Справа № 207/1/24
Суддя: Юрченко І. М.
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 207/1/24
№ 2-а/207/1/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року Баглійський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Юрченко І.М.

при секретарі: Сівачук А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: Інспектор 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Черевко Н. П. про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить: визнати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1144238 від 22.12.2023, винесену інспектором 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Черевко Н.П., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП протиправною та скасувати її, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Звертаючись до суду, позивач зазначив, що 22 грудня 2023 року інспектором 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Черевко Н. П., винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕНА № 1144238 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 ч.2 КУпАП.

З постанови вбачається, що позивач 22 грудня 2023 року о 17:47:22 в м.Дніпро по проспекту Д.Яворницького,70, керуючи транспортним засобом «ТОYОТА САМRY», д.н.з. НОМЕР_1 проїхав перехрестя на заборонений «жовтий» сигнал світлофору, якою накладено на Позивача штраф у розмірі 510 грн.

Позивач не погоджується з оскаржуваною постановою, так як він адміністративного правопорушення не скоював, ПДР не порушував, діяв згідно норм ПДР України.

Дійсно, Позивач 22 грудня 2023 року, о 17:47:22 в м.Дніпро по проспекту Д.Яворницького,70, керуючи транспортним засобом «ТОYОТА САМRY», д.н.з. НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на «зелений» сигнал світлофору, а не на «жовтий» сигнал. Після зупинки транспортного засобу працівник Відповідача почав наголошувати про відсутність страховки, т.я. вона не змогла її найти в електронному реєстрі, після того, як Позивач показав страховий поліс в додатку «Дія», працівник поліції почав казати, що Позивач проїхав перехрестя на «жовтий» сигнал світлофору, Позивач почав переконувати працівника поліції, що на «зелений» сигнал світлофору та почав наполягати щоб працівник поліції надав йому відеозапис. Працівник поліції повідомив, що у нього відеозапис є, але йому не покаже. Після чого працівник поліції побажав щасливого шляху та дозволив Позивачу поїхати. Друзі Позивача наполягали, щоб Позивач звернувся до УПП в Дніпропетровській області для уточнення щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. 26 грудня 2023 року він звернувся усно до Управління ПП в Дніпропетровській області, де йому надали роздруківку постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕНА № 1144238.

По перше, Позивач звинувачується у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 прим КУпАП, але ст. 122 прим КУпАП виключено на підставі ЗаконуУкраїни № 586-VI від 24.09.2008, тобто Позивачу інкримінується дія яка не передбачена КУпАП.

По-друге, в постанові не вказано, який нормативний акт Позивач порушив, оскільки згідно ПДР України сигнали світлофору регулюється п.8.7 ПДР України.

По-третє, Відповідач не надав доказів порушення ПДР України Позивачем.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вважає, що відповідач виніс постанову із істотним порушенням його прав та правових гарантій.

Виходячи з зазначеного, винесена Постанова серії ЕНА № 1144238 від 22.12.2023 року є необґрунтованою. В ній відсутні будь-які докази вчинення адміністративного правопорушення, а тому вищезазначена Постанова підлягає скасуванню.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача надав заяву в якій просив розгляд справи здійснювати без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений заздалегідь та належним чином. Однак, надіслав до суду відзив на позов, зазначаючи у ньому, що позовні вимоги не визнає, на підтвердження правомірності своїх дій долучив відео-фіксацію з місця події, просив відмовити в задоволенні позовних вимог, та провести розгляд справу без участі їх представника.

Третя особа в судові засідання не прибула, будучи повідомленим належним чином, просив розглядати справу без її участі. Відповідно пояснень, зазначила, що заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає винесену постанову законною, а вимоги позивача безпідставними. Просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

За таких обставин суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності позивача, його представника, відповідача, та третьої особи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження, відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України.

Відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників процесу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Вивчивши доводи позивача, дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності, суд встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1144238 від 22.12.2023, складеною інспектором 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Черевко Н.П., позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у відповідності до ч. 2 ст. 122прим КУпАП та накладено штраф в розмірі 510 грн.(ар.с.17)

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що позивач 22 грудня 2023 року о 17:47:22 в м.Дніпро по проспекту Д.Яворницького,70, керуючи транспортним засобом «ТОYОТА САМRY», д.н.з. НОМЕР_1 проїхав перехрестя на заборонений «жовтий» сигнал світлофору, при перевірці документів був відсутній дійсний поліс страхування, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 прим КУпАП, за що накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Таким чином відповідно до вказаної постанови позивач звинувачується у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 прим КУпАП, але ст. 122 прим КУпАП виключено на підставі ЗаконуУкраїни № 586-VI від 24.09.2008, тобто Позивачу інкримінується дія яка не передбачена КУпАП.

Окрім цього в постанові не вказано, який нормативний акт Позивач порушив, оскільки згідно ПДР України сигнали світлофору регулюється п.8.7 ПДР України, але в постанові цього не зазначено.

Тобто, з матеріалів справи неможливо встановити об`єктивну сторону згаданого вище правопорушення, оскільки відсутні належні докази вчинення такого правопорушення.

Суд зауважує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється тільки в межах обставин, викладених у постанові, та орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення і суд, який переглядає оскаржувану постанову не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові, не має право пред`являти нових звинувачень, оскільки це буде вважатися порушенням права на захист. (подібні висновки викладені у рішеннях ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016).

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.7 КУпАП- ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.9 КУпАП- адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вищевказаної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2ст.122 КупАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Відповідно до частини 2 статті 122КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В постанові серії ЕНА № 1144238 від 22.12.2023 не вказано, який нормативний акт Позивач порушив, оскільки згідно ПДР України сигнали світлофору регулюється п.8.7 ПДР України.

Відповідно до п.8.1ПДР регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пунктом 8.7ПДР передбачено, що світлофори (додаток 3) призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, X-подібні.

Згідно з п. п.8.7.3.ПДР сигнали світлофора, зокрема, мають такі значення:

а) зелений дозволяє рух;

в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.

ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;

д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу;

е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

є) поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу;

Відповідно до п. п. "ґ"п.8.7.3ПДР жовтий сигнал забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Відповідно до п.8.10ПДР у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.69 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Згідно п.8.11 ПДР водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, ПДР передбачають окремі випадки, які надають право водію проїхати на жовтий сигнал світлофора.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Окрім того, у відповідності до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

На обґрунтування правомірності оскаржуваної постанови відповідачем надано відеозапис в відеореєстратора автомобіля поліції, який досліджено судом.

Так, з відеозапису слідує, що позивач керуючи автомобілем «ТОYОТА САМRY» білого кольору проїхав перехрестя та був зупинений працівниками поліції. На відеозаписі ОСОБА_1 пояснює працівникам поліції, що їхав на жовтий миготливий сигнал світлофора, бо закінчував маневр. Також, на відеозаписі не видно світлофор розташований у напрямку руху правопорушника, отже неможливо встановити на який саме сигнал світлофору ОСОБА_1 розпочав рух і на який закінчував.

Тлумачення конструкції п.п. 8.10, 8.11 ПДР дає змогу зробити висновок, що ПДР передбачають можливість проїзду світлофора на жовтий сигнал автомобілем, який ще не перетнув місце розташування світлофора, при цьому водій не в змозі зупинитися перед ним без застосування екстреного гальмування.

Частиною 1статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та вважає, що відповідачем та представником відповідача не надано достатніх доказів які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КупАП.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

А висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Однак, дослідивши наявний у матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції, суд зазначає, що встановити із даного запису факт проїзду перехрестя на заборонений «жовтий» сигнал світлофору не вбачається можливим. Наразі, даний відеозапис фіксує лише світлофор, розташований в напрямку руху автомобіля поліції, світлофор розташований у напрямку руху правопорушника не зафіксовано.

Інші докази вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення в матеріалах справи відсутні, що позбавляє суд можливості встановити, що позивач проїхав перехрестя на заборонений «жовтий» сигнал світлофору.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України.

Зі змісту ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово зазначає, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КупАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Оскільки встановлення вини особи не здійснюється на припущеннях, зважаючи на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушенням мають здійснюватися на основі суворого дотримання законності, суд вбачає достатні підстави для задоволення позову.

Докази, які б спростовували позицію позивача і підтверджували правомірність винесеної постанови, суду не надано.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Підсумовуючи викладене в сукупності, суд доходить висновку, що відповідачем «поза розумним сумнівом» не доведено вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, а тому оскаржувану постанову слід скасувати, і провадження по справі закрити.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи зазначене, не знайшов свого підтвердження факт вчинення правопорушення позивачем, а тому постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю, на підставі п.3 ч.3 ст. 286 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 536,80 грн., який підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Департаменту патрульної поліції.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73, 74, 77, 90, 132, 134, 139, 242-246, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 до Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, третя особа: Інспектор 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Черевко Н.П., місцезнаходження за адресою: м. Дніпро, Троїцька площа, буд. 2А про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити у повному обсязі.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1144238 від 22.12.2023, винесену інспектором 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Черевко Н.П., про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за порушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП та провадження в справі закрити в зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Департаменту патрульної поліції (Код ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати по сплати судового збору в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.М. Юрченко