Справа № 140/11156/24
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2025-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2025 року ЛуцькСправа № 140/11156/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання протиправним рішення від 05.07.2024 №98 про відмову у переході з пенсії за вислугу років на пенсію за віком (Список 2) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язання зарахувати періоди роботи з 01.10.2004 по 30.07.2007 до пільгового стажу, що передбачено Списком 2 розділу XXIV підрозділами 24а-2б код КП 2260000а, на підставі постанови Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003, та перевести на пенсію за віком з 30.06.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 30.06.2024 звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про перерахунок пенсії у зв`язку з переходом з пенсії за віком за вислугу років на пенсію за віком (Список 2) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, який набув чинності з 01.01.2004 (далі - Закон №1058-IV), але замість задоволення заяви позивача їй було направлено рішення №98 від 05.07.2024, винесене ГУ ПФУ у Волинській області, яким відмовлено в перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю документів щодо проведення атестації робочого місця.

Позивач зазначає, що стосовно її переходу з пенсії за вислугу років на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно з статтею 114 Закону №1058-IV вона вже зверталась до територіального органу Пенсійного фонду України 21.09.2021 та отримала рішення від 04.10.2021 №98, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ГУ ПФУ в Одеській області), яким відмовлено у перерахунку пенсії, зокрема, період роботи з 01.10.2004 по 30.06.2007 не зараховано до пільгового стажу, оскільки за вказаний період відсутня атестація робочого місця з особливо шкідливими і важкими умовами праці, а при наданні необхідних документів пільговий стаж складатиме 5 років 6 місяців при загальному стажі 28 років 2 місяці та право на пенсію із зниженням пенсійного віку позивач набуде після досягнення 58 років.

Позивач зазначає, що станом на дату звернення до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою від 30.06.2024 їй вже виповнилось 58 років.

При цьому позивач звертає увагу суду, що деякі періоди роботи позивача відсутні в її трудовій книжці НОМЕР_1 , разом з тим в довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, яка видана Міським протитуберкульозним диспансером м.Маріуполя, чітко зазначено та підтверджується, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день у КЛПЗ «Міський протитуберкульозний диспансер м.Маріуполя» у період з 01.10.2004 по 30.06.2007, виконувала роботу палатної медичної сестри стаціонарного відділення згідно з посадовою інструкцією, за професією посада молодші спеціалісти з медичною освітою, що передбачена Списком 2 розділу XXIV підрозділами 24а-2б код КП 2260000а, підстава - постанова Кабінету міністрів України №36 від 16.01.2003, що становить 2 роки 09 місяців; крім того, довідкою від 18.04.2018 №10 підтверджується, що позивач працювала в КЛПЗ «Міський протитуберкульозний диспансер м.Маріуполя» повний робочий день з 01.10.2004 по 30.06.2007 на посаді палатної медичної сестри стаціонарного відділення №4.

ОСОБА_1 вважає, що посилання відповідача на відсутність у позивача права на зарахування до пільгового стажу роботи періоду роботи з 01.10.2004 по 30.06.2007 є протиправним, оскільки відповідно до статті 23 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» від 05.07.2001 №2586-III (далі - Закон №2586-III) працівники протитуберкульозних закладів, зазначені у частині першій статті 22 цього Закону, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах у порядку, встановленому пенсійним законодавством, а статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) встановлено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

З наведених підстав позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 11.10.2024 (а.с.44) позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до частини першої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У відзиві на позовну заяву (а.с.46-48) представник відповідача позовних вимог не визнала та просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, період роботи з 01.10.2004 по 30.06.2007 палатної медичної сестри стаціонарного відділення у КЛПЗ «Міський протитуберкульозний диспансер м.Маріуполя» не зараховано до пільгового стажу, оскільки за вказаний період відсутні документи про проведення атестації робочого місця з особливо шкідливими і важкими умовами праці. Також зазначила, що згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-5 відсутні відомості про підтвердження пільгового стажу роботи.

Таким чином, ГУ ПФУ у Волинській області 05.07.2024 прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову позивачу в перерахунку пенсії перехід з пенсії за вислугу на пенсію за віком згідно Закону №1058-IV у зв`язку з відсутністю документів щодо проведення атестації робочого місця, а тому позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.10.2017 призначено пенсію за вислугу років на підставі Закону №1788-XII як працівнику охорони здоров`я (а.с.51).

30.06.2024, тобто у віці 59 років, позивач звернулася до ГУ ПФУ у Донецькій із заявою про перерахунок пенсії: перехід з пенсії за вислугу років на пенсію за віком (Список №2) відповідно до Закону №1058-IV (а.с.53).

Рішенням ГУ ПФУ у Волинській області №98 від 05.07.2024 про результати розгляду заяви ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії переході з пенсії за вислугу років на пенсію за віком згідно з Законом №1058-IV. В обґрунтування прийнятого рішення відповідачем зазначено, що в ході розгляду документів встановлено, що період роботи з 01.10.2004 по 30.06.2007 не зараховано до пільгового стажу, оскільки за вказаний період відсутні документи про проведення атестації робочого місця з особливо шкідливими і важкими умовами праці. Одночасно зазначено, що згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-5 відсутні відомості про підтвердження пільгового стажу роботи (а.с.27).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно із преамбулою Закону №1058-IV цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону №1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років.

Статтею 114 Закону №1058-IV врегульовано питання призначення пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV (у редакції на час звернення за призначенням пенсії та прийняття оскаржуваного рішення) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

При цьому, пунктом 10 Порядку №383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку №637.

У спірний період роботи позивача (з 01.10.2004 по 30.06.2007) застосовуються списки №1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2003 №36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах».

Так, розділом XXIV «Охорона здоров`я та соціальна допомога» Списку №2 визначено - працівники, які безпосередньо обслуговують хворих у туберкульозних та інфекційних закладах, відділеннях, кабінетах, молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині, молодші спеціалісти з медичною освітою.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях, зазначених в абзаці другому пункту 18 цього Порядку, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі відсутності правонаступника, а також у разі знищення архівів у зв`язку з воєнними (бойовими) діями підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, а також до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням із Мінсоцполітики та Мінфіном.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи у трудовій книжці та в тих випадках, коли такий пільговий стаж виник до 21.08.1992. Після 21.08.1992 основними документами, які підтверджують пільговий стаж в період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці. При цьому, вимога щодо обов`язкового підтвердження документами умов праці до 21.08.1992 та проведення атестації робочих місць є похідними від основної умови про внесення цієї професії до діючих Списків.

Як встановлено судом та слідує з трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 , довідки форми ОК-5 (а.с.59-62, 69-70), у період з 01.10.2004 по 30.06.2007 ОСОБА_1 працювала медсестрою палатною в стаціонарному відділенні №4 Міського протитуберкульозного диспансера м.Маріуполь.

Отже, у спірний період позивач працювала на посаді, віднесеній до Списку №2.

В оскаржуваному рішенні від 05.07.2024 №98 підставою для не зарахування спірного періоду роботи позивача з 01.10.2004 по 30.06.2007 до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідач посилається на відсутність за вказаний період атестації робочого місця з особливо шкідливими і важкими умовами праці.

Суд не погоджується з вищенаведеним твердженням пенсійного органу з огляду на наступне.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі - Порядок проведення атестації) та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01.09.1992 №41 (далі - Методичні рекомендації).

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до Списків №1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Відповідно до пунктів 4.2, 4.3, 4.4 Порядку №383 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Якщо атестація була вперше проведена після 21.08.1997, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.1992, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові і безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Крім того, з аналізу зазначених вище правових норм слідує, що обов`язок проведення атестації робочих місць законодавством покладено, у першу чергу, на керівників підприємств (роботодавців). Порушення цього обов`язку у формі не проведення або неякісного проведення призводить до позбавлення громадян їхнього конституційного права на соціальний захист, і зокрема, на пенсійне забезпечення за віком на пільгових умовах, що є недопустимим у правовій державі.

Також, суд зазначає, що особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №2, та по якій має бути проведена атестація робочого місця, відповідно до Порядку проведення атестації, не наділена будь-якими правами (повноваженнями, обов`язками), за наявності яких вона б мала можливість впливати на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великою Палати Верховного Суду України від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а.

Приймаючи зазначену вище постанову у справі №520/15025/16-а, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах.

Отже, особи, якій зайняті на роботах із шкідливими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII.

Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими та важкими умовами праці не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Також Велика Палата Верховного Суду не вбачала підстав для відступу від висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 16 вересня 2014 року у справі №21-307а14, згідно яких, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Отже, із урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду у справі №520/15025/16-а, суд зазначає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з 01.10.2004 по 30.06.2007 позивач працювала повний робочий день за професіями, що передбачені Списком №2, вказаний період зараховано відповідачем до загального страхового стажу позивача, проте не зараховано до пільгового стажу.

Суд зауважує, що в матеріалах пенсійної справи наявні довідки Відокремленого структурного підрозділу комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер» та Комунального лікувально-профілактичного закладу «Міський протитуберкульозний диспансер м.Маріуполя» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 13.09.2021 №12 та від 30.05.2018 №б/н відповідно, які підтверджують, що ОСОБА_1 в період з 01.10.2004 по 30.06.2007 (2 роки 9 місяців) виконувала роботу палатної медичної сестри стаціонарного відділення згідно з посадовою інструкцією за посадою молодший спеціаліст з медичною освітою, що передбачена Списком №2 розділу ХХІV підрозділу 24а-2б на підставі Постанови №36 (а.с.55зворот, 56).

Враховуючи, що позивач працювала за професією, що передбачена Списком №2, суд дійшов висновку, що у відповідача були наявні підстави для зарахування періоду роботи позивача з 01.10.2004 по 30.06.2007 до пільгового стажу та врахування його при обчисленні розміру пенсії.

Щодо зарахування спірного періоду роботи позивача у подвійному розмірі, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Крім того, за правилами пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону №1788-XII, в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в т.ч. щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час звернення позивачки за призначенням пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.

Відповідно до положення статті 60 Закону №1788-XII, якою визначені пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Станом період роботи ОСОБА_1 з 01.10.2004 по 30.06.2007 в КЛПЗ «Міський протитуберкульозний диспансер м.Маріуполя» діяв Закон №2586-ІІІ.

За приписами статті 1 Закону №2586-III:

протитуберкульозні заклади - лікувально-профілактичні заклади охорони здоров`я (протитуберкульозні диспансери, лікарні, санаторно-курортні, інші заклади) чи їх структурні підрозділи, в яких надається медична допомога хворим на туберкульоз. Перелік протитуберкульозних закладів затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я (п.7 ч. );

туберкульоз - соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу (п. 12 ч.1 даного Закону).

Відповідно до частини першої статті 10 Закону №2586-III медична допомога хворим на туберкульоз надається амбулаторно або в умовах стаціонару протитуберкульозного закладу відповідно до галузевих стандартів надання медичної допомоги та стандарту інфекційного контролю за захворюванням на туберкульоз.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження переліків закладів охорони здоров`я, лікарських посад, посад фармацевтів, посад фахівців з фармацевтичною освітою (асистентів фармацевтів), посад професіоналів у галузі охорони здоров`я, посад фахівців у галузі охорони здоров`я та посад професіоналів з вищою немедичною освітою у закладах охорони здоров`я» від 28.10.2002 №385, зокрема, затверджено Перелік закладів охорони здоров`я.

Перелік закладів охорони здоров`я містить, у тому числі, протитуберкульозний диспансер.

Наказом Міністерства охорони здоров`я від 16.07.2009 №514 затверджено Перелік протитуберкульозних закладів, в якому міститься: розділ 1. Лікувально-профілактичні заклади, пункт 1.1 Лікарняні: протитуберкульозний диспансер.

Отже, протитуберкульозний диспансер належить до закладу охорони здоров`я, в якому надається медична допомога хворим на туберкульоз, що є інфекційною хворобою.

Відтак за правилами статті 60 Закону №1788-XII та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV період роботи ОСОБА_1 у інфекційному закладі охорони здоров`я з 01.10.2004 по 30.06.2007 підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.04.2023 при розгляді справи №160/14078/22.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідач безпідставно не врахував період роботи позивача на посаді палатної медичної сестри стаціонарного відділення КЛПЗ «Міський протитуберкульозний диспансер м.Маріуполя» у період з 01.10.2004 по 30.06.2007 до пільгового стажу у подвійному розмірі, що становить 5 років 6 місяців.

Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи письмові докази, суд виснуває, що позивач має не менше половини пільгового стажу роботи за Спиком №2 (5 років), страховий стаж останньої становить 26 років 8 місяців 8 днів, тому умови пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV в даному випадку виконуються, отже позивач має право на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на 1 рік за кожні 2 роки роботи зі шкідливими умовами праці.

Відтак, відповідачем протиправно відмовлено позивачу у переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком.

Відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 звернулася з відповідною заявою про переведення на пенсію за віком на пільгових умовах 30.06.2024, тому саме з цієї дати така пенсія підлягає призначенню.

З урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України та правових висновків Верховного Суду, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд у даній справі дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Волинській області №98 від 05.07.2024 про результати розгляду заяви ОСОБА_1 , зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області перевести позивача з 30.06.2024 на пенсію за віком, зарахувавши до пільгового стажу у подвійному розмірі період роботи з 01.10.2004 по 30.06.2007 палатною медичною сестрою стаціонарного відділення у КЛПЗ «Міський протитуберкульозний диспансер м.Маріуполя».

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути сплачену суму судового збору в розмірі 1211,20 грн (а.с.19).

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №98 від 05.07.2024 про результати розгляду заяви ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області перевести ОСОБА_1 з 30 червня 2024 року з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу у подвійному розмірі період роботи з 01.10.2004 по 30.06.2007 палатною медичною сестрою стаціонарного відділення у КЛПЗ «Міський протитуберкульозний диспансер м.Маріуполя».

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області судові витрати в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська обл., м.Луцьк, вул.Кравчука, 22-В, );

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій