Справа № 520/32424/24
Суддя: Садова М.І.
Дата ухвалення: 2025-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 січня 2025 року Справа № 520/32424/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садової М.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду в місті Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

у с т а н о в и в :

позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, у якому просить: - визнати протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови здійснювати позивачу нарахування та виплату пенсії у розмірі 64% відповідних сум грошового забезпечення; - зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 01.11.2024 позивачу нарахування та виплату пенсії у розмірі 64% відповідних сум грошового забезпечення.

В обґрунтування позову покликається на те, що відповідачем невірно визначено відсоткове значення розміру пенсії позивача 59%, адже до такого не включено додатково 5% у зв`язку із звільненням із служби за станом здоров`я, а тому таке відсоткове значення повинно становити 64%. Вважає дій відповідача протиправними у зв`язку із чим звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідачем не подано до суду відзив, який би мітив заперечення на позов.

Ухвалою суду від 02.12.2024 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Ухвалою суду від 24.12.2024 витребувано докази у відповідача. На адресу суду 31.12.2024 надійшли витребувані докази.

Відтак розгляд і вирішення адміністративної справи проводиться за правилами письмового провадження на підставі матеріалів справи.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного з огляду на таке.

Спірні правовідносини у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року (надалі - Закон №2262-ХІІ).

Суд установив, позивач перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років на умовах Закону № 2262-ХІІ. Дані обставини установлено із перерахунків пенсії, пенсійна справа № ФХ-100960-Міноборони.

Згідно з протоколу за пенсійною справою позивача від 30.12.2024 установлено наступне: вид пенсії - за вислугу років, дата звернення - 10.05.2004, умови призначення - вислуга років - 23, розмір 59 % грошового забезпечення, дата і причини звільнення - 30.11.1997, ст. 65 В-1п. запас.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, визначено Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та забезпечення деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ.

Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, незалежно від віку в разі, якщо вони мають на день звільнення зі служби вислугу 20 років і більше, за винятком осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону.

Пунктом «а» частини першої статті 13 Закону № 2262-XII визначено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII(далі - Закон № 2232-XII) звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється:

а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.

Таким чином, для визначення відсотку грошового забезпечення, з якого проводиться обчислення розміру пенсії, визначальне значення мала форма звільнення зі служби, а саме: у відставку чи у запас.

Отже, звільнення зі служби в запас і у відставку є різними формами звільнення та пов`язані з настанням різних обставин.

Звільнення у запас через хворобу здійснюється у випадку недосягнення особою віку, встановленого Законом № 2232-XIIдля перебування у запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров`я непридатні до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатні 2-го ступеня).

Натомість, звільнення у відставку через хворобу здійснюється щодо осіб, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

Під час виходу позивача у запас діяло Тимчасове положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, затвердженого Указом Президента України від 13.05.1993 року № 174/93.

Пунктом 64 Тимчасового положення передбачено, що звільнення осіб офіцерського складу з військової служби здійснюється:

а) в запас, якщо вони не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби в мирний або воєнний час;

б) у відставку, якщо вони досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби із зняттям з військового обліку.

Відповідно до пункту 65 Тимчасового положення офіцери можуть бути звільнені з військової служби:а) за вислугою строку служби; б) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі. Окремі категорії осіб офіцерського складу, перелік яких затверджується Міністром оборони України, за їх згодою можуть бути звільнені з військової служби за віком, якщо їм до досягнення встановленого граничного віку залишилося п`ять і менше років за умови наявності у них права на одержання пенсії за вислугу років.

Офіцери, у яких закінчився строк контракту і які досягли граничного віку перебування на військовій службі, можуть бути залишені на ній за їх згодою після укладення нового контракту, але не більш як до досягнення граничного віку перебування в запасі; в) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово- лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби; г) у зв`язку зі скороченням штатів або з організаційними заходами в разі неможливості використання на військовій службі; д) після закінчення строку контракту або у зв`язку з його розірванням; е) через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України;

є) за службовою невідповідністю; ж) у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили; з) за власним бажанням за наявності вислуги не менш як п`ять років у календарному обчисленні на посадах офіцерського складу.

З долученого відповідачем витягу з наказу заступника Міністерства оборони України по особовому складу від 26.10.1997 № 0392 установлено, що підполковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за п. 64 підпунктом «в» Тимчасового положення № 174/93 (за станом здоров`я).

При цьому, на момент призначення пенсії позивачу пункт «а» частини першої статті 13 Закону № 2262-XII передбачав, що пенсії за вислугу років військовослужбовцям призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262-XII, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 відсотків, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 відсотків відповідних сум грошового забезпечення. За кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що позивачу, який звільнений в запас, правильно встановлено пенсію у розмірі 50 % (+3% за кожен рік вислуги понад 20 років), а відтак загальний розмір 59% відповідних сум грошового забезпечення.

З огляду на викладене суд зазначає, що оскільки позивача звільнено зі служби у запас через хворобу у 1997 році, а не у відставку за віком чи за станом здоров`я, то відповідно до наведених вище норм законодавства він не має права на перерахунок пенсії з урахуванням 55 процентів до грошового забезпечення внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.

Аналогічні правові висновки викладно у постанові Верховного Суду від 13.04.2022 у справі №0540/6069/18-а, які в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховується судом під час вирішення цього спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене суд прийшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.

У відповідності до ст. 139 КАС України судові витрати понесені позивачем - покласти на останнього.

Керуючись статтями 241-246, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

у адміністративному позові ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Судові витрати понесені позивачем ОСОБА_1 - покласти на останнього

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, місцезнаходження - місто Харків, майдан Свободи, 5, .

Повне судове рішення складено суддею 02.01.2025.

Суддя М. І. Садова