Справа № 560/14276/24
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2025-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

06 січня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Гнап Д.Д. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , що полягають у відмові ОСОБА_1 у звільненні з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 та пункту 3 частини 12 статті 26 Закону «Про військовий обов`язок та військову службу», як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за одним із своїх батьків, який є особою з інвалідністю II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико - соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 та пункту 3 частини 12 статті 26 Закону «Про військовий обов`язок та військову службу», як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за одним із своїх батьків, який є особою з інвалідністю II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідач неналежно розглянув рапорт позивача, не перевірив його доводи про наявність підстав для звільнення з військової служби за сімейними обставинами, не дослідив надані документи, які підтверджують таку підставу звільнення, внаслідок чого безпідставно відмовив у задоволенні рапорту та порушив право позивача на звільнення з військової служби, передбачене статтею 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідач надіслав до суду відзив, в якому щодо задоволення позовних вимог заперечив. Зазначив, що факт потреби у постійному догляді ОСОБА_2 , як особи з інвалідністю, доданими документами належним чином не підтверджений. Зокрема, довідка до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №127571 від 16.03.2023 не містить інформацію про потребу особи з інвалідністю саме у постійному догляді. Також, ані позивач, ані його батько, відповідно як надавач та отримувач послуг у Реєстрі надавачів та отримувачів соціальних послуг не зареєстровані, не перебувають на обліку в управлінні соціального захисту населення, довідку про здійснення догляду позивачем за особою з інвалідністю не було надано. Крім того, військовослужбовець також повинен довести й відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення особи з інвалідністю ( ОСОБА_2 ) або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико - соціальної експертної комісії чи лікарсько - консультативної комісії закладу охорони здоров`я, однак позивачем не доведено. Зазначає, що військова частина НОМЕР_1 діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені діючим законодавством. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представником позивача подано до суду відповідь на відзив, у якій зазначає, що нормами чинного законодавства не передбачено чіткого та вичерпного переліку документів, які позивач повинен був надати відповідачу для звільнення з військової служби, що покладає на відповідача певне дискреційне право у спірних правовідносинах. Відповідач, у випадку, якщо поданих документів для звільнення було недостатньо для підтвердження відсутності інших членів сім`ї першого або другого ступеня споріднення, повинен був зазначити чітко, який саме документ необхідно подати позивачем та/або самостійно звернутись до компетентних органів для встановлення повідомлених позивачем обставин. Підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

23 липня 2024 року позивач подав рапорт командиру 1-ї стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 про звільнення з військової служби, у зв`язку з наявністю батька із числа осіб з інвалідністю ІІ групи, на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». До рапорту додано завірені належним чином копії документів на 20 аркушах.

Відповіддю військової частини НОМЕР_1 від 29.08.2024 №169/7 ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні рапорту про звільнення з військової служби із зазначенням про те, що позивачем всупереч п. 233 Положення №1153/2008 поданий рапорт без документів, які підтверджують підстави звільнення. Тому відсутні підстави для задоволення рапорту.

Не погодившись із такою відмовою позивач звернувся до суду із даним позовом.

IV. ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII, воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану» від 24.02.2022 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено: ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався і такий стан діє дотепер.

Нормативно-правовим актом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, є Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України (частина перша статті 1 Закону №2232-XII).

За приписами частини першої статті 1 Закону №2232-XII, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до частини третьої статті 1 Закону №2232-XII, військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина п`ята статті 1 Закону №2232-XII).

Правові підстави звільнення під час воєнного стану військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період визначені пунктом 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ.

Позивач вказує на наявність правових підстав для звільнення з військової служби у порядку підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 та пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-XII.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ (у редакції, чинній на момент подання рапорту та формування рішення про відмову у звільненні з військової служби), військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час дії воєнного стану: г) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Перелік сімейних обставин або інших поважних причин для звільнення з військової служби, відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII, визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону №2232-XII.

За приписами пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-XII, військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: під час дії воєнного стану:

- необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Правовідносини щодо проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України регулює Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджене Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008).

Відповідно до пункту 233 Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Відповідно до пункту 14.10 розділу XIV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

До рапорту про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII позивач надав: 1. Паспорт НОМЕР_3 ; 2. Картку фізичної особи-платника податків від 24.01.2008; 3. Паспорт НОМЕР_4 ; 4. Картку платника податків № НОМЕР_5 від 08.12.2021; 5. Свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 ; 6. Довідку до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 127571; 7. Пенсійне посвідчення серії НОМЕР_7 ; 8. Довідку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про те, що ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду від 26.06.2024; 9. Витяг з Реєстру територіальної громади № 2024/008378413; 10. Паспорт НОМЕР_8 ; 11. Картку платника податків № НОМЕР_9 від 10.08.2015; 12. Свідоцтво про народження серії НОМЕР_10 ; 13. Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_11 ; 14. Свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_12 ; 15. Довідку до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 778045; 16. Пенсійне посвідчення серії НОМЕР_13 .

Суд вважає, що надані позивачем документи не можуть слугувати підставою для звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи.

За змістом п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону " 2232-ХІІ лише відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня спорідненості, або якщо такі члени сім`ї самі потребують необхідного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я є підставою для звільнення з військової служби в період військового стану у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи.

Разом з тим, додана копія довідки до акта огляду медико - соціальною експертною комісією від 13.12.2023 серія 12 ААГ №778045 про те, що дочка ОСОБА_2 (сестра позивача) - ОСОБА_3 має статус особи з інвалідністю ІІІ групи, не може слугувати доказом відсутності можливості здійснювати догляд за батьком, який є особою з інвалідністю ІІ групи, оскільки відповідно до приписів підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII лише висновок медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу необхідного догляду за членами сім`ї є підтвердженням неможливості постійного догляду ними за одним з батьків.

Суд критично оцінює доводи відповідача щодо ненадання ОСОБА_1 довідки з управління соціального захисту населення про встановлення факту постійного догляду за особою з інвалідністю саме ним, як на підставу для відмови щодо звільнення позивача з військової служби, оскільки законодавство не вимагає від військовослужбовця надання документів щодо підтвердження факту здійснення постійного догляду за одним із батьків для звільнення з військової служби.

Однак, з урахуванням наведених обставин та доказів позивачем не підтверджено всі умови, з яким законодавство пов`язує можливість звільнення особи за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу".

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що останній не позбавлений права повторно звернутись до відповідача із відповідним рапортом, долучивши до нього належним чином завірені копії документів, які підтверджують існування обставин для звільнення з військової служби.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи вимоги статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, звільнення позивача від сплати судового збору та відсутність підстав для задоволення позову, судові витрати по справі не розподіляються.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_14 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_15 )

Головуюча суддя Д.Д. Гнап