Справа № 120/6605/24
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

06 січня 2025 р. Справа № 120/6605/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Юлії Миколаївни, розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась з позовною заявою ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 позивач) до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що рішенням від 23.04.2024 №С/08/31206, ОСОБА_1 протиправно відмовлено у призначенні компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, оскільки ОСОБА_2 (свекруха) не належить до складу її сім`ї, та, враховуючи п. 2 Порядку, у зв`язку з тим, що свекруха, отримує виплату на догляд відповідно до ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», від 18.05.2024 № 1727.

Ухвалою від 27.05.2024 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків останньої.

Ухвалою від 31.05.2024 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення ( виклику) сторін.

07.06.2024 представником відповідача до суду подано відзив на адміністративний позов яким заперечує заявлені позовні вимоги, оскільки в розумінні п. 5 Порядку № 859 ОСОБА_2 не входить до складу сім`ї фізичної особи, яка звертається за призначення компенсації. Крім того, представник відповідача зауважує, що ОСОБА_2 отримує виплату на догляд відповідно до ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», відповідно до рішення соціального захисту від 04.04.2022.

14.06.2024 позивачем до суду подано відповідь на відзив, якою позивач просить врахувати тлумачення абзацу 5 пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 №5-рп/99, яке відносить до членів сім`ї не тільки близьких родичів (рідних братів, сестер, онуків, діда і баб-), але і інших родичів осіб, які не перебувають з особою у родинних зв`язках, за умов факту спільного проживання, ведення спільного господарства.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про народження № НОМЕР_1 від 25.12.1965, є матір`ю ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 14.11.2008 позивачка ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб.

Згідно довідки МСЕК № 687055 від 19.01.2024, ОСОБА_2 має «Першу «Б» групу інвалідності, встановлену безтерміново та потребує постійної сторонньої допомоги.

Син ОСОБА_2 ОСОБА_3 відповідно до довідки МСЕК № 80126 має «Другу» групу інвалідності, встановлену безтерміново.

19.04.2024 ОСОБА_4 звернулася до УСЗ (правобережне) ДСП Вінницької міської ради із заявою про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 відповідно до порядку № 857.

Одночано, ОСОБА_2 звернулась з відповідною заявою про згоду отримувати соціальні послуги від ОСОБА_4 .

За результатом розгляду звернень 23.04.2024, управлінням соціального захисту населення (правобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради прийнято рішення за № С/08/31206 про відмову ОСОБА_4 у призначенні компенсації фізичним особам, які надають послуги по догляду на непрофесійній основі.

Підставами для відмови зазначено, що ОСОБА_2 є свекрухою заявниці та не належить до складу її сім`ї, та, враховуючи п. 2 Порядку № 859, у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 отримує виплату на догляд відповідно до ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» від 18.05.2024 № 1727.

Позивач вважає відмову Управління протиправною та просить суд скасувати її.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові відносини надання соціальних послуг із догляду та виплати компенсації надавачам цих послуг регулюються Законом України «Про соціальні послуги» від 17.01.2019 № 2671-VIII, Постановою Кабінету Міністрів України якою затверджено «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі» від 23.09.2020 № 859.

Закон України «Про соціальні послуги» (далі - Закон № 2671-VIII) визначає основні організаційні та правові засади надання соціальних послуг, спрямованих на профілактику складних життєвих обставин, подолання або мінімізацію їх негативних наслідків, особам/сім`ям, які перебувають у складних життєвих обставинах.

Згідно п. 17 ст. 1 Закону № 2671-VIII передбачено, що соціальні послуги - дії, спрямовані на профілактику складних життєвих обставин, подолання таких обставин або мінімізацію їх негативних наслідків для осіб/сімей, які в них перебувають. Особі/сім`ї можуть надаватися одна або одночасно декілька соціальних послуг. Порядок організації надання соціальних послуг затверджується Кабінетом Міністрів України.

Суб`єктами системи надання соціальних послуг є, зокрема, надавачі соціальних послуг (п. 3 ч. 1 ст. 8 Закону № 2671-VIII).

Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону № 2671-VIII до надавачів соціальних послуг недержавного сектору належать підприємства, установи, організації, крім визначених частиною другою цієї статті, громадські об`єднання, благодійні, релігійні організації, фізичні особи - підприємці та фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності.

Згідно п. 1 ч. 6 ст. 8 Закону № 2671-VIII фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є особами з інвалідністю I групи.

За правилами ч. 7 ст. 8 Закону фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, виплачується компенсація за догляд.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 року № 859 «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі» затверджено Порядок подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі. (далі - Порядок № 859).

Цей Порядок встановлює механізм призначення і виплати компенсації за догляд (далі - компенсація), що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг (далі - фізична особа, яка надає соціальні послуги) особам із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (далі - соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі) та є: особами з інвалідністю I групи; дітьми з інвалідністю; громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги відповідно до переліку тяжких захворювань, розладів, травм, станів, що дають право на одержання державної допомоги на дитину, якій не встановлено інвалідність, надання такій дитині соціальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 р. № 1161

У відповідності до п. 2 Порядку № 859 визначає категорії осіб, яким компенсація не призначається. Зокрема, компенсація не призначається: 1) фізичним особам, які надають соціальні послуги особам, зазначеним у пункті 1 цього Порядку, якщо такі особи отримують: соціальні послуги з догляду вдома, паліативного, стаціонарного догляду; виплати на догляд відповідно до Законів України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» (крім осіб з інвалідністю з дитинства I групи); 2) фізичним особам, які надають соціальні послуги та отримують допомогу на догляд відповідно до Закону України «Про психіатричну допомогу»; 3) фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на професійній основі.

Відповідно до п. 3 Порядку № 859 компенсація призначається і виплачується структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних у м. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад (далі - уповноважені органи) за місцем проживання / перебування осіб, яким надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

Згідно п. 5 Порядку № 859 до складу сім`ї фізичної особи, яка звертається за призначенням компенсації, включаються чоловік, дружина, діти віком до 18 років, а також діти, які навчаються за денною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти (в тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених закладів освіти і вступом до іншого закладу або в період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем і продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців) до досягнення 23 років і не мають власних сімей; жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі, але проживають однією сім`єю. При цьому діти, які навчаються за денною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти до досягнення 23 років і не мають власних сімей, включаються до складу сім`ї незалежно від реєстрації місця проживання чи місця перебування. До складу сім`ї фізичної особи, яка надає соціальні послуги, що звертається за призначенням компенсації, не включаються особи, які перебувають на повному державному утриманні, та непрацездатні особи.

Згідно ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

У відповідності до абз. 5 п. 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Такий правовий висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 31.03.2020 у справі № 205/4245/17 та від 23.04.2020 у справі № 686/8440/16-ц.

Відповідно до абз. 1, 2 п. 6 Порядку № 859 для отримання компенсації фізичною особою, яка надає соціальні послуги, подаються до уповноваженого органу заява про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та документи/відомості у паперовій або електронній формі, зазначені в пункті 7 цього Порядку.

Особою/законним представником особи, яка потребує надання соціальних послуг, подається заява про згоду отримувати соціальні послуги.

За змістом п. 7 Порядку № 859 призначення і виплата компенсації здійснюються уповноваженим органом з місяця подання фізичною особою, яка надає соціальні послуги, таких документів: 1) у паперовій формі: заяви про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі; заяви про згоду отримувати соціальні послуги; копії свідоцтва про народження дитини (у разі надання дитині соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі); декларації про доходи та майновий стан (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї) за формою, затвердженою Мінсоцполітики. У декларації також зазначається інформація про склад сім`ї фізичної особи, яка надає соціальні послуги; копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (для осіб з інвалідністю); висновку лікарської комісії медичного закладу щодо потреби в догляді громадян похилого віку внаслідок когнітивних порушень за формою, затвердженою МОЗ; висновку лікарської комісії медичного закладу щодо потреби в догляді невиліковно хворих осіб, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися, за формою, затвердженою МОЗ; копії медичного висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років за формою, затвердженою МОЗ; довідки про захворювання дитини на тяжке перинатальне ураження нервової системи, тяжку вроджену ваду розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічне, онкогематологічне захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкий психічний розлад, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гостре або хронічне захворювання нирок IV ступеня, про те, що дитина отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що видана лікарсько-консультативною комісією лікувально-профілактичного закладу в порядку та за формою, встановленими МОЗ; копії рішення суду про обмеження цивільної дієздатності або визнання недієздатною особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі (для недієздатних осіб та осіб, цивільна дієздатність яких обмежена); копії рішення суду або органу опіки та піклування про призначення опікуна або піклувальника особі, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі (для опікунів або піклувальників). Копії поданих документів засвідчуються посадовими особами уповноваженого органу або центру надання адміністративних послуг, який прийняв заяви про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та про згоду отримувати соціальні послуги.

Згідно п.14 Порядку № 859 компенсація призначається з місяця звернення за нею, якщо протягом місяця з дня звернення подано всі необхідні документи. Рішення про призначення компенсації або про відмову в її наданні приймається уповноваженим органом протягом 10 днів з дати подання документів, зазначених у пункті 7 цього Порядку, і наступного дня після його прийняття надсилається фізичній особі, яка надає соціальні послуги.

В ході розгляду справи судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач 19.04.2024, звернулась на адресу відповідача із заявою про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 , відповідно до Порядку № 859. Одночасно ОСОБА_2 , звернулась з відповідною заявою про згоду отримувати соціальні послуги від ОСОБА_4 .

За результатами розгляду вказаної заяви, відповідач рішенням від 23.04.2024 відмовив в призначенні позивачеві з 01.04.2024 року компенсації за надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі оскільки ОСОБА_2 (свекруха) не належить до складу її сім`ї, та, враховуючи п. 2 Порядку, у зв`язку з тим, що свекруха, отримує виплату на догляд відповідно до ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», від 18.05.2024 № 1727.

В контексті наведеного та спростовуючи доводи відповідача в частині тверджень, що ОСОБА_2 , не належить до складу сім`ї ОСОБА_1 , суд повторно зауважує, що законодавство не містить вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Зокрема, такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

В матеріалах справи міститься довідка Міського комунального підприємства «Управляюча компанія «Територія Комфорту» № 684 від 14.05.2024, згідно якої позивач та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , та спільно проживають. Належних та допустимих доказів, які б спростовували даний факт відповідачем не надано.

З огляду на зазначене, суд зауважує, що обрана підстава відповідачем для відмови у призначенні компенсації фізичним особам є безпідставно.

Разом із тим, оцінюючи підстави для відмови у призначенні компенсації ОСОБА_4 , зазначені у рішенні від 23.04.2024, а саме: відповідно до п. 2 Порядку № 859, через те, що свекруха отримує виплату на догляд згідно із Законом України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» від 18.05.2024 № 1727, слід зазначити таке.

Пунктом 2 Порядку № 859 визначено підстави коли компенсація не призначається фізичним особам, які надають соціальні послуги особам, зазначеним у пункті 1 цього Порядку, якщо такі особи отримують: - соціальні послуги з догляду вдома, паліативного, стаціонарного догляду; - виплати на догляд відповідно до Законів України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю (крім осіб з інвалідністю з дитинства I групи); - фізичним особам, які надають соціальні послуги та отримують допомогу на догляд відповідно до Закону України Про психіатричну допомогу; - фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на професійній основі.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 отримує виплату на догляд на підставі Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» відповідно до рішення управління соціального захисту населення (Правобережне) департаменту соціальної політики Вінницької міської ради від 04.04.2022.

Таким чином, зазначене свідчить, що зміст оскаржуваного рішення чітко вказує на підстави відмови у призначенні компенсації.

З огляду на викладене, суд зазначає, що відмова позивачу у призначенні компенсації є правомірною, законною, обґрунтованою та прийнятою відповідно до норм Порядку № 859.

Окремо суд акцентує увагу, що наявність чи відсутність у фізичної особи права на компенсацію за надання соціальних послуг на непрофесійній основі не обмежує право особи на отримання соціальних послуг.

Відтак, судом при розгляді цієї справи не встановлено вчинення відповідачем протиправних дій або прийняття протиправних рішень стосовно позивача, тому адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Окрім того суд вважає за належне зазначити, що дата винесення рішення обумовлена перебуванням головуючої судді у відпустці з 23.12.2024 по 05.01.2025.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач: Департамент соціальної політики Управління соціального захисту населення Вінницької міської ради (Правобережне) (вул. Соборна, 50, м. Вінниця, 21050; )

Рішення суду сформовано: 06.01.2025.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна