Справа № 380/18092/24
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-01-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 січня 2025 рокусправа № 380/18092/24

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Крутько О.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 09.05.2024 року №ЗХ/ЛВ/12928/13/06/РРО/-ФС.

Позовні вимоги обґрунтовуються наступним: інспекційне відвідування фактично проводилося як у позивача, так і у ТОВ «Боба ЕНД БЛЕК», які спільно орендують приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та мають два окремі реєстратори розрахункових операцій. Висновки відповідача, які полягають у фактичному допуску до роботи працівника ОСОБА_2 без укладення трудового договору, належним чином необґрунтовані. Факти, які викладені в акті фактичної перевірки від 27.03.2024, лише вказують, що ОСОБА_2 перебувала за адресою: м. Львів, вул. Короленка, 10, виконувала трудові функції у ТОВ «БОБА ЕНД БЛЕК» і помилково могла реалізувати продукцію іншого суб`єкта господарювання, який здійснює діяльність за тією самою адресою, що її роботодавець, використовуючи свій ключ касира. У такому випадку позивач не може нести відповідальність за дії третіх осіб та здійснені ними помилки під час виконання трудових функцій в іншого суб`єкта господарювання. А тому висновки відповідача про порушення позивачем вимог ч.4 статті 24 КЗпП України та наявність підстав для притягнення позивача до відповідальності, передбаченої абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП, позивач вважає документально необґрунтованими.

Позивач вказує, що її не було повідомлено про проведення будь-якого планового та/або позапланового заходу державного контролю, жодного наказу про проведення заходу до відома позивача не надано. Під час проведення інспекційного відвідування позивачка та її представник присутні не були. Позивачу не було відомо про розгляд відповідачем її справи.

Позивач наполягає, що рішення про розгляд справи про накладення штрафу №№ЗХ/ЛВ/12928/13/06/РРО/ від 04.04.2024 року та постанова про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЗХ/ЛВ/12928/13/06/ РРО/-ФС від 09.05.2024 року, які за твердження відповідача надсилались на його адресу, не були ним отримані. Тобто приймаючи оскаржувану постанову, відповідач позбавив можливості позивача надати пояснення, свої зауваження, докази щодо розгляду справи про накладення штрафу.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (п.3 ч.2 ст.2 КАС України), тому її належить визнати протиправною та скасувати.

Відповідач проти позову заперечив, подав відзив на позовну заяву, у якому вказав, що 27 березня 2024 року посадовими особами ГУ ДПС у Львівській області відповідно до направлень від 01 квітня 2024 року № 2933, №2938 проведено фактичну перевірку, зокрема з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за адресою здійснення господарської діяльності - АДРЕСА_1 . В акті фактичної перевірки від 27 квітня 2024 року вказано, що діяльність з продажу алкогольних напоїв здійснювала бариста ОСОБА_2 .

Відповідач стверджує, що ФОП ОСОБА_1 допустила до роботи ОСОБА_2 без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідач наполягає, що доводи позивача щодо неотримання ним від міжрегіонального управління будь-яких повідомлень є безпідставними, оскільки в матеріалах справи наявні підтвердження скерування повідомлення про одержання документів та рішення про розгляд справи на адресу, отриману з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Окрім того, обов`язок своєчасно надавати достовірну інформацію про адресу місця проживання (перебування) покладається законом саме на учасника адміністративного провадження. Також Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №509 від 17.07.2013 не передбачає скерування повідомлення про одержання документів листом з описом вкладення.

Відповідач звертає увагу, що факт виконання ОСОБА_2 трудових функцій на користь позивача на час фактичної перевірки підтверджений реалізацією підакцизного товару на загальну суму покупки 150,00 грн (фіскальний чек № 45431) та наданням посадовим особам ГУ ДПС у Львівській області Х-звіту від 27.03.2024 ФН ПРРО . Водночас, позивач не спростувала факт виконання трудових функцій з реалізації алкогольних напоїв ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 .

Відповідач вважає, що твердження позивача щодо протиправності оскаржуваної постанови про накладення штрафу є необґрунтованими.

Суд відхилив клопотання позивачки про виклик в якості свідка ОСОБА_2 , оскільки відповідні письмові пояснення у зазначеної особи не відбирались при проведенні перевірки.

Суд відхилив клопотання позивачки про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, оскільки сторони надали письмові пояснення та докази, які необхідні для з`ясування обставин у справі.

Суд відхилив клопотання відповідача про залучення до участі у справі третьої особи - Головного управління ДПС у Львівській області, оскільки таке клопотання є необґрунтованим.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ФОП ОСОБА_1 зареєстрована у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань як фізична особа - підприємець 02.08.2023, № запису 00126103; здійснює підприємницьку діяльність за наступними видами економічної діяльності: 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний), 46.17 Діяльність посередників у торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, 46.34 Оптова торгівля напоями, 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, 47.25 Роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах, 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет, 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами, 56.21 Постачання готових страв для подій, 56.30 Обслуговування напоями.

27 березня 2024 року посадовими особами Головного управління ДПС у Львівській області, відповідно до направлень від 01 квітня 2024 року № 2933, №2938, проведено фактичну перевірку, зокрема з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за адресою здійснення господарської діяльності АДРЕСА_1 .

За результатами перевірки контролюючим органом складено Акт (довідку) фактичної перевірки від 27.03.2024 №12928/13/06/РРО/ НОМЕР_1 . Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 допустила працівника ОСОБА_2 до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

04.04.2024 Західне міжрегіональне управління Держаної служби з питань праці прийняло рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу № 3Х/ЛВ/ДПС-12928/13/06/РРО/ НОМЕР_1 .

Вказане рішення направлено фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 рекомендованим листом та вручено особисто 10.04.2024

09 травня 2024 року Західне міжрегіональне управління Держаної служби з питань праці прийняло постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЗХ/ЛВ/12928/13/06/ РРО/-ФС, згідно якої вирішено накласти на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 штраф у розмірі 71000 (сімдесят одна тисяча) грн.

Не погоджуючись з постановою про накладення штрафу, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Законом України «Про зайнятість населення» № 5067-VI від 05 липня 2012 року, в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, визначені правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття.

Статтею 53 Закону № 5067-VI встановлено, що посадові особи органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, а також фізичні особи - підприємці, винні у порушенні законодавства про зайнятість населення, несуть відповідальність згідно із законодавством (ч.1).

За приписами ст.24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 2 ст.265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

- фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час або за трудовим договором з нефіксованим робочим часом у разі фактичного виконання роботи протягом усього робочого часу, установленого на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження;

- порушення інших вимог законодавства про працю, крім передбачених абзацами другим - дев`ятим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати за кожне таке порушення.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами третьою - сьомою статті 53 Закону України Про зайнятість населення визначений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509.

Відповідно до п.2 Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) штрафи накладаються на підставі, зокрема, акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Тобто зі змісту Порядку № 509 прямо вбачається можливість розгляду справи та накладення на суб`єкта господарювання штрафу на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, в ході якої виявлено порушення законодавства про працю.

Акт перевірки ДПС, її територіального органу є самостійною підставою для накладення штрафу за порушення законодавства про працю.

Аналогічне застосування норм права підтримано і Верховним Судом в постанові по справі № 460/3829/20 від 29 вересня 2022 року.

Верховний Суд у постанові по справі № 822/1037/18 від 21 серпня 2020 року висловив правову позицію, відповідно до якої відомості, викладені в акті перевірки, підлягають перевірці та оцінці на підставі наявних доказів під час розгляду справи управлінням Держпраці, що свідчить про те, що викладені в акті перевірки відомості не є беззаперечним доказом вини особи у порушенні вимог законодавства про працю, а підлягають перевірці.

Так під час проведення фактичної перевірки позивача посадовими особами податкової служби встановлено використання ОСОБА_1 праці ОСОБА_2 в якості продавця без оформлення з нею трудових відносин та без подачі повідомлення про прийняття працівника на роботу.

Позивачка не заперечує факту виконання розрахункової операції зазначеною собою, однак зазначає, що це було окремим випадком, а не систематичною роботою, оскільки ОСОБА_2 є найманим працівником іншого суб`єкта господарювання, який здійснює свою підприємницьку діяльність за тією ж адресою, а саме продавцем ТОВ «БОБА ЕНД БЛЕК».

Як вбачається з матеріалів справи, позивача притягнуто до відповідальності за порушення абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України, відповідно до якої юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження;

За змістом статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим:

1) при організованому наборі працівників;

2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я;

3) при укладенні контракту;

4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі;

5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу);

6) при укладенні трудового договору з фізичною особою;

7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №820/1432/17, від 13.06.2019 у справі №815/954/18, від 04.09.2019 у справі №480/4515/18 та від 26.09.2019 у справі № 0440/5828/18.

Характерними ознаками трудових відносин є:

- систематична виплата заробітної плати за процес праці (а не її результат);

- підпорядкування правилам внутрішнього трудового розпорядку;

- виконання роботи за професією (посадою), визначеною Національним класифікатором України ДК 003:2010 "Класифікатор професій", затвердженим наказом Держспоживстандарту від 28.07.2010 №327;

- обов`язок роботодавця надати робоче місце;

- дотримання правил охорони праці на підприємстві, в установі, організації тощо.

З викладеного вбачається, що основними ознаками трудового договору, є: праця юридично несамостійна, протікає в рамках певного підприємства, установи, організації (юридичної особи) або в окремого громадянина (фізичної особи); шляхом виконання в роботі вказівок і розпоряджень власника або уповноваженого ним органу; праця має гарантовану оплату; виконання роботи певного виду (трудової функції); трудовий договір, як правило, укладається на невизначений час; здійснення трудової діяльності відбувається, як правило, в складі трудового колективу; виконання протягом встановленого робочого часу певних норм праці; встановлення спеціальних умов матеріальної відповідальності; застосування заходів дисциплінарної відповідальності; забезпечення роботодавцем соціальних гарантій.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом в постанові у справі № 460/14056/21 від 02 липня 2024 року.

Як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи і не спростовується відповідачем, Головним управлінням ДПС у Львівській області проводилась фактична перевірка ФОП ОСОБА_3 у господарській одиниці за адресою: АДРЕСА_1. З обставин справи вбачається, що позивачкою використовується приміщення за цією адресою сумісно з іншим суб`єктом господарювання - ТОВ «БОБА ЕНД БЛЕК». За адресою: АДРЕСА_1 у ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «БОБА ЕНД БЛЕК» зареєстровані два окремих реєстратори розрахункових операцій.

ОСОБА_2 з 10.10.2023 року по 05.06.2024 року була працівником ТОВ «БОБА ЕНД БЛЕК», на підтвердження чого позивачкою надано копію наказу директора ТзОВ «БОБА ЕНД БЛЕК» № 14к від 10.10.2023 про прийняття на роботу ОСОБА_2 та копію наказу директора ТзОВ «БОБА ЕНД БЛЕК» № 16к від 05.06.2024 про розірвання трудового договору та копії повідомлення про прийняття працівника на роботу від 10.10.2023, яке було надіслано ГУ ДПС у Львівській області (квитанція № 2).

Факти, які викладені в акті фактичної перевірки від 27.03.2024 року ГУ ДПС у Львівській області, лише вказують, що ОСОБА_2 перебувала за адресою: АДРЕСА_1 , виконувала трудові функції у ТОВ «БОБА ЕНД БЛЕК» і помилково могла реалізувати продукцію іншого суб`єкта господарювання, який здійснює діяльність за тією самою адресою, що її роботодавець, використовуючи свій ключ касира.

Отже, ситуація, яка склалася під час фактичної перевірки, а саме факт відпуску товару позивача продавцем іншого суб`єкта господарювання, під час відсутності позивача, не має наслідком настання відповідальності за абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України, оскільки ОСОБА_2 не має трудових відносин з ФОП ОСОБА_1 , а оформлена на роботу з 2023 року належним чином у ФОП « БОБА ЕНД БЛЕК ».

Доказів зворотного відповідачем не встановлено та не надано до суду.

Суд звертає увагу, що до матеріалів фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 Головним управлінням ДПС у Львівській області не було долучено належних доказів на підтвердження порушення роботодавцем вимог статті 24 Кодексу законів про працю України, зокрема, письмових пояснень роботодавця та працівника.

Суд наголошує, що санкції, передбачені статтею 265 КЗпП за допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору додані до цієї статті Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28 грудня 2014 року № 77-VII. Метою цього закону було запобігання ухилення від сплати податків та єдиного соціального внеску з доходів працівників.

В даному випадку вбачається, що ФОП « БОБА ЕНД БЛЕК » у спірний період сплачув за ОСОБА_2 всі передбачені законом податки та збори. Таким чином, державі не наноситься шкода у вигляді несплати податків за неоформленого працівника.

Отже, оскаржувану постанову належить визнати протиправною та скасувати.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Понесені позивачкою судові витрати згідно ст. 139 КАС України підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 09.05.2024 №ЗХ/ЛВ/12928/13/06/РРО/-ФС.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (адреса: 79005, м. Львів, пл. Міцкевича, 8, ), на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім грн. 96 коп.) сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяКрутько Олена Василівна