Справа № 140/11040/24
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2025-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2025 року ЛуцькСправа № 140/11040/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоком» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автоком» (далі - ТОВ «Автоком», позивач, товариство) звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Волинській області) про визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення від 05.07.2024 №2 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 1000000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі наказу №1971-п від 28.05.2024 «Про проведення фактичної перевірки ТзОВ «Атоком»» та згідно із направленнями на перевірку №2906, 2907, 2908, 2909 від 28.05.2024 у період з 14 год. 50 хв. 28.05.2024 по 16 год. 30 хв. 06.06.2024 відповідачем було проведено фактичну перевірку господарської одиниці позивача, а саме: місця зберігання пального за адресою: Ковельський район, село Старовойтове, вулиця Прикордонників, 40а.

За результатами проведеної перевірки складено акт №03/14870/09-02/32887140 від 07.06.2024, в якому зроблено висновок про порушення ТОВ «Автоком» пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Керуючись пунктом 86.7 статті 86 ПК України, позивачем були надані заперечення №37 від 14.06.2024 на акт фактичної перевірки, які листом №2806/12/03-20-09-02-12 від 01.07.2024 «Про результати розгляду заперечення» були залишені відповідачем без задоволення.

На підставі вказаного акту фактичної перевірки ГУ ДПС у Волинській області було винесене податкове повідомлення-рішення №2 від 05.07.2024 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1000000,00 грн за порушення пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПК України, а саме: відсутність з вини платника податку реєстрації акцизного складу у 2022 році.

У порядку статті 56 ПК України позивачем було застосовано заходи досудового врегулювання спору шляхом подання скарги №47 від 18.07.2024 до Державної податкової служби України (далі - ДПС України).

Рішенням ДПС України від 17.09.2924 №27991/6/99-00-06-03-01-06 податкове повідомлення-рішення від 05.07.2024 №2 залишено без змін, а скаргу ТОВ «Автоком» - без задоволення.

Позивач з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням не згідний, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню з огляду наступне.

В наказі ГУ ДПС у Волинській області №1971-п від 28.05.2024 відсутні підстави для проведення фактичної перевірки, які регламентовані ПК України.

Так, будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на правові норми, що їх регулюють, та загальної мети діяльності органів ДПС, у вказаному наказі не відображено. Відповідачем не вказано про наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення позивачем вимог законодавства, що стали приводом для фактичної перевірки.

Позивач вказує, що оскільки сам наказ про проведення фактичної перевірки у позивача не містить законних підстав, що передбачені у конструкції пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, а тому такий є недопустимим доказом, що в подальшому нівелює результати перевірки, та, як наслідок, застосування фінансових санкцій оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням.

Стосовно протиправності висновків фактичної перевірки позивач зазначає, що в ході проведення фактичної перевірки відповідачем розмежовано, що за місцем проведення перевірки знаходяться два окремих об`єкти: резервуар для зберігання пального об`ємом 10 м. куб. з паливороздавальною колонкою та з рукавом для наливу пального з резервуару в автоцистерну; 5 резервуарів ємністю 133 м. куб. кожен з паливороздавальною колонкою та з рукавом для наливу пального з резервуару в автоцистерну.

Резервуар для зберігання пального об`ємом 10 м. куб. з паливороздавальною колонкою та з рукавом для наливу пального з резервуару в автоцистерну дійсно використовується позивачем у своїй повсякденній господарській діяльності з метою зберігання пального для власних потреб.

Даний резервуар виступає об`єктом ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) №2100145 від 21.09.2021, термін дії з 09.10.2021 до 09.10.2026, переоформлено 05.10.2023.

Щодо функціонування даного резервуару у відповідача не було жодних зауважень і не встановлено порушень у його використанні та вказаний резервуар використовується виключно для власних цілей.

Під час проведення фактичної перевірки на вимогу посадових осіб відповідача ТОВ «Автоком» було надано ряд документів, які свідчать про те, що у товариства наявний ряд техніки/транспортних засобів, які підлягають заправленню пальним, і для цього позивачем використовується дана ємність.

Згідно із додатком №1 «Витяг з Єдиного реєстру акцизних накладних по ТОВ «ТД Альянс Ойл» за період з 01.01.2021 по 28.05.2024 обсяг придбаного позивачем пального ні разу не перевищує 8200 л. (що становить 8,2 м. куб.). Максимальне значення у цій графі становить 8168,03 л.

У свою чергу, 5 резервуарів ємністю 133 м. куб. кожен з паливороздавальною колонкою та з рукавом для наливу пального з резервуару в автоцистерну перебували в оренді ТОВ «ТД Альянс Ойл» на підставі договору оренди обладнання від 01.08.2022.

В акті фактичної перевірки вказано, що вказане обладнання введено позивачем в експлуатацію для навантаження-розвантаження і зберігання пального, що не відповідає дійсності, адже згідно наданих документів вказане обладнання використовується для зливу бітуму прямим методом.

Позивач вказує, що додатковим підтвердженням призначення цих ємностей саме для зберігання бітуму виступають паспорти серії КС-133-20Е ПС під назвою «ємність бітумна КС-133-20Е», видані виробником цих ємностей - Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредмашсервіс», які були надані позивачем під час подання позивачем заперечення на акт та скарги до ДПС України.

Бітумна ємність КС-133-20Е, із відповідним заводським номером, що збігається із заводським номером, вказаним в акті фактичної перевірки, відповідає вимогам технічної документації і визнана придатною для експлуатації.

Згідно даних технічних паспортів ємність призначена для зберігання і нагріву бітуму до робочої температури, з подальшою видачею його споживачеві. До її складу включено: ємність, теплоізоляція 120 мм, профнастил, патрубки для закачування і зливу бітуму, в середині ємності розміщений змійовик для циркуляції гарячого теплоносія і трубчасті електронагрівники для нагріву бітуму.

Технічний паспорт також містить детальну інформацію про склад ємності, її технічні характеристики (об`єм 133 м3, розмір 16000x3535x3820 мм, маса 16000 кг, товщину теплоізоляції, довжину змійовика, тип електронагрівників, напруга та сумарна електрична потужність, тощо), тарування обладнання, умови поставки та інші відомості.

Позивач звертає увагу, що у складі зазначених ємностей при їх придбані та передачі третій особі в оренду не було наявних паливороздавальних колонок і такі позивачем не встановлювались.

Натомість паливороздавальна колонка з 2 рукавами для наливу пального до цих ємностей, як зазначено відповідачем в акті фактичної перевірки, була встановлена орендарем (ТзОВ «ТД Альянс Ойл») обладнання в ході його використання.

Використання цього обладнання саме з метою зберігання і зливу бітуму підтверджується також повідомленням форми 20-ОПП.

Таким чином, цільове призначення обладнання - це зберігання та злив бітуму. В розрізі зберігання та будь-яких інших операцій із пальним дані 5 ємностей не використовувались в діяльності позивача і в ході проведення фактичної перевірки відповідачем не було встановлено фактів використання саме позивачем цим ємностей для зберігання, навантаження-розвантаження чи реалізації пального, що спростовує твердження відповідача про наявність акцизного складу та нібито допущені позивачем порушення податкового законодавства з приводу не проведення реєстрації акцизного складу.

Фактично відповідач визнав, що позивач передав зазначені 5 резервуарів ємністю 133 м. куб. кожен (загальним об`ємом 665 м. куб.) у володіння та користування ТзОВ «ТД Альянс Ойл» на підставі договору оренди обладнання від 01.08.2022 та акту приймання-передачі обладнання в оренду від 01.08.2022.

У зв`язку із цим, починаючи з 01.08.2022 ТОВ «Автоком» ніяк не міг користуватися цими 5 ємностями у власних інтересах, а до цієї дати відповідачем в ході перевірки не встановлено фактів використання позивачем даних ємностей з метою зберігання, навантаження-розвантаження чи реалізації пального.

Згідно Індивідуальної податкової консультації Державної фіскальної служби України від 21.06.2019 №2864/6/99-99-12-02-02-15/ІПК, якщо ємності для зберігання пального передано товариством в оренду іншому суб`єкту господарювання, у товариства не виникатиме обов`язок з реєстрації акцизного складу.

З урахуванням зазначеного, позивач вважає, що оскільки починаючи з 01.08.2022 передано правомочності з володіння і користування обладнанням загальною місткістю 665 м. куб. компанії ТзОВ «ТД Альянс Ойл» згідно укладеного договору оренди обладнання б/н від 01.08.2022 (діяв до 31.12.2022), який використовує їх по даний час згідно переукладеного сторонами договору оренди обладнання від 02.01.2023 та додаткових угод до нього, у такому випадку, використання цього обладнання орендарем зобов`язує саме орендаря реєструвати акцизний склад.

Стосовно періоду з 02.05.2022 (момент введення в експлуатацію обладнання для зливу бітуму) по 01.08.2022 (момент укладення договору оренди), то матеріалами фактичної перевірки не було встановлено фактів використання позивачем цих ємностей для зберігання пального, а самі ємності були введенні в експлуатацію як обладнання для зливу бітуму прямим методом.

Крім того, станом на 02.05.2022 позивач не був зареєстрований платником акцизного податку (зареєстровано 15.06.2022) та не мав ліцензії на право оптової торгівлі пальним за відсутності місць оптової торгівлі (отримано 17.06.2022).

Таким чином, надання ліцензії на провадження діяльності (зокрема, на оптову торгівлю пальним) лише засвідчувало право позивача на оптову торгівлю пальним, за відсутності місць оптової торгівлі, проте не свідчило про фактичне здійснення такої діяльності і навіть не зобов`язувало позивача розпочинати таку діяльність, а тим паче реєструвати акцизний склад, якого у позивача не було.

З урахуванням зазначеного позивач просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 09.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.205-206).

Представник відповідача у відзиві на адміністративний позов (а.с.209-211) вимог ТОВ «Автоком» не визнала та зазначила, що посадовими особами ГУ ДПС у Волинській області на підставі наказу №1971-п від 28.05.2024 про проведення фактичної перевірки ТОВ «Автоком», направлень на перевірку від 28.05.2024 №2907/03-20-09-12, №2909/03-20-09-02-12, №2906/03-20-09-02-12, №2908/03-20-09-02-12, положень ПК України, Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин ,що використовуються в електронних сигаретах та пального», Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», інших нормативно-правових актів, які регулюють виробництво, зберігання та обіг спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального в Україні проведено фактичну перевірку господарської одиниці - місце зберігання пального, що розташоване за адресою: Волинська область, Ковельський район, село Старовойтове, вулиця Прикордонників, 40А, де здійснює господарську діяльність позивач.

За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки від 06.06.2024 №03/14870/09-02/32887140.

На підставі висновку акту перевірки ГУ ДПС у Волинській області винесене податкове повідомлення-рішення від 05.07.2024 року №2.

Щодо призначення та проведення фактичної перевірки представник відповідач вказує, що попередньо, моніторингом відомостей в інформаційно-комунікаційних базах ДПС України, встановлено, що ТОВ «Автоком» отриано ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі № 00798 (яка була анульована за заявою суб`єкта господарювання 19.09.2022) та ліцензію на право зберігання пального №2100145 за адресою: Ковельський район, село Старовойтове, вул.Прикордонників, 40 а.

При проведенні фактичної перевірки 28.05.2024 співробітниками ГУ ДПС у Волинській області в присутності посадової особи ТОВ «Автоком» обстежено місце зберігання пального, що розташоване за адресою: Волинська область, Ковельський район, село Старовойтове, вулиця Прикордонників, 40А, де здійснює господарську діяльність позивач, та встановлено, що на даному місці зберігання пального розташовано резервуар для зберігання пального об`ємом 10 м. куб. з паливороздавальною колонкою, а також 5 резервуарів ємністю 133 м. куб. кожен з паливороздавальною колонкою та з 2 рукавами для наливу пального з резервуару в автоцистерну.

Згідно наданих до перевірки оборотно-сальдових відомостей, накладних на прихід пального, актів списання пального та книг кількісного руху нафтопродуктів ТОВ «Автоком» в період 2022 - 2024 років здійcнювало операції з придбання (що підтверджується даними Єдиного реєстру акцизних накладних згідно додатку) пального для використання в господарській діяльності. ТОВ «Автоком» згідно даних Реєстру платників акцизного податку з реалізації пального та спирту етилового подано заяву про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового та/або акцизних складів № від 15.06.2022, згідно якої зареєстровано платником акцизного податку з реалізації пального та анульовано реєстрацію платником акцизного податку з реалізації пального згідно заяви № від 12.09.2022.

ТОВ «Автоком» згідно даних Відомості про акцизні склади АІС «Податковий Блок» не здійснювало реєстрацію акцизних складів.

Згідно даних Реєстру ліцензій ТОВ «Автоком» отримало наступні ліцензії щодо обігу пального: ліцензія на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) №2100145 від 21.09.2021, термін дії з 09.10.2021 до 09.10.2026; ліцензія на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі №00798 від 17.06.2022, термін дії з 05.07.2022 до 05.07.2027, яка анульована за заявою суб`єкта господарювання 19.09.2022.

Згідно наданого наказу «Про введення в експлуатацію основних засобів та ІНМА» від 02.05.2022 ТОВ «Автоком» було введено в експлуатацію обладнання первісною вартістю 10002539,89 грн та вказано, що вище зазначені об`єкти відповідають технологічним вимогам (придатні до експлуатації, доробок (доопрацювань) не потребують). Вказане підтверджується також наданим актом приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 02.05.2022.

В подальшому вказане обладнання було передано ТзОВ «ТД Альянс Ойл» (орендар) у строкове платне користування відповідно до наданого до перевірки договору оренди обладнання від 01.08.2022, а саме:

- ємність наземна 133 м3 , зав. №21030439, облік № 1, 2020 р. в. - 1 од.:

- ємність наземна 133 м3 , зав. №21030438, облік № 2, 2020 р.в. - 1 од.;

- ємність наземна 133 м3 , зав. №21030440, облік № 3, 2020 р.в. - 1 од.;

- ємність наземна 133 м3 , зав. №21030441, облік № 4, 2020 р.в. - 1 од.;

- ємність наземна 133 м3 , зав. № 21030442, облік № 5, 2020 р.в. - 1 од. (всього об`ємом 665 м.куб.).

Представник відповідача зауважує, що ТОВ «Автоком» у своїй позовній заяві вказує, що цільове призначення вищезазначеного обладнання є виключно для зливу бітуму прямим методом, натомість у договорі оренди від 01.08.2022 позивачем було передане в оренду обладнання із вказаним цільовим призначенням - для тимчасового розміщення наливного рідкого вантажу.

Таким чином, на думку представника відповідача, ТОВ «Автоком» як суб`єкт господарювання - платник акцизного податку на місці зберігання пального, що розташоване на території за адресою: Волинська область, Ковельський район, село Старовойтове, вул.Прикордонників, 40АЮ маючи у власності ємності для навантаження-розвантаження та зберігання пального, загальна місткість яких становить 675 м. куб., не здійснив реєстрації акцизного складу в системі електронного адміністрування пального та спирту етилового відповідно до підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України.

Враховуючи вищевикладене, представник відповідача вважає, що ГУ ДПС у Волинській області діяло виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, а тому підстави для задоволення позовної заяви ТОВ «Автоком» відсутні. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

У відповіді на відзив товариство підтримало позовні вимоги з підстав, які є аналогічними доводам позовної заяви (а.с.216-219).

Інші заяви по суті справи не надходили.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на таке.

Суд встановив, що ТОВ «Автоком» зареєстроване як юридична особа 15.07.2022, основним видом діяльності якого є транспортне оброблення вантажів (код КВЕД 52.24), що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.179-181, 183-191).

Згідно із витягом №024 з реєстру платників податку на додану вартість позивач зареєстрований платником податку на додану вартість 01.12.2018 (а.с.182).

Працівниками ГУ ДПС у Волинській області на підставі наказу №1971-п від 28.05.2024 (а.с.26) проведено фактичну перевірку ТОВ «Автоком» за місцем здійснення господарської діяльності (зберігання пального) за адресою: Ковельський район, село Старовойтове, вулиця Прикордонників, будинок 40а.

За результатами фактичної перевірки складено акт від 06.06.2024 (реєстраційний номер №03/14870/09-02/32887140 від 07.06.2024), відповідно до висновків якого встановлено порушення позивачем пп.230.1.2, п.230.1 ст.230 ПК України (а.с.27-31).

Не погодившись із висновками перевірки, позивач подав на вищезазначений акт заперечення від 14.06.2024 №37 (а.с.36-41).

За результатами розгляду вказаних заперечень ГУ ДПС у Волинській області листом від 01.07.2024 №2806/12/03-20-09-02-12 «Про розгляд заперечення» (а.с.43-51) повідомило позивача, що висновки акту фактичної перевірки від 07.06.2024 №03/14870/09-02/32887140 не підлягають скасуванню, а заперечення на акт перевірки є таким, що не підлягає задоволенню.

05.07.2024 на підставі вищевказаного акту перевірки ГУ ДПС у Волинській області прийнято податкове повідомлення-рішення форми «ПС» №2, згідно із яким на підставі пункту 128-1.2 статті 128.1 ПК України до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 1000000,00 грн (а.с.23-24).

Вказане рішення було оскаржене позивачем в адміністративному порядку шляхом подання до ДПС України скарги від 18.07.2024 №47 (а.с.53-59).

Рішенням ДПС України від 17.09.2024 №27991/6/99-00-06-03-01-06 скаргу ТОВ «Автоком» залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 05.07.2024 №2 - без змін (а.с.64-69).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає ПК України.

Згідно із підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК України.

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК України).

Відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема,

(1) у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками,

(2) а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Відповідно до абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Отже, ПК України закріплює таку обов`язкову вимогу щодо змісту наказу про проведення перевірки як необхідність відображення підстави для її проведення, визначеної цим Кодексом. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.

Вирішуючи питання дотримання відповідачем процедури проведення фактичної перевірки в аспекті достатності відображення в наказі підстав для її проведення, суд виходить з того, що відповідно до наказу від 28.05.2024 №1971-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Автоком» (а.с.26) підстави для призначення перевірки сформульовані таким чином:

«Керуючись пп.19-1.1.4, 19-1.1.14 п. 19-1.1 ст.19.1, пп.20.1.9, 20.1.10, п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, пп.80.2.5 п.80.2 ст.80, пп.69.2 п.69 Підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального».

У питанні застосування пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. ПК України практика Верховного Суду є сформованою і усталеною.

Так, Верховний Суд у своїх постановах, але не виключно, від 11.07.2023 у справі №240/959/20, від 05.07.2023 у справі №460/2663/22, від 12.08.2021 у справі №140/14625/20, від 10.04.2020 у справі №815/1978/18, від 25.01.2019 у справі №812/1112/16, від 05.11.2018 у справі №803/988/17, від 22.05.2018 у справі №810/1394/16, від 20.03.2018 у справі №820/4766/17 зауважив, що підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як у сукупності, так і кожна окремо, а саме:

- наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

- здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Тобто, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання, та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. У цьому випадку достатньо самого факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Крім того, у постановах Верховного Суду від 08.09.2020 у справі №640/21536/19, від 17.12.2020 у справі №520/12028/18, від 11.06.2019 у справі №1440/2045/18 уточнено і розширено підхід щодо застосування підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, як підстави для призначення фактичної перевірки. При здійсненні такого призначення контролюючий орган повинен зазначити одну із підстав, визначених підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, й у разі, якщо такою підставою є наявність та/або отримання інформації про порушення платником податків вимог законодавства, конкретизувати останню.

За висновками Верховного Суду (зокрема, але не виключно, викладені у постановах від 11.07.2022 у справі №120/5728/20-а, від 21.12.2022 у справі №500/1331/21) формулювання конкретного змісту наказу є дискрецією контролюючого органу, однак, з обов`язковим дотриманням вимог норм абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК щодо змісту наказу про проведення перевірки. У разі встановлення в одному підпункті статті декількох самостійних підстав для проведення перевірки кожна з них не обов`язково має бути сформульована тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте повинна бути чітко визначена та відповідати правовій нормі.

Виконання такої вимоги забезпечує розуміння суб`єктом господарювання причин, що зумовили проведення перевірки, а також кола питань, які можуть бути її предметом, залежно від підстави проведення. У такій ситуації в разі виникнення спору щодо наявності дійсних підстав для проведення перевірки або обґрунтованості припущень щодо вчинення суб`єктом господарювання порушень суд має можливість перевірити ці питання під час розгляду адміністративної справи.

Аналогічна правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 06.12.2023 у справі №500/1429/22.

Суд враховує, що викладене у наказі формулювання «з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального» відповідає правовій підставі, закріпленій у підпункті 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Оскільки самого лише факту покладення на податковий орган обов`язків із здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин достатньо для проведення фактичної перевірки, тому суд відхиляє доводи позивача про протиправність проведення фактичної перевірки.

Що стосується безпосередньо порушень ТОВ «Автоком», які встановлені під час фактичної перевірки, то суд враховує наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податкового кодексу України.

Нормами пп.14.1.6 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що акцизний склад - це: а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів; б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Цією ж нормою (абзац шостий) встановлено, що не є акцизним складом, зокрема, приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

Отже, передбачений цією нормою виняток застосовується при сукупності умов, а саме: (1) загальна місткість розташованих на території (в приміщенні) ємностей не перевищує 200 кубічних метрів; (2) суб`єкт господарювання (власник або користувач такого приміщення або території) отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів; (3) пальне використовується виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і суб`єкт господарювання не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

Відсутність однієї з наведених умов виключає можливість визнання відповідної території/приміщення не акцизним складом. Відповідно, у випадку, якщо протягом календарного року суб`єкт господарювання отримує пальне в обсягах, що перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), він зобов`язаний до часу, коли буде здійснена господарська операція, в результаті якої виникнуть обставини, які зумовлять обов`язок реєстрації акцизного складу, зареєструвати останній. Тобто, саме з моменту, коли платник податків вже достеменно знає, що відпадає хоча б одна з обов`язкових умов, передбачена абзацом шостим підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, він зобов`язаний здійснити реєстрацію акцизного складу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.08.2023 у справі №160/15431/21.

Також, з аналізу норми пункту «б» підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України слідує висновок, що обсяг отриманого суб`єктом господарювання протягом календарного року пального визначається сумарно по всіх приміщеннях та/або територіях, на яких розміщені ємності для навантаження-розвантаження та зберігання пального.

Таким чином, якщо загальний обсяг отримання пального протягом календарного року перевищить 1000 куб. м., то такий суб`єкт господарювання повинен буде зареєструвати акцизні склади на всіх своїх територіях, де розміщується пальне.

Наведений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 11.10.2023 у справі №420/4383/23.

Нормами пп.14.1.224 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що розпорядник акцизного складу - суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу.

Як передбачено пп.230.1 ст.230 ПК України акцизні склади та акцизні склади пересувні утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку.

Згідно вимог пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПК України акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Акцизні склади, на яких здійснюється діяльність з переробки нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші, з очищення коксового газу, з метою вилучення цільових компонентів (сировини), що передбачає повний технологічний цикл їх переробки в готову продукцію (пальне), повинні бути обладнані лише витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску готової підакцизної продукції (пального) наливом з такого акцизного складу.

Акцизні склади, на яких здійснюються виключно зберігання та реалізація пального, що отримується та реалізується виключно у споживчій тарі без зміни розфасовки, а також скрапленого газу природного, бензолу, метанолу, не обладнуються витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, встановлені на акцизних складах, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства, виконують функції витратомірів-лічильників.

Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:

а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;

б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів.

Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

Порушення правил обліку, виробництва та обігу пального або спирту етилового на акцизних складах та/або місцях виробництва окремих видів продукції

Відповідно до пункту 128-1.2. статті 128-1 ПК України відсутність з вини платника податку реєстрації акцизних складів у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового платником податку - розпорядником акцизного складу - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000000 гривень.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 2000000 гривень.

Судом встановлено, що 15.06.2022 ТОВ «Автоком» зареєстровано платником акцизного податку з реалізації пального та 12.09.2022 реєстрація позивача платником вказаного податку була анульована за його заявою, що підтверджується витягом з реєстру платників акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового (а.с.176).

ГУ ДПС у Волинській області було видано ТОВ «Автоком» наступні ліцензії на господарську діяльність, пов`язану із паливом:

- ліцензія на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) №2100145 від 21.09.2021, термін дії з 09.10.2021 до 09.10.2026 (а.с.169-170), яку було переоформлено 05.10.2023 (а.с.171-172);

- ліцензія на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі №00798 від 17.06.2022, термін дії з 05.07.2022 року до 05.07.2027 року (а.с.173-174).

Згідно із витягом з розпорядження від 19.09.2022 №61-р ліцензія на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі №00798 була анульована за заявою суб`єкта господарювання 19.09.2022 (а.с.175).

Як слідує з акта фактичної перевірки, в ході її проведення відповідач обстежив місце зберігання пального, що розташоване за адресою: Волинська область, Ковельський район, с.Старовойтове, вул.Прикордонників, 40А, та встановив, що на даному місці зберігання пального розташовано резервуар для зберігання пального об`ємом 10 м. куб. з паливороздавальною колонкою, а також 5 резервуарів ємністю 133 м. куб. кожен з паливороздавальною колонкою та з 2 рукавами для наливу пального з резервуару в автоцистерну.

Податковий орган стверджує, що ТОВ «Автоком» як суб`єкт господарювання - платник акцизного податку на місці зберігання пального, що розташоване на території за адресою: Волинська область, Ковельський район, село Старовойтове, вулиця Прикордонників, 40А, маючи у власності ємності для навантаження-розвантаження та зберігання пального, загальна місткість яких становить 675 м. куб., не здійснив реєстрації акцизного складу в системі електронного адміністрування пального та спирту етилового.

Вказана обставина лягла в основу висновку про порушення позивачем вимог підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України та стала підставою для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1000000,00 грн відповідно до пункту 128-1.1 статті 128-1 ПК України.

Надаючи оцінку відповідним доводам податкового органу суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, цистерна для зберігання пального об`ємом 10 м. куб. була придбана позивачем на підставі договору №02/08-21 від 21.08.2021, укладеного із ПАТ «Луцькавтодор» (а.с.72-74) та поставлена згідно із видатковою накладною №РН-000188 від 10.09.2021 (а.с.75).

Даний резервуар виступає об`єктом ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) №2100145 від 21.09.2021.

Суд констатує, що згідно із додатком №1 «Витяг з Єдиного реєстру акцизних накладних по ТОВ «ТД Альянс Ойл» за період з 01.01.2021 по 28.05.2024 максимальний обсяг придбаного позивачем пального у вказаний період становив 8168,03 л (8,168 м. куб.) (а.с.32), що не перевищує допустимого об`єму 10 м. куб.

При цьому, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що на його балансі знаходиться лише одна паливо-роздавальна колонка, яка застосовується в роботі при використанні 10 куб. м. ємності, що стверджується оборотно-сальдовою відомістю та актом про ведення заправної колонки в експлуатацію від 31.08.2022 (а.с.76).

Матеріалами справи підтверджується, що вказана заправна колонка була придбана позивачем на підставі договору поставки №546-0622 від 29.06.2022 (а.с.77-79), специфікації №1 від 29.06.2022 до вказаного договору (а.с.80) та отримана позивачем разом із комплектуючими на підставі видаткових накладних №1409 від 04.07.2022 та №1456 від 21.07.2022 (а.с.81-82).

Оплата відповідного товару підтверджується платіжними дорученнями від 04.07.2022 №355 та від 21.07.2022 №433 (а.с.84-85).

Також постачальником проведено монтажні роботи по встановленню заправної колонки, що стверджується актом приймання монтажних робіт № 1410 від 04.07.2022 (а.с.83).

Вказані обставини у поданому відзиві на позовну заяву представником відповідача не заперечуються.

У свою чергу, суд зауважує, що штрафні санкції згідно із оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням фактично були застосовані до позивача, як розпорядника акцизного складу, у зв`язку із наявністю 5 резервуарів ємністю 133 м. куб. кожен (загалом 665 м. куб.) з паливороздавальною колонкою та з 2 рукавами для наливу пального з резервуару в автоцистерну.

Так, як вбачається із матеріалів справи, згідно наданого для перевірки наказу від 02.05.2022 №020522-03 «Про введення в експлуатацію основних засобів та ІНМА» (а.с.92) та акту приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів № 3 від 02.05.2022 (а.с.93-94) з 02.05.2022 позивачем було введено в експлуатацію обладнання для зливу бітуму прямим методом первісною вартістю 10002539,89 грн та вказано, що вище зазначені об`єкти відповідають технологічним вимогам, технічний стан - придатні до експлуатації, доробок (доопрацювання) не потребують.

Зазначене обладнання для зливу бітуму складається із 5-ти бітумних ємностей, кожна об`ємом 133 м3, кожна з яких має свій серійний номер і номер в обліку, а саме:

- ємність бітумна 133 м3, зав. M21030439, облік МІ, 2020р.в. -1 од.;

- ємність бітумна 133 м3, зав. M21030438, облік M2, 2020р.в.-1 од.;

- ємність бітумна 133 м3, зав. M21030440, облік M3, 2020р.в. -1 од.;

- ємність бітумна 133 м3, зав. М21030441, облік М4, 2020р.в. -1 од.;

- ємність бітумна ІЗЗм3, зав. M21030442, облік М5, 2020р.в. - 1 од.

Вказані бітумні ємкості були поставлені позивачу на підставі видаткової накладної №РН-000163 від 31.08.2021 в кількості 2 шт. та видаткової накладної № РН-0020 від 29.04.2022 в кількості 3 шт. (а.с.90-91).

Також в матеріалах справи наявні технічні паспорти на зазначені ємності (а.с.106-150).

При цьому, в ході проведення перевірки було встановлено, що вказане обладнання було передано ТОВ «ТД Альянс Ойл» у строкове платне користування відповідно до договору оренди обладнання від 01.08.2022.

Так, між ТОВ «Автоком» (орендодавець) та ТОВ «ТД Альянс Ойл» (орендар) був укладений договір оренди обладнання б/н від 01.08.2022 (а.с.156-158), згідно із п.1.1. якого орендодавець зобов`язується передати орендарю у строкове платне користування обладнання:

- ємність наземна 133 м3, зав. №21030439, облік№1, 2020р.в. -1 од.;

- ємність наземна 133 м3, зав. №21030438, облік№2, 2020р.в. -1 од.;

- ємність наземна 133 м , зав. №21030440, облік №3, 2020р.в. -1 од.;

- ємність наземна 133 м3, зав. №21030441, облік №4, 2020р.в. -1 од.;

- ємність наземна 133 м, зав. Я°21030442, облік №95, 2020р.в. -1 од.

(далі - «об`єкти»), а орендар зобов`язаний прийняти їх, використовувати на умовах оренди та своєчасно і повністю сплачувати орендну плату, на умовах та у строки, встановлені Договором.

Згідно із п. 1.2. вказаного договору користування об`єктами здійснюється лише за місцем їх розташування в селі Старовойтове Ковельського району Волинської області по вулиці Прикордонників, 40а. Переміщення (перевезення, транспортування) об`єктів за межі їх місця розташування забороняється.

Відповідно до п.1.3. договору цільове призначення об`єктів - для тимчасового розміщення наливного рідкого вантажу.

На виконання умов вказаного договору та згідно із актом приймання-передачі обладнання в оренду від 01.08.2022 (а.с.159) позивач передав, а ТОВ «ТД Альянс Ойл» прийнято вказане обладнання в оренду.

Пунктом 7.2. договору оренди обладнання від 01.08.2022 було визначено, що даний договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31.12.2022, що є також терміном оренди.

В подальшому, між ТОВ «Автоком» (орендодавець) та ТОВ «ТД Альянс Ойл» (орендар) на аналогічних умовах був укладений договір оренди обладнання від 02.01.2023 (а.с.160-161) та підписаний акт приймання-передачі обладнання в оренду від 02.01.2023 (а.с.162)

Зі змісту оскаржуваного податкового-повідомлення рішення вбачається, що порушення у вигляді відсутності з вини платника податку реєстрації акцизного складу мало місце у 2022 році.

Однак, наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується, що з 01.08.2022 позивач не використовував вказані 5 резервуарів ємністю 133 м. куб. кожен (загальним об`ємом 665 м. куб.), оскільки передав їх у користування ТОВ «ТД Альянс Ойл».

У свою чергу, відповідач також фактично не заперечує, що вказаними ємностями загальним об`ємом 665 куб. м. для зберігання, навантаження-розвантаження та реалізації пального користується ТОВ «ТД Альянс Ойл».

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, що оскільки 5 резервуарів ємністю 133 м. куб. кожен були передані позивачем в оренду іншому суб`єкту господарювання, у ТОВ «Автоком» не виникає обов`язок з реєстрації зазначених вище місць зберігання як акцизних складів.

Також суд зауважує, що відповідачем не встановлено та матеріали справи не місять доказів використання позивачем цих ємностей саме для зберігання пального в період з 02.05.2022 (момент введення в експлуатацію обладнання для зливу бітуму) по 01.08.2022 (момент укладення договору оренди).

При цьому, на думку суду, наявність у позивача в період з 17.06.2022 по 19.09.2022 ліцензії на оптову торгівлю пальним, за відсутності місць оптової торгівлі, лише засвідчує право останнього на здійснення відповідної діяльності, проте не свідчить про фактичне здійснення такої діяльності.

Окрім того, як було встановлено судом ТОВ «Автоком» було зареєстровано платником акцизного податку з реалізації пального лише 15.06.2022, про що свідчить витяг з реєстру платників акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового (а.с.176).

З огляду на вказане суд вважає слушними доводи позивача про те, що станом на 02.05.2022 ТОВ «Автоком» не було зареєстроване платником акцизного податку та не мало ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі.

Таким чином, суд вважає недоведеним факт порушення товариством вимог підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України щодо не реєстрації акцизного складу у 2022 році, оскільки доказів використання позивачем 5 резервуарів ємністю 133 м. куб. кожен для навантаження, розвантаження та зберігання саме пального у вказаний період відповідач суду не подав.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного.

З огляду на припис наведеної норми процесуального права, при розгляді судом спору щодо правомірності рішень контролюючого органу, яким платнику податків донараховані податкові зобов`язання чи відмовлено у наданні податкових вигод, презюмується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду належними та допустимими доказами правомірність оскаржуваного рішення, а тому, беручи до уваги наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 05.07.2024 №2 слід визнати протиправним та скасувати.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 15000,00 грн, сплачений згідно із платіжною інструкцією від 04.10.2024 №628 (а.с.22).

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 05.07.2024 №2.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоком» судовий збір в сумі 15000,00 грн (п`ятнадцять тисяч грн 00 коп.).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Автоком» (44392, Волинська область, Ковельський район, село Старовойтове, вулиця Прикордонників, 40а, ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, код ЄДРПОУ ВП 44106679).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій