Справа № 140/12317/24
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2025-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2025 року ЛуцькСправа № 140/12317/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАТКОМ» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛАТКОМ» (далі - ТзОВ «ЛАТКОМ») звернулося з позовом до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.07.2019 між позивачем ТзОВ «ЛАТКОМ», як покупцем, та UAB «Grunntech», Литва, як постачальником, було укладено Договір поставки №4/ UAB, відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язався поставляти в порядку та на умовах даного договору автомобільні запасні частини Finwhale, а покупець прийняти і оплатити товари в порядку і на умовах договору.

Згідно умов вказаного договору 30.09.2024 ТзОВ «ЛАТКОМ» визначало митну вартість отриманого від UAB «Grunntech» товару у вигляді автомобільних запасних частин за цінами згідно із додатком №1 від 26.02.2024 до договору та розмитнювало вказаний товар за митною декларацією (далі - МД) №24UA06U2 за основним (першим) методом за ціною договору.

Проте, митний орган 01.10.2024 прийняв рішення №UA205140/2024/000308/2 про коригування митної вартості товару, а також відмовив у митному оформленні товару згідно із карткою відмови №UA205140/2024/002648.

З оскаржуваним рішенням про коригування митної вартості товарів позивач не погоджується з тих підстав, що подані до митного оформлення документи підтверджували заявлену декларантом митну вартість товару за першим методом і не мали жодних розбіжностей. Проте, не зважаючи на подання усіх документів, які підтверджують заявлену митну вартість, як вартість самого товару, так і витрати по транспортуванню останнього, митний орган відмовив у митному оформленні товару і прийняв протиправне рішення про коригування митної вартості товарів.

Позивач просить визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 01.10.2024 №UA205140/2024/000308/2.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 01.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін суддею одноособово (т. 2, а. с. 7).

В поданому до суду 14.11.2024 відзиві на позовну заяву (т. 2. а. с. 10-18) представник відповідача Зозуля К.С. позов не визнала та просить відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваного рішення.

Зазначає, що під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, встановлено, що митна вартість товару за МД від 30.09.2024 №24UA06U2 не може бути визнана у зв`язку з тим, що подані документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та вони містять розбіжності, які є визначальними для сумніву митниці в достовірності заявлених відомостей про митну вартість, та, як наслідок, реалізації права митного органу вимагати додаткові документи, які б спростували ці розбіжності.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 53 МК України декларанту надіслано повідомлення про надання документів на підтвердження митної вартості. Для підтвердження митної вартості декларантом надано: договір про перевезення №23/09/2024 від 23.09.2024, заявку з перевезення №1 від 23.09.2024, звіти ЕККА № 37, 38, 41, 42, накладні №525, 0000525, 0000535, 0000538, 0000541, 0000562, 0000598, 0000625; структуру собівартості товарів б/н; лист ТзОВ «ЛАТКОМ» №10-01 від 01.10.2024 щодо поданих документів. Декларант відмовився надати інші додаткові документи, про що зазначено в листі від 01.10.2024 № 10/2. Тобто, декларантом не усунуто чи спростовано зазначені митним органом неточності та розбіжності щодо числових значень складових заявленої митної вартості.

Волинська митниця правомірно прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000308/2 від 01.10.2024, згідно з яким митну вартість визначено за резервним методом згідно із статтею 64 МК України, рівень митної вартості визначено згідно рівня на подібні/ідентичні товари, інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби, а саме за МД №UA100120/2024/219403 від 17.09.2024, де митна вартість товару № 1 визначена на рівні 8,02 дол.США/кг, за МД №UA100320/2024/427496 від 15.08.2024, де митна вартість товару № 2 визначена на рівні 7,38 дол.США/кг, за МД №UA401020/2024/040005 від 07.08.2024, де митна вартість товару № 4 визначена на рівні 6,16 дол.США/кг, за МД №UA100230/2024/515578 від 05.08.2024, де митна вартість товару № 14 визначена на рівні 6,16 дол.США/кг, за МД №UA205140/2024/045192 від 17.07.2024, де митна вартість товару № 15 визначена на рівні 6,21 дол.США/кг, за МД №UA205140/2024/048744 від 03.08.2024, де митна вартість товару № 23 визначена на рівні 7,55 дол.США/кг.

В поданій до суду відповіді на відзив (т. 2, а. с. 78-80) позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві.

Ухвалою суду від 15.11.2024 відмовлено в задоволенні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні (т. 2, а. с. 76).

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що між ТОВ «ЛАТКОМ» (покупець) та фірмою UAB «Grunntech» (постачальник) було укладено Договір поставки від 01.07.2019 № 4/UAB, за умовами якого постачальник зобов`язався поставляти в порядку та на умовах даного договору автомобільні запасні частини Finwhale, а покупець - прийняти і оплатити товари в порядку і на умовах договору (т. 1, а. с. 26-34, переклад - т. 1, а. с. 35-40).

26.02.2024 між покупцем та постачальником була укладена додаткова угода № 1 (т. 1, а. с. 41, переклад - т. 1, а. с. 42) до договору поставки від 01.07.2019 №4/UAB, якою сторони з 26.02.2024 прийняли додаток № 1 (т. 1, а. с. 43-78, переклад - т. 1, а. с. 79-114) до договору в новій редакції, залишивши без змін всі інші умови договору, яким були визначені ціни на товар.

Відповідно до інвойсу від 27.09.2024 №GR-U24/017 загальна вартість ввезеного товару становить 70359,77 доларів США. Оплата: передоплата 100%. Умовами поставки визначено FCA Siauliali (т. 1, а. с. 128-129, переклад - т. 1, а. с. 130-131).

30.09.2024 декларант в інтересах ТзОВ «ЛАТКОМ» подав МД №24UA06U2 (т. 1, а. с. 115-127), за якою задекларовано ввезення, зокрема, таких товарів:

- товар №1 «Запасні частини, які використовуються в легкових автомобілях не для промислового складання - фільтри очищення повітря салону», ціна товару згідно графи 42 МД становить - 292,30 дол. США;

- товар №2 «Запасні частини, які використовуються в легкових автомобілях не для промислового складання - фільтри для мастил», ціна товару згідно графи 42 МД становить - 5850,96 дол.США;

- товар №4 «Запасні частини, які використовуються в легкових автомобілях не для промислового складання - амортизатори», ціна товару згідно графи 42 МД становить - 20570,77 дол. США;

- товар №14 «Запасні частини, які використовуються в легкових автомобілях не для промислового складання - кульові опори», ціна товару згідно графи 42 МД становить - 2886,00 дол.США;

- товар №15 «Запасні частини, які використовуються в легкових автомобілях не для промислового складання - наконечники рульової тяги», ціна товару згідно графи 42 МД становить - 84,00 дол. США;

- товар №23 «Запасні частини, які використовуються в легкових автомобілях не для промислового складання - шруси», ціна товару згідно графи 42 МД становить - 11327,38 дол. США.

На підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного основного методу її обчислення декларантом до вказаної МД були подані такі документи: сертифікат UA*46A(b)0239*00 від 11.10.2017; сертифікат UA*46A(b)0239*01 від 01.06.2021; пакувальний лист б/н від 27.09.2024 (т. 1, а. с. 132-133, переклад - т. 1, а. с. 134-135); рахунок-фактура (iнвойс) GR-U24/017 від 27.09.2024 (т. 1. а. с. 128-129, переклад - т. 1, а. с. 130-131); автотранспортна накладна 992296 від 27.09.2024 (т. 1, а. с. 136, переклад - т. 1, а. с. 137); декларація про походження товару GR-U24/017 від 27.09.2024; банківський платіжний документ, що стосується товару 223 від 25.09.2024 (т. 1, а. с. 138, переклад - т. 1. а. с. 139); рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги 64 від 30.09.2024 (т. 1, а. с. 140); документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 30.09.2024 (т. 1, а. с. 141); документ, що стосується страхування 09-05 від 30.09.2024 (т. 1, а. с. 142); прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 26.02.2024 (т. 1, а. с. 143-167, переклад - т. 1, а. с. 168-193); додаткова угода від 26.02.2024 (т. 1, а. с. 41, переклад - т. 1, а. с. 42); додаток №1 від 26.02.2024 (т. 1, а. с. 43-78, переклад - т. 1, а. с. 79-114); зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів 4/UAB від 01.07.2019 (т. 1, а. с. 26-34, переклад - т. 1, а. с. 35-40); договір (контракт) про перевезення 23/09/2024 від 23.09.2024 (т. 1, а. с. 194-198); копія митної декларації країни відправлення 24LTSR100002B093B0 від 27.09.2024 (т. 1, а. с. 199-208).

З оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000308/2 від 01.10.2024 (т. 1, а. с. 229-231) вбачається, що митна вартість товару за МД №24UA06U2 від 30.09.2024 не була визнана митним органом у зв`язку з тим, що подані документи містять розбіжності:

- рахунок на оплату № 64 від 30.09.2024 та довідка про транспортні витрати б/н від 30.09.2024 надані ТОВ «Фіатранс». В рахунку на оплату №64 від 30.09.2024 вказано договір - заявка №1, яка не подана до митного оформлення;

- відсутній договір (контракт) про перевезення, укладений між отримувачем та перевізником;

- умови поставки FCA передбачають, що на покупця покладені обов`язки з оплати навантажувальних робіт, доставки, страхування. В графі 21 ДМВ відсутні відомості про вартість витрат на навантаження, страхування. Вказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неповних відомостей стосовно складових митної вартості;

- зовнішньоекономічний контракт №4/UAB від 01.07.2019 укладений ТзОВ «ЛАТКОМ» з UAB «SIAULIU TIEKIMO BAZE» (Литва) та правовласником GRUNNTECH GmbH (Німеччина). Відповідно опису товару (графа 31 МД) виробник товару GRUNNTECH GmbH (Німеччина) відправник Литва, країна походження згідно (графа 34 МД) Китай. Тоді як в графі 44 митної декларації (код 4104) зазначений зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів;

- відповідно графи 70 банківського платіжного документу № 223 від 25.09.2024 оплата здійснена за «автозапчастини» згідно контракту № 4/UAB від 01.07.2019, що не ідентифікується з конкретною поставкою.

В зв`язку із наявністю розбіжностей та відповідно до частин другої, третьої статті 53 МК України у вказаному випадку митного оформлення декларанту була надіслана вимога про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості, а саме: 1) договір із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-лист) виробника товару; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, 6) транспортні (перевізні) документи, 7) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, 8) якщо здійснювалось страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (т. 1, а. с. 209).

Листом від 01.10.2024 №10-01 (т. 1, а. с. 210-211) для підтвердження митної вартості декларантом також надано документи, а саме: договір про перевезення № 23/09/2024 від 23.09.2024 (т. 1. а. с. 194-198), заявку з перевезення № 1 від 23.09.2024 (т. 1, а. с. 212), звіти ЕККА № 37, 38, 41, 42 (т. 1, а. с. 213-216), накладні №№ 525, 0000525, 0000535, 0000538, 0000541, 0000562, 0000598, 0000625 (т. 1, а. с. 217-223); структуру собівартості товарів б/н (т. 1, а. с. 224-226).

01.10.2024 Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000308/2 (т. 1, а. с. 229-231).

З графи № 33 вказаного рішення вбачається, що документи, подані до митного оформлення, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості. Декларанту надіслано вимогу відповідно до частини другої, третьої статті 53 МК України про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості та у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, заявлену митну вартість не визнано. Проведено консультації з декларантом згідно із статтею 57 МК України. Митну вартість товарі визначено за резервним методом згідно із статтею 64 МК України, рівень митної вартості визначено згідно рівня на подібні/ідентичні товари за ЄАІС Держмитслужби, а саме: за МД №UA100120/2024/219403 від 17.09.2024, де митна вартість товару № 1 визначена на рівні 8,02 дол.США/кг, за МД №UA100320/2024/427496 від 15.08.2024, де митна вартість товару № 2 визначена на рівні 7,38 дол.США/кг, за МД №UA401020/2024/040005 від 07.08.2024, де митна вартість товару № 4 визначена на рівні 6,16 дол.США/кг, за МД №UA100230/2024/515578 від 05.08.2024, де митна вартість товару № 14 визначена на рівні 6,16 дол.США/кг, за МД №UA205140/2024/045192 від 17.07.2024, де митна вартість товару № 15 визначена на рівні 6,21 дол.США/кг, за МД №UA205140/2024/048744 від 03.08.2024, де митна вартість товару № 23 визначена на рівні 7,55 дол.США/кг.

Крім того, Волинська митниця видала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2024/002648 (т. 1, а. с. 232-233).

В подальшому, спірний товар було випущено у вільний обіг за МД №24UA2463U0 від 01.10.2024 (т. 1. а. с. 234-247).

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частинами першою - третьою статті 52 цього ж Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Як передбачено частинами другою - третьою статті 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частинами першою - третьою статті 54 вказаного Кодексу визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митного органі. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

Згідно з частинами першою, другою статті 57 вказаного Кодексу передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

За приписами частин першої, другої статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

На думку суду, виходячи із встановлених обставин справи та досліджених доказів, відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості товарів, з огляду на таке.

Судом встановлено, що як до митного оформлення, так і до суду позивач надав передбачені статтею 53 МК України документи, які підтверджують задекларовану митну вартість товару, зокрема: сертифікат UA*46A(b)0239*00 від 11.10.2017; сертифікат UA*46A(b)0239*01 від 01.06.2021; пакувальний лист б/н від 27.09.2024 (т. 1, а. с. 132-133, переклад - т. 1, а. с. 134-135); рахунок-фактура (iнвойс) GR-U24/017 від 27.09.2024 (т. 1. а. с. 128-129, переклад - т. 1, а. с. 130-131); автотранспортна накладна 992296 від 27.09.2024 (т. 1, а. с. 136, переклад - т. 1, а. с. 137); декларація про походження товару GR-U24/017 від 27.09.2024; банківський платіжний документ, що стосується товару 223 від 25.09.2024 (т. 1, а. с. 138, переклад - т. 1. а. с. 139); рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги 64 від 30.09.2024 (т. 1, а. с. 140); документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 30.09.2024 (т. 1, а. с. 141); документ, що стосується страхування 09-05 від 30.09.2024 (т. 1, а. с. 142); прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 26.02.2024 (т. 1, а. с. 143-167, переклад - т. 1, а. с. 168-193); додаткова угода від 26.02.2024 (т. 1, а. с. 41, переклад - т. 1, а. с. 42); додаток №1 від 26.02.2024 (т. 1, а. с. 43-78, переклад - т. 1, а. с. 79-114); зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів 4/UAB від 01.07.2019 (т. 1, а. с. 26-34, переклад - т. 1, а. с. 35-40); договір (контракт) про перевезення 23/09/2024 від 23.09.2024 (т. 1, а. с. 194-198); копія митної декларації країни відправлення 24LTSR100002B093B0 від 27.09.2024 (т. 1, а. с. 199-208).

Суд вважає, що відсутні підстави ставити під сумнів заявлену декларантом за першим методом митну вартість спірного товару, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні ознаки підробки або розбіжності щодо вартості товару, та документи містять достатньо відомостей щодо ціни товару.

Суд також звертає увагу, що в порядку частини третьої статті 53, пункту 2 частини п`ятої статті 54 МК України відповідач має право запитувати від декларанта лише ті документи, які необхідні для підтвердження заявленої митної вартості.

Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, передбачених статтею 53 МК України, документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнівів щодо достовірності наданої декларантом інформації.

Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК України Верховний Суд зробив в ряді постанов, зокрема в постановах від 27.03.2020 (справа № 540/2605/18), від 06.05.2020 (справа № 140/1713/19), від 21.10.2021 (справа № 420/4820/19).

В оскаржуваному рішенні відсутнє належне обґрунтування того, що виявлені митним органом розбіжності у поданих декларантом документах впливають на митну вартість товару, та суд вважає, що розбіжності, про які зазначено у цьому рішенні про коригування митної вартості товару, не можуть впливати на митну вартість товару та не могли бути правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта.

З оскаржуваного рішення №UA205140/2024/000308/2 від 01.10.2024 (т. 1, а. с. 229-231) вбачається, що митний орган не погоджується із вартістю витрат на перевезення, оскільки умови поставки FCA передбачають, що на покупця покладені обов`язки з оплати навантажувальних робіт, доставки, страхування, проте в графі 21 ДМВ відсутні відомості про вартість витрат на навантаження, страхування, що свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неповних відомостей стосовно складових митної вартості.

Стосовно цього суд зазначає, що згідно з пунктом 5 частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Суд, відповідно до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, враховує також висновки щодо застосування норма права, викладені у постанові Верховного Суду від 07.07.2023 у справі № 803/718/17, які полягають у такому.

Якщо закон не визначає доказ (докази), винятково яким (-ми) має підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими має підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Таким чином, довідка про транспортні витрати від 30.09.2024 №б/н (т. 1, а. с. 141) підтверджує, що вартість перевезення вантажу, що перевозиться автомобілем НОМЕР_1 / НОМЕР_2 від місяця завантаження Шауляй (Литва) до кордону Ягодин складає 30100,00 грн; від кордону Ягодин до місця розвантаження Луцьк (Україна) складає 12900,00 грн. В довідці також зазначено, що завантаження здійснювалось за рахунок відправника, а страхування вантажу не проводилось.

Суд зазначає, що довідка про транспортні витрати від 30.09.2024 № б/н містить числове значення витрат щодо транспортування товару до кордону України та ці транспортні витрати були включені до митної вартості відповідно до частини десятої статті 58 МК України.

Як вбачається з матеріалів справи, здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, митницею було надіслано декларанту електронне повідомлення, в якому було зазначено про вказані недоліки та необхідність надання додаткових документів, у відповідь на яке разом позивач разом із поясненням від 01.10.2024 №10-01 (т. 1, а. с. 210-211) надав митному органу копію договору про міжнародне перевезення вантажів автомобільним транспортом №23/09/2024 від 23.09.2024 (т. 1, а. с. 194-198), заявку з перевезення №1 від 23.09.2024 (т. 1, а. с. 212). Вказані обставини спростовують твердження митного органу про неподання заявки та договору до митного оформлення.

Щодо тверджень Волинської митниці про те, що зовнішньоекономічний контракт №4/UAB від 01.07.2019, укладений ТзОВ «ЛАТКОМ» з UAB «SIAULIU TIEKIMO BAZE» (Литва) та правовласником GRUNNTECH GmbH (Німеччина), відповідно опису товару (гр.31 МД) виробник товару GRUNNTECH GmbH (Німеччина) відправник Литва, країна походження згідно (гр.34 МД) Китай, тоді як в гр.44 митної декларації (код 4104) зазначений зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів, то суд вважає їх безпідставними та зазначає, що в пункті 4.1 договору поставки від 01.07.2019 №4/UAB зазначено, що вантажовідправником товару за дорученням постачальника може бути UAB Siauliu Tiekimo Base (Литва), який користується складом розташованим за адресою: Siauliu, ul. BIELCKIO 30A, 76147, LITHUANIA, на основі договору, укладеного з UAB Siauliu Tiekimo Base (т. 1, а. с. 28). При цьому в інвойсі GR-U24/017 від 27.09.2024 вказано країну походження товару, де виробник може розміщувати виробництво.

Крім того, суд бере до уваги пояснення позивача, наведені у листі від 01.10.2024 №10-01, в яких зазначено, що у ТзОВ «ЛАТКОМ» відсутні договори з третіми особами, з якими пов`язаний постачальник, а договори постачальника з третіми особами є комерційною таємницею та позивачу не надаються згідно умов договору.

Тобто, відповідачем не взято до уваги, що «GRUNNTECH GmbH» (м. Маннгейм, Німеччина) є інжиніринговим та виробничо-технічним підрозділом правовласника товарного знаку Finwhale Grunntech Holding AG (Швейцарія), що вбачається також з преамбули договору поставки від 01.07.2019 №4/UAB.

Стосовно платіжної інструкції в іноземній валюті від 25.09.2024 №223 (т. 1, а. с. 138, переклад - т. 1, а. с. 139), з якої, на думку відповідача, не можливо ідентифікувати поставку товару, то суд зазначає про таке.

Пунктами 3.1-3.2 Договору поставки від 01.07.2019 №4/UAB визначено, що загальна сума за цим договором становить 3000000,00 дол. США. Оплата окремих партій товару за цим договором здійснюється за цінами, зазначеними в інвойсі, шляхом переказу грошових коштів на банківський рахунок постачальника, не пізніше 7 днів до дати поставки. Оплата здійснюється відповідно до інвойсу. Валюта платежу долари США. Ціни, зазначені в інвойсі, формуються виходячи з цін, що діють у постачальника на момент складання інвойсу.

Відповідно до інвойсу від 27.09.2024 №GR-U24/017 загальна вартість ввезеного товару становить 70359,77 доларів США. Оплата: передоплата 100%. (т. 1, а. с. 128-129, переклад - т. 1, а. с. 130-131).

При цьому, суд зауважує, що 26.02.2024 між покупцем та постачальником була укладена додаткова угода №1 (т. 1, а. с. 41, переклад - т. 1, а. с. 42) до договору поставки від 01.07.2019 №4/ UAB, якою сторони з 26.02.2024 прийняли додаток № 1 (т. 1, а. с. 43-78, переклад - т. 1, а. с. 79-114) до договору в новій редакції, залишивши без змін всі інші умови договору, яким були визначені ціни на товар, тобто раніше за прийнятий інвойс, що давало можливість позивачу здійснити оплату за поставлений товар.

Крім того, інвойс №GR-U24/017 складений 27.09.2024, тобто після проведення платежу (25.09.2024), що виключає в платіжній інструкції посилання на нього, при цьому ціна, зазначена у платіжній інструкції (70359,09 дол. США) узгоджується із ціною, зазначеною в інвойсі від 27.09.2024 №GR-U24/017 та у графі 22 МД №24UA06U2 від 30.09.2024.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що митний орган не виконав обов`язку щодо зазначення конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а вказані відповідачем сумніви не можна визнати обґрунтованими, позаяк суду не надані докази того, що подані декларантом документи містять розбіжності, у них наявні ознаки підробки або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що підлягає сплаті за товар. Відтак, суд погоджується із доводами позивача про те, що декларантом було подано усі документи, що підтверджують правомірність декларування товару за основним (першим) методом, та які чітко ідентифікують придбаний товар, містять об`єктивні та достовірні дані, не містять дефектів та підтверджують числові значення, зазначені в МД, у зв`язку із чим відповідач безпідставно не визнав заявлену декларантом митну вартість та витребував додаткові документи у декларанта, а у подальшому, у зв`язку із неподанням додаткових документів, безпідставно прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 МК України).

Вказані правові висновки підтверджуються чіткою та послідовною практикою Верховного Суду, яка наведена, зокрема, у постановах від 12.03.2020 у справі № 804/6243/14, від 07.05.2020 у справі № 1.380.2019.00162, від 02.03.2021 у справі № 380/842/20. У цих рішеннях суду касаційної інстанції також зазначено, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

На думку суду, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів відсутнє належне обґрунтування того, що виявлені митним органом розбіжності впливають на митну вартість товарів, та суд вважає, що вказані вище розбіжності не можуть впливати на митну вартість товару та не могли бути правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта.

Приписами пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України передбачено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Суд вважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів не відповідає вимогам пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, оскільки у ньому, крім номера та дати МД, на підставі якої здійснено розрахунок скоригованої митної вартості товару, будь-яких пояснень щодо коригувань на обсяги партії ідентичних товарів, умов поставки, комерційних умов не наведено.

За усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі № 815/6854/17, від 14.07.2020 у справі № 809/1734/16) навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

На думку суду, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару, і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості спірного товару, оскільки позивач надав передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товару, що ввозиться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим та таким, що не відповідає вказаним вище нормам МК України, у зв`язку із чим з наведених вище мотивів та підстав позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення належить задовольнити.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в загальній сумі 3028,00 грн, сплачений платіжною інструкцією від 24.10.2024 № 1986 (т. 1, а. с. 24), з урахуванням наданого відповідачем розрахунку різниці між сумами платежів, нарахованими за митною вартістю, визначеною декларантом, і митною вартістю, визначеною митним органом (145328,31 грн) (т. 2, а. с. 18 зворот).

При вирішенні питання щодо стягнення решти судових витрат (витрат за послуги перекладу) суд враховує таке.

За приписами частин п`ятої - восьмої статті 137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг). У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 31.03.2020 у справі № 160/7049/19, які полягають у такому.

Склад та розмір витрат, пов`язаних із залученням перекладача, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із залученням перекладача, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на залучення перекладача, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Так, позивач на понесення витрат на послуги з перекладу подав до суду копію договору про надання послуг від 08.10.2024 № 05/24 (т. 2, а. с. 1-2), акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 23.10.2024 №192 (т. 2, а. с. 3), рахунок-фактуру від 23.10.2024 № 192 (т. 2. а. с. 4), платіжну інструкцію від 24.10.2024 № 1987 (т. 2, а. с. 5), з яких вбачається, що ФОП ОСОБА_1 надала ТзОВ «ЛАТКОМ» «послуги з письмового перекладу митної документації» на суму 7250,00 грн.

Проте, зі змісту вказаних документів з надання «послуг з письмового перекладу митної документації» на суму 7250,00 грн неможливо встановити, які саме документи підлягали перекладу, обсяг послуг перекладу та зв`язок таких послуг саме із цією справою, у зв`язку із чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача витрат, пов`язаних із залученням перекладача в сумі 7250,00 грн.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000308/2 від 01 жовтня 2024 року.

Стягнути з Волинської митниці (44350, Волинська область, Ковельський район, с. Римачі, вул. Призалізнична, 13, ідентифікаційний код ВП 43958385) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАТКОМ» (43018, Волинська область, м. Луцьк, вул. Львівська, 63, ідентифікаційний код 42770680) судовий збір в розмірі 3028 гривень 00 копійок (три тисячі двадцять вісім гривень нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М. Валюх