Справа № 480/53/25
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2025-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
06 січня 2025 року Справа № 480/53/25
Cуддя Сумського окружного адміністративного суду Кунець О.М., розглянувши матеріали адміністративного позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Конотопської міської ради про визнання договору поновленим, рішення протиправним та скасувати його,
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернувся Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Конотопської міської ради про визнання договору поновленим, рішення протиправним та скасувати його.
Так, у позовній заяві позивач просить:
- визнати д о г о в і р від 01.11.2018 про здійснення пасажирських перевезень на регулярних міських автобусних маршрутах загального користування №№ 14, 2, п о н о в л е н и м на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування відповідно до приписів Постанови Кабінету Міністрів України №512 від 29.04.2022 року, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 29.10.2024 № 2915-ІХ;
- визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Конотопської міської ради від 31.10.2024 № 276 «Про закінчення терміну дії договору та призначення тимчасового перевізника».
Вказану заяву обґрунтовано тим, що ФОП ОСОБА_1 більше десяти років обслуговував маршрути №14 та №2 у місті Конотоп. Однак, 14.07.2023, рівно за 90 днів до закінчення терміну дії договору на перевезення, виконком Конотопської міської ради у односторонньому порядку незаконно розірвав договір та призначив тимчасового перевізника КП «Конотопське транспортне управління». Дане рішення позивач оскаржив до суду. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 20.03.2024, яке залишене без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2024, дії Виконкому Конотопської міської ради визнано протиправними та скасовано рішення виконавчого комітету Конотопської міської ради від 14.07.2023р. №141 «Про дострокове розірвання договору про здійснення пасажирських перевезень на міському автобусному маршруті загального користування та визначення тимчасового перевізника на міських автобусних маршрутах №№ 14,2».
24.09.2024 рішення суду набрало законної сили, таким чином, договір із ФОП ОСОБА_1 не міг вважатися достроково розірваним.
Після цього, позивач 02.10.2024 подав заяву до виконкому про намір продовжити перевезення та підтвердження своєї спроможності виконувати умови Договору. Однак виконком не прийняв до уваги документи про готовність продовжувати виконання умов Договору, як це передбачено для випадків автоматичного продовження договорів під час дії воєнного стану відповідно до пункту 4-1 Порядку №1081 та безпідставно відмовив листом від 23.10.2024 № 01-18/3757 стверджуючи, що строк дії Договору нібито вже сплив.
Натомість 31.10.2024 відповідач прийняв рішення № 276 «Про закінчення терміну дії договору та призначення тимчасового перевізника».
Отже, 31.10.2023 відповідач визнав договір від 01.11.2023 таким, що закінчився терміном дії з 01.11.2023 та знову призначив КП «Конотопське транспортне управління» тимчасовим перевізником на регулярному міському автобусному маршруті загального користування №14 « 3-я школа СПТУ-33» та регулярному міському автобусному маршруті загального користування №2 «вул. Симона Петлюри - завод «Мотордеталь - Конотоп» (кільцевий) вже на строк з дати підписання договорів до визначення переможця конкурсу з перевезення пасажирів по даним маршрутам, але не більше трьох місяців.
Проте, виконавчий комітет не врахував рішення судів першої та апеляційної інстанції у справі №480/8960/23, які набрали законної сили і є обов`язковими до виконання, і якими скасовано незаконне розірвання в односторонньому порядку Договору з постійним перевізником ФОП ОСОБА_1 .
Також, як стверджує позивач, відповідачем проігноровано пункту 4-1 Порядку № 1081 відповідно до якого перевізник, який за Договором вже виконував перевезення, має переважне право автоматично продовжити виконання перевезення за цим Договором. Також не врахована заява позивача разом з документами про готовність продовжувати виконання умов договору. Чим прийнято нове незаконне рішення.
Отже, на переконання позивача, прийняття відповідачем рішення №276 без належного обґрунтування та порушенням прав позивача порушує принцип правової визначеності, який є складовою верховенства права.
Вирішуючи питання відкриття провадження у справі, суд виходить з наступного.
Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.
Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Правилами частини першої статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За визначенням частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Пунктами 1, 2 частини 1 статті 4 КАС України встановлено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
За унормуванням пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Отже, КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.
В свою чергу, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема - справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. (п.1 ч.1 ст.20 ГПК України).
Отже, суд вважає, що заявлена у цій справі вимога про визнання д о г о в о р у від 01.11.2018 про здійснення пасажирських перевезень на регулярних міських автобусних маршрутах загального користування №№ 14, 2, п о н о в л е н и м на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування відповідно до приписів Постанови Кабінету Міністрів України №512 від 29.04.2022 року, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 29.10.2024 № 2915-ІХ, відноситься до договірних правовідносин та має розглядатися за правилами господарського судочинства, а вимога про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Конотопської міської ради від 31.10.2024 № 276 «Про закінчення терміну дії договору та призначення тимчасового перевізника». є публічно-правовим спором і має розглядатися у порядку адміністративного судочинства.
З огляду на викладене судом встановлено, що позивачем об`єднано в одне провадження позовні вимоги, які розглядаються за правилами різного судочинства, тобто порушено правила об`єднання позовних вимог.
Відповідно до ч. 6 ст. 21 КАС України, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з п.6 ч.4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).
Враховуючи, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог та підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу відсутні, відповідно до п. 6 ч.4 ст. 169 КАС України позовна заява підлягає поверненню особі яка її подала.
За наведеного, вказана позовна заява належить до повернення.
Відповідно до ч.8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Керуючись ст.ст. 21, 169, 248, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У Х В А Л И В:
Позовну заяву Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Конотопської міської ради про визнання договору поновленим, рішення протиправним та скасувати його і додані до неї документи - повернути позивачу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання ухвали.

Суддя О.М. Кунець