Справа № 140/11910/24
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-01-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 січня 2025 року ЛуцькСправа № 140/11910/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мачульського В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі- ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення №58 від 26.02.2024 про відмову у призначенні пенсії; зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком та розпочати її виплату з 21.07.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 01.12.2023 визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Волинській області про відмову в призначенні їй пенсії від 28.07.2023 та зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 21.07.2023. На виконання вказаного рішення ГУ ПФУ у Волинській області прийняло рішення №58 від 26.02.2024, яким їй знову відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з тим, що до переліку документів не долучено пенсійну справу та довідку-атестат про дату припинення виплати пенсії, що на думку відповідача унеможливлює призначення пенсії за місцем постійного або тимчасового проживання пенсіонера.

Позивач зазначає, що відповідач повторно відмовив у призначенні пенсії з тих самих підстав, а отже оскаржуване рішення є протиправним та таким, що порушує її права та соціальні гарантії визначенні Конституцією та Законами України.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 28.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 29.11.2024 відповідач позов не визнав та просить суд відмовити у його задоволенні з огляду на те, що при повторному розгляді заяви позивача про призначення та виплату пенсії за віком прийнято рішення від 26.02.2024 про відмову в призначенні (поновленні) пенсії за віком у зв`язку з тим, що до матеріалів справи не долучено пенсійну справу та довідку-атестат про дату припинення виплати пенсії, що унеможливлює призначення пенсії (взяття на облік до органу ПФУ) за місцем постійного чи тимчасового проживання пенсіонера.

30.12.2024 до суду від позивача надійшла заява про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебувала на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримувала пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 від 02.09.2011.

Позивач проживала на території Автономної Республіки Крим та в подальшому змінила своє місце постійного проживання на місто Часів Яр, Донецької області, що підтверджується відмітками про місце реєстрації особи у паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 виданого 2-м відділом Ялтинського МУ ГУМВС України в Криму 25.06.1996.

Згідно довідки Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради від 31.01.2023 №3248-, позивач як внутрішньо переміщена особа взята на облік за фактичним місцем проживання/перебування: АДРЕСА_1 .

21.07.2023 позивач звернулася за місцем свого проживання до Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про виплату пенсії. Однак, ГУ ПФУ у Волинській області прийнято рішення №58 від 28.07.2023 про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з ненаданням до переліку документів пенсійної справи та довідки-атестата про дату припинення виплати пенсії на попередньому місці проживання.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач звернулась з позовом до суду.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 01.12.2023 визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Волинській області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 від 28.07.2023 та зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 21.07.2023.

На виконання вищевказаного рішення ГУ ПФУ у Волинській області повторно розглянула заяву позивача про призначення та виплату пенсії за віком.

Рішенням ГУ ПФУ у Волинській області №58 від 26.02.2024 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з тим, що до переліку документів не долучено пенсійну справу та довідку-атестат про дату припинення виплати пенсії, що на думку відповідача унеможливлює призначення пенсії за місцем постійного або тимчасового проживання пенсіонера.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач звернулась з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №1058-ІVза рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1.

Пунктом 2.1 Порядку №22-1 передбачений чіткий перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком, в якому такий документ як атестат про припинення пенсії відсутній.

Водночас, пунктом 4.12 Порядку №22-1 передбачено, що при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації) пенсіонера. Пенсійна справа не пізніше п`яти робочих днів з дня одержання запиту пересилається органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації).

З урахуванням вище наведеного слідує, що саме на орган, що призначає пенсію, покладено обов`язок у разі переїзду пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці надсилання запиту про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації) пенсіонера.

Верховний Суд у постанові від 22.09.2021 у справі №308/3864/17 вказав, що відсутність паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у відновленні виплати пенсії, оскільки позивач не може нести негативних наслідків у зв`язку із відсутністю його пенсійної справи, а протилежне позбавляє його права на її відновлення.

Судом встановлено, що позивач є громадянином України, пенсія за віком призначена їй за законодавством України. Відповідач відмовив позивачу у поновленні пенсії через відсутність можливості зробити запит паперової пенсійної справи позивача.

Така позиція відповідачів суперечить принципу верховенства права, оскільки витребування пенсійної справи позивача з органу Пенсійного Фонду за попереднім місцем її проживання (реєстрації) покладається саме на орган, що призначає пенсію, а позбавлення управління можливості направлення відповідного запиту про витребування пенсійної справи не може слугувати підставою для відмови у призначенні пенсії за віком відповідно Закону №1058-ІV.

Право на поновлення пенсії не пов`язується з такими чинниками, як відсутність чи неможливість витребування пенсійної справи й отримання атестату про припинення виплати пенсії на попередньому місці проживання пенсіонера.

Належних та допустимих доказів того, що позивач отримала громадянство російської федерації та одержувала пенсію в органах пенсійного забезпечення російської федерації, відповідач не надав.

Таким чином, позивач як громадянка України має право на отримання пенсії, призначеної їй відповідно до законодавства України, за місцем реєстрації фактичного проживання.

Тому, позивач має право на поновлення нарахування та виплати пенсії, а відмова відповідача у здійсненні заходів для реалізації позивачем такого права є протиправною.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполученого Королівства ("Stretch v. The United Kingdom" № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("Maltazan (Freiherr Von) and others v. Germany" № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

Суд зазначає, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (рішення у справі "Колишній ОСОБА_2 та інші проти Греції" (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-XII).

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку, ГУ ПФУ у Волинській області не підтверджено належними доказами у встановленому законом порядку правомірність повторного прийняття рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії (взятті на облік) від 26.02.2024 №58.

З урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України та правових висновків Верховного Суду, беручи до уваги повноваження суду, визначені у статті 245 КАС України, суд дійшов висновку про наявність фактичних та правових підстав для задоволення позову у спосіб визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про відмову в призначенні пенсії (взятті на облік) від 26.02.2024 №58 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити та здійснити з 21.07.2023 виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача, подати у встановлений судом строк, звіт про виконання судового рішення, суд вважає за необхідне зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відтак, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі. Тобто, питання щодо зобов`язання відповідача подати такий звіт вирішується судом під час постановлення судового рішення.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 370 КАС України рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Водночас, встановлення строку на подачу звіту про виконання судового рішення є правом суду, який ухвалив судове рішення, а не його обов`язком.

Поряд із цим, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконання зазначеного рішення, оскільки у суду відсутні підстави вважати, що суб`єкт владних повноважень буде ухилятися від виконання вказаного рішення.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

За змістом частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1211,20 грн. судового збору, сплаченого відповідно до квитанції від 10.10.2024.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139,244-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22В, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській №58 від 26.02.2024 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити та здійснити з 21.07.2023 виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський