Справа № 140/8135/24
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2025-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/8135/24 пров. № А/857/30731/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

суддя у І інстанції Плахтій Н.Б.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складення повного тексту рішення 04 жовтня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області) про відмову у переведені на пенсію за віком згідно із Законом України Про державну службу;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області) здійснити переведення та здійснювати у подальшому виплату пенсії за віком відповідно до Закону України Про державну службу від 10 грудня 2015 року №889-VIII.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року у справі № 140/8135/24, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позов було задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 19 червня 2024 року №29.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 з 11 червня 2024 року пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16 грудня 1993 року №3723-XII, пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу від 10 грудня 2015 року №889-VIII.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що законодавець передбачив пенсіонеру можливість переходу на пенсію на інших підставах, а тому позивачка має право на переведення її з пенсії за віком до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

Разом із тим, дії зобов`язального характеру щодо призначення пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Дніпропетровській області. Відтак у задоволенні позовних вимог до ГУ ПФУ у Волинській області позивачці суд відмовив, оскільки воно не здійснювало опрацювання пенсійної справи позивачки та не приймало жодних рішень.

У апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . У обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що у пірному випадку пенсія відповідно до Закону України «Про державну службу» вже була призначена позивачці. З 01 березня 2021 року ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Скаржник звертає увагу, що переведення на пенсію за віком відповідно до Закону Про державну службу за матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 є недоцільним, оскільки розмір пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування є більшим. Окрім того звертає увагу, що до заяви від 11 червня 2024 року заявницею надано довідки №41/02/2-24 від 10 червня 2024 року про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, 4 надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), №41/02/2-24 від 10 червня 2024 року про середні розміри надбавок, премій та інших виплат, видані Департаментом соціальної та ветеранської політики Волинської обласної державної адміністрації, у яких не зазначено місяць та рік нарахування вказаних сум. Тому виконати перерахунок згідно із зазначеними довідками немає законних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області.

Позивачка з 27 вересня 2010 року отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ (далі Закон №3723-ХІІ) та з 01 березня 2021 року без особистого звернення (автоматично) позивачку переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

11 червня 2024 року позивачка звернулася із заявою до ГУ ПФУ у Волинській області про перехід на пенсію по Закону України «Про державну службу» №889-VIII, до якої долучила довідки про складові заробітної плати видані Департаментом соціальної та ветеранської політики Волинської обласної державної адміністрації від 10 червня 2024 року №41/02/2-24 та №41/02/2-24.

19 червня 2024 року ГУ ПФУ в Дніпропетровській області прийняло рішення №29 про відмову в перерахунку пенсії. У зазначеному рішенні пенсійний орган вказав, що в ході розгляду поданих документів встановлено, що з 01 березня 2021 року без особистого звернення ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Переведення на пенсію за віком відповідно до Закону «Про державну службу» за матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 є недоцільним, оскільки розмір пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є більшим. Крім того, до заяви від 11 червня 2024 року заявницею надано довідки №41/02/2-24 від 10 червня 2024 року про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), №41-02/2-24 від 10 червня 2024 року про середні розміри надбавок, премій та інших виплат, видані Департаментом соціальної та ветеранської політики Волинської обласної державної адміністрації, у яких не зазначено місяць та рік нарахування вказаних сум. Виконати перерахунок згідно вищезазначених довідок немає законних підстав.

ОСОБА_1 не погодилась із такими діями пенсійного органу та звернулася до адміністративного суду із цим адміністративним позовом.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацем 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пунктом 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII передбачено, що Закон України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статті 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Положеннями пункту 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Судом встановлено, що позивачка має понад 20 років стажу державної служби. Більше того, у період з 27 вересня 2010 року по 28 лютого 2021 року отримувала пенсію за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ, а з 01 березня 2021 року отримує пенсію за віком згідно із Законом №1058-ІV.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що позивачка має право на отримання пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-XII.

Разом із тим, апеляційним судом встановлено, що спір виник через бажання позивачки перейти на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" та здійснити перерахунок пенсії у зв`язку із підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям на підставі довідок №41/02/2-24 від 10 червня 2024 року про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), №41-02/2-24 від 10 червня 2024 року про середні розміри надбавок, премій та інших виплат, видані Департаментом соціальної та ветеранської політики Волинської обласної державної адміністрації. З цього приводу апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частина перша статті 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ у редакції, чинній до 1 січня 2015 року, передбачала, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Законом України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» статтю 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ викладено у новій редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 4, 5 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням ПФУ за погодженням з Мінсоцполітики.

Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» виключено, а пункт 5 викладено в такій редакції: «форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики».

10 грудня 2015 року прийнято новий закон, який регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, - Закон України «Про державну службу» № 889-VIII.

У зв`язку з набуттям з 1 травня 2016 року чинності Законом України «Про державну службу» № 889-VIII, положення Закону України «Про державну службу» № 3723-XII втратили чинність, в тому числі норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців (крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII).

Відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.

Враховуючи наведені правові норми, апеляційний суд дійшов висновку, що з 01 грудня 2015 року - початку застосування постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», якою пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії виключено, а її пункт 5 викладено в іншій редакції, та у зв`язку з набранням у подальшому чинності Законом України «Про державну службу» № 889-VIII, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов`язані із пенсійним забезпеченням державних службовців, пенсії, призначені за статтею 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII, не підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців.

Ані Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, яким, зокрема, статтю 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ викладено у новій редакції, ані стаття 90 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII, не визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Оскільки законодавством, чинним на час звернення позивачки за перерахунком розміру пенсії, не було передбачено можливість її перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку.

До такого висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 22 вересня 2022 року, скасовуючи судові рішення попередніх інстанцій у справі № 234/6967/17.

Таким чином, маючи право на отримання пенсії згідно зі статтею 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-XII, проте за відсутності підстав для перерахунку такої пенсії у зв`язку із підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям, вирішальним у цій справі є саме розмір пенсії, на який матиме право позивачка в разі її переведення на пенсію згідно Закону України "Про державну службу", у порівнянні із отримуваним нею розміром пенсії за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Як слідує з матеріалів справи, розмір пенсії, на який матиме право позивачка в разі її переведення на пенсію згідно Закону України "Про державну службу" буде меншим, ніж розмір пенсії за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зі змісту довідок, виданих Департаментом соціальної та ветеранської політики Волинської обласної державної адміністрації, №41/02/2-24 від 10 червня 2024 року про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) видно, що така видана за посадою начальника управління розвитку ринків та цінової політики станом на червень 2024 року та становить 22 970,50 грн, №41-02/2-24 від 10 червня 2024 року про середні розміри надбавок, премій та інших виплат видана станом на травень 2024 року та становить 3 786,75 грн

При цьому у довідці зазначено, що на всі види оплати праці, включені в довідку, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Разом із тим, апеляційний суд зауважує, що позивачка звільнена з посади державного службовця ще у вересні 2010 року, а відтак застосування при розрахунку пенсії державного службовця зі складових заробітної плати, з яких остання не сплачувала страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, суперечитиме нормам частини 1 статті 37 Закону № 3723-XII.

При цьому апеляційний суд зауважує, що при первинному зверненні позивачки за призначенням пенсії їй було призначено пенсію за нормами Закону України «Про державну службу», а тому відсутні підстави вважати, що в цьому випадку йдеться про призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" вперше.

Враховуючи викладене апеляційний суд дійшов до висновку, що позивачка має право на призначення пенсії відповідно до Закону № 3723-XII, однак без врахування довідок №41/02/2-24 від 10 червня 2024 року про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), №41-02/2-24 від 10 червня 2024 року про середні розміри надбавок, премій та інших виплат, виданих Департаментом соціальної та ветеранської політики Волинської обласної державної адміністрації.

Разом із цим, оскільки за результатами розгляду справи апеляційний суд дійшов висновку, що позивачка не має права на проведення перерахунку пенсії згідно із Законом України «Про державну службу» саме на підставі довідок №41/02/2-24 від 10 червня 2024 року про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), №41-02/2-24 від 10 червня 2024 року про середні розміри надбавок, премій та інших виплат, виданих Департаментом соціальної та ветеранської політики Волинської обласної державної адміністрації, які долучались позивачкою до заяви про переведення на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», у разі такого переведення розмір пенсійної виплати буде меншим, ніж позивачка отримує на даний час згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», то рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 19 червня 2024 року №29 про відмову позивачці в переведенні на пенсію, передбачену Законом України «Про державну службу» є правомірним та обґрунтованим.

Суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 .

За правилами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Підсумовуючи викладене, на думку апеляційного суду, при вирішенні цього публічно-правового спору суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та допустив невідповідність висновків, викладених у його судовому рішенні, таким обставинам. Відтак, апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Дніпропетровській слід задовольнити, скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 317, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року у справі № 140/8135/24 скасувати та у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк