому суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності такої особи.

Згідно ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Виходячи з положень стст.162,205 КАС України та ст.268 КУпАП суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, з`ясувавши позицію позивача у справі, викладену в позовній заяві та у додаткових заявах, поданих до суду, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, які мають значення для вирішення спору по суті, вважає позов ОСОБА_1 таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з ч.2 ст.286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Так, ухвалою суду від 07 червня 2023 року позивачу ОСОБА_1 поновлено пропущений строк для звернення до суду із адміністративним позовом до ГУНП у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення (а.с.28-29).

З матеріалів справи вбачається, що 26 квітня 2023 року о 10 год. 26 хв. ОСОБА_1 біля будинку №11 по вул. Валовій у м. Самбір Львівської області, керуючи транспортним засобом «SUZUKI GRAND VITARA», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , користувався засобом зв`язку, не обладнаним технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук, чим порушив вимоги п.2.9.д) ПДР України.

Дане порушення зафіксовано відповідачем в особі інспектора Лисик Р.Я. шляхом винесення постанови серії ЕАС №6891902 від 26 квітня 2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП (а.с.10).

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п.1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9 ПДР України).

Право позивача ОСОБА_1 на оскарження рішення відповідача - ГУНП у Львівській області в особі інспектора Лисик Р.Я., яка згідно змісту п.7 ст.4 КАС України є суб`єктом владних повноважень, уповноважений на прийняття рішення у справі про адміністративне правопорушення, безпосередньо передбачено ст.122 КУпАП та визначено стст.5,6, п.1 ч.1 ст.19 КАС України.

Предметом спору в даній справі є з`ясування правомірності винесення відповідачем рішення в справі про адміністративне правопорушення.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, в тому числі, передбачені частиною 2 статті 126 цього Кодексу. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом одинадцятим частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п.3 Розділу 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1376 від 06 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 01грудня 2015 року за №1496/27941 (далі - Інструкція-2), протоколи про адміністративні правопорушення не складаються у випадках, передбачених статтею 258 КУпАП.

З наведеного вбачається, що постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, передбачених ч.2 ст.122 КУпАП без складання відповідного протоколу.

Разом з тим, відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП, якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї

накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

Тобто, орган поліції у випадку незгоди особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Крім цього, п.18 Інструкції-2 визначено, що протокол про адміністративне правопорушення та матеріали про вчинене адміністративне правопорушення відповідно до статті 257 КУпАП надсилаються (надаються) органу (посадовій особі), уповноваженому(ій) розглядати справи про адміністративні правопорушення.

При цьому, судом встановлено, що позивач на місці події не погоджувався з інкримінованим йому адміністративним правопорушенням (а.с.11), що свідчить про наявність у відповідача обов`язку скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП.

Проте, 26 квітня 2023 року інспектором Лисик Р.Я. протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено не було.

Зазначена обставина свідчить про порушення відповідачем приписів вказаної вище Інструкції-2 та ч.5 ст.258 КУпАП.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що інспектором Лисик Р.Я. рішення, яке оспорюється позивачем, прийнято з порушенням порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції.

До того ж, приймаючи рішення у справі, судом враховано наступне.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ст.7 КУпАП).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.

Як передбачено ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п.2.9.д) Розділу 2 «Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів» ПДР України, водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання.

За порушення водіями транспортних засобів ПДР України, зокрема, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), встановлена адміністративна відповідальність, передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В межах розгляду даної справи суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності прийнятої постанови, виходячи з таких підстав.

У позові ОСОБА_1 зазначив, що відомості щодо суті адміністративного правопорушення, викладені в оскаржуваній постанові, не відповідають дійсності, та в його діях відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення, при цьому інспектором взагалі не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність складення оскаржуваної позивачем постанови.

При цьому, відповідачем вказані твердження позивача не спростовані, зокрема, не надано доказів, що дійсно у певний час і день та у певному місці, які вказані в оскаржуваній постанові, ОСОБА_1 дійсно користувався під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав свого процесуального обов`язку з доказування правомірності прийнятого рішення суб`єктом владних повноважень, зокрема, не довів факту допущення позивачем порушення п.2.9.д) ПДР України.

Крім того, відповідачем не надано відзиву на позовну заяву та не зазначено будь-яких поважних причин неможливості його подання, що розцінюється судом як визнання позову відповідачем в порядку ч.4 ст.159 КАС України.

Згідно ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву буз задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд, у відповідності до положень статті 286 КАС України, перевіривши законність і обґрунтованість постанови, винесеної відповідачем, вважає наявними підстави для скасування такої постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. (а.с.7,20).

Таким чином, враховуючи те, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп. на користь позивача.

Керуючись стст.9,77,241-246,250,255,286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС №6891902 від 26 квітня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП, і накладення штрафу в розмірі 510 (п`ятисот десяти) гривень 00 копійок, - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП, - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1073 (однієї тисячі сімдесяти трьох) гривень 60 (шістдесяти) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Самбірський міськрайонний суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Т.М. Кущ