Справа № 360/1394/24
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2025-01-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

01 січня 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/1394/24

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом адвоката Чумака Романа Васильовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

15.11.2024 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява адвоката Чумака Романа Васильовича в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - відповідач №1), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач №2), в якій представник позивача просить:

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про відмову в переведенні на пенсію за іншим законом ОСОБА_1 від 05.11.2024 № 44;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області та Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на інший вид пенсії - пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», з 28 жовтня 2024 року з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 25.10.2024 № 10-437 та від 25.10.2024 № 10-438, зарахувавши до стажу державної служби період роботи з 21.02.1994 по 08.08.2022 в органах Державної податкової служби.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що позивач 28 жовтня 2024 року звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на інший вид пенсії - пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 05.11.2024 № 44 позивачу було відмовлено у переведенні на пенсію за іншим законом у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Орган пенсійного фонду не зарахував позивачу до стажу державної служби період роботи з 21.02.1994 по 08.08.2022 (28 років 5 місяців 18 днів) в органах Державної податкової служби.

На день набрання чинності Закону України «Про державну службу» № 889 - 01.05.2016, позивач займав посаду державної служби та мав стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, більше 20 років.

Посадові особи податкових органів, яким присвоєно спеціальні звання є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону № 889.

Законодавством, яке діяло в період роботи (служби) позивача, та яке діє на теперішній час, визначено, що посадові особи контролюючих органів (органів доходів і зборів) є державними службовцями, а тому періоди роботи (служби) в контролюючих органах зараховуються до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця. Тобто, період роботи позивача з 21.02.1994 по 08.08.2022 в органах Державної податкової служби має бути зарахований до стажу державної служби.

У разі прийняття рішення про зобов`язання призначити пенсію, саме ГУПФУ в м. Києві і має нарахувати та сплатити позивачу пенсію, тому представник позивача вважає, що ГУПФУ в м. Києві має бути співвідповідачем у справі.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду.

Ухвалою суду від 20.11.2024 позов було залишено без руху для усунення недоліків. У встановлений судом строк позивачем недоліки було усунуто.

Ухвалою суду від 27.11.2024 відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

06.12.2024 від ГУПФУ в Луганській області на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФУ в м. Києві та з 13.10.2022 отримує пенсію за віком, призначену відповідно до статті 26 Закону № 1058-XII.

28.10.2024 ОСОБА_1 звернувся до відділу обслуговування громадян № 2 (сервісний центр) ГУПФУ в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Заява позивача від 28.10.2024 за принципом екстериторіальності розглядалась ГУПФУ в Луганській області та рішенням від 05.11.2024 № 44 ОСОБА_1 відмовлено в переході з пенсії за віком, яка призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

На думку відповідача, кількість стажу державної служби, обчисленого згідно Порядку № 229, використовується виключно для встановлення працюючому державному службовцю надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки.

Оплата праці при проходженні державної служби на посадах, на які з 01.05.2016 поширюється дія Закону № 889, та припинення державної служби регулюється виключно Законом № 889.

Пунктом 2 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889 визнано таким, що втратив чинність Закон України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон № 3723), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно з пунктом 10 зазначеного розділу державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом (01.05.2016) займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889 передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом (01.05.2016) мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723 в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Посади працівників державної податкової інспекції, які мають спеціальні звання, статтею 25 Закону № 3723 не передбачені.

Законом України від 04.12.1990 № 509-ХІІ «Про державну податкову службу в Україні» було передбачено, що Рада Міністрів Української РСР встановлює для працівників державних податкових інспекції персональні звання, спеціальну форму та відзнаки. Подальшими редакціями цього Закону було передбачено, що службовим особам державних податкових інспекцій присвоюються спеціальні звання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.10.1992 № 559 «Питання державної податкової служби» введено персональні звання для працівників державних податкових інспекцій.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 № 503-р «Про віднесення посад працівників місцевих державних податкових адміністрацій до відповідних категорій посад державних службовців» віднесено до відповідних категорій посад державних службовців тільки ті посади працівників державних податкових адміністрацій в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі і державних податкових інспекцій у районах, містах, районах у містах, які не мають спеціальних звань.

Отже, періоди роботи працівників/службових осіб державних податкових адміністрацій (інспекцій), посадових осіб державної податкової служби/органів доходів і зборів на посадах, в період на яких були присвоєнні персональні чи спеціальні звання періоди роботи не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Також відповідач посилається, що Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 № 823 до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», внесено зміни в частині визначення:

- заробітної плати для призначення пенсії державним службовцям, які працювали в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби;

- форми довідок про заробітну плату державних службовців.

Зміни, внесені зазначеною постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 № 823 до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» (далі - Порядок № 622) застосовуються з 01.01.2024.

Довідки від 25.10.2024 № 10-437 та № 10-438, видані Головним управлінням ДПС в м. Києві за формами, затвердженими постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3, яка відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 18.09.2024 № 30-1 втратила чинність.

За записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 03.01.1985 в період з 21.02.1994 по 08.08.2022 ОСОБА_1 працював на посадах в органах Державної податкової служби та в зазначений період заявнику було присвоєно спеціальні звання, також станом на 01.05.2016 позивач займав посаду, по якій теж було присвоєно спеціальне звання.

Тому відповідач вважає, що немає підстав для зарахування періодів роботи в Державній податковій службі ОСОБА_1 до посад, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

09.12.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній послався на те, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723 після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і пунктами 10, 12 розділу Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723 та відповідно до Закону № 889. Тому представник позивача просив задовольнити позовні вимоги.

11.12.2024 від ГУПФУ в м. Києві на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 13.10.2022.

Станом на 01.05.2016 позивач займав посаду, по якій було присвоєно спеціальне звання, тому відсутні підстави зарахування періодів роботи в Державній податковій службі до посад, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Вважає, що ОСОБА_1 станом на 01.05.2016 не працював на посаді, віднесеній до відповідних категорій посад державних службовці, не має стажу роботи 10 років на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та не має 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

З урахуванням викладеного відповідач просив відмовити у задоволені позовних вимог.

11.12.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній просив задовольнити позов у повному обсязі з аналогічних підстав, що вказані у відповіді на відзив, наданої суду 09.12.2024.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві як отримувач пенсії за віком відповідно Закону України №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 13.10.2022.

28.10.2024 ОСОБА_1 звернувся до ГУПФУ в м. Києві з заявою про перерахунок пенсії «перехід на інший вид пенсії».

Вищевказану заяву розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області.

Рішенням ГУПФУ в Луганській області від 05.11.2024 № 44 про відмову в перерахунку пенсі позивачу було відмовлено в переведенні на інший вид пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. В обґрунтування оскарженого рішення ГУПФУ в Луганській області послалося на те, що періоди роботи службових (працівників державних податкових інспекції), в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. В період з 21.02.1994 по 08.08.2022 ОСОБА_1 працював на посадах в органах Державної податкової служби, та в зазначений період було присвоєно спеціальні звання: з 01.10.1994 - "Інспектор податкової служби ІІІ рангу"; з 06.11.1998 - "Інспектор податкової служби ІІ рангу"; 06.11.2001 - "Інспектор податкової служби І рангу"; 28.08.2003 - "Радник податкової служби ІІІ рангу"; 17.01.2007 - "Радник податкової служби ІІ рангу"; 27.12.2013 - "Радник податкової та митної справи ІІ рангу". Станом на 01.05.2016 займав посаду, по якій було присвоєно спеціальне звання. Тому відсутні підстави зарахування періодів роботи в Державній податковій службі ОСОБА_1 до посад, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Отже, ОСОБА_1 станом на 01.05.2016 не працював на посаді, віднесеній до відповідних категорій посад державних службовці та не має стажу роботи 10 років на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців та не має 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Трудова книжка серії НОМЕР_3 та вкладиш до неї НОМЕР_4 щодо спірних періодів роботи позивача містить такі записи:

Державна податкова інспекція по Дарницькому району м. Києва:

запис № 10 від 21.02.1994 - прийнято на роботу на посаду державного податкового інспектора відділу аудиту фізичних осіб з окладом згідно штатного розпису з 3- місячним строком випробування;

запис № 11 від 26.07.1994 - прийняв Присягу державного службовця України;

запис № 12 від 01.10.1994 - за підсумком проведеної атестації присвоєно персональне звання «Інспектор податкової служби ІІІ рангу»;

запис № 13 від 01.07.1995 - переведений на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу реєстрації та контролю за роботою касових апаратів;

запис № 14 від 06.08.1996 звільнений з посади по переводу в Державну податкову інспекцію по м. Києву;

Державна податкова інспекція по м. Києву:

запис № 15 від 07.08.1996 - призначений на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу по патентуванню деяких видів підприємницької діяльності Управління місцевих податків та зборів за конкурсом;

Державна податкова адміністрація у м. Києву:

запис № 16 від 25.11.1996 - у зв`язку з ліквідацією ДПІ у м. Києві і створенню ДПА в м. Києві переведений на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу справляння неподаткових доходів плати за ліцензії, сертифікати і патенти;

запис № 17 від 03.01.1997 - призначений на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу оподаткування майна підприємців та плати за патенти Управління прямих та непрямих податків з юридичних осіб;

запис № 18 від 06.11.1997 - присвоєно спеціальне звання «Інспектор податкової служби ІІ рангу;

запис № 19 від 01.04.1998 - у зв`язку зі зміною структури та штатного розпису переведений на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу організації та проведення документальних перевірок плати за патенти Управління організації документальних перевірок юридичних осіб;

запис № 21 від 06.11.2001 - присвоєно спеціальне звання інспектора податкової служби І (першого) рангу;

запис № 22 від 01.02.2002 - у зв`язку зі зміною структури переведений на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу патентування і оподаткування суб`єктів малого та середнього бізнесу Управління оподаткування юридичних осіб;

запис № 23 від 01.07.2002 - у зв`язку зі змінами у штатному розписі переведений на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу спеціальних режимів оподаткування Управління оподаткування юридичних осіб;

запис № 24 від 27.08.2003 звільнений з посади у зв`язку з переводом в Державну податкову інспекцію у Печерському районі м. Києва;

Державна податкова інспекція у Печерському районі м. Києва:

запис № 25 від 28.08.2003 - призначений в порядку переводу на посаду начальника відділу патентування суб`єктів підприємницької діяльності Управління оподаткування юридичних осіб;

запис № 26 від 28.08.2003 - присвоєно спеціальне звання «Радник податкової служби 3 рангу»;

запис № 28 від 19.08.2005 - у зв`язку зі зміною організаційної структури та штатного розпису Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва переведений на посаду завідувача сектору спеціальних режимів оподаткування відділу податку на прибуток та інших податків і зборів (обов`язкових платежів);

запис № 29 від 01.11.2005 - у зв`язку зі зміною структури та штатного розпису переведений на посаду завідувача сектору спеціальних режимів оподаткування відділу оподаткування юридичних осіб;

запис № 30 від 17.01.2007 - у зв`язку зі зміною організаційної структури та штатного розпису переведений на посаду начальника відділу спеціальних режимів оподаткування управління оподаткування юридичних осіб;

запис № 31 від 17.01.2007 - присвоєно спеціальне звання «Радник податкової служби 2 рангу;

запис № 32 від 23.03.2009 - переведений на посаду старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу контрольно-перевірочної роботи суб`єктів господарської діяльності управління оподаткування фізичних осіб;

запис № 33 від 24.04.2009 - переведений на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу контрольно-перевірочної роботи суб`єктів господарської діяльності управління оподаткування фізичних осіб;

запис № 34 від 29.02.2012 - у зв`язку з проведенням реорганізації та скороченням штатної чисельності звільнений по переводу в ДПІ у Печерському районі м. Києва;

ДПІ у Печерському районі м. Києва:

запис № 35 від 01.03.2012 - у зв`язку з проведенням реорганізації та скороченням штатної чисельності призначений по переводу в ДПІ у Печерському районі м. Києва Державної податкової служби на посаду головного державного податкового інспектора відділу адміністрування податку на додану вартість товариств з обмежено відповідальністю, приватних підприємств управління оподаткування юридичних осіб;

запис № 36 від 02.04.2012 - звільнений з займаної посади у зв`язку з переводом в ДПІ у Дарницькому районі м. Києва Державної податкової служби;

ДПІ у Дарницькому районі м. Києва Державної податкової служби:

запис № 37 від 03.04.2012 - призначений на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу податкового контролю юридичних осіб управління оподаткування фізичних осіб;

запис № 38 від 13.06.2013 - у зв`язку з реорганізацією ДПІ у Дарницькому районі м. Києва ДПС звільнений в порядку переведення до ДПІ у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у м. Києві;

ДПІ у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у м. Києві:

запис № 39 від 14.06.2013 - призначений на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу контрольно-перевірочної роботи юридичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осію;

запис № 40 від 14.06.2013 - присвоєний 13 ранг державного службовця;

запис № 41 від 10.10.2013 - звільнений з займаної посади у зв`язку з переведенням до Головного управління Міндоходів у м. Києві;

Головне управління Міндоходів у м. Києві:

запис № 42 від 11.10.2013 - призначений у порядку переведення на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу адміністративного оскарження з оподаткування місцевими податками, моніторингу та аналізу розгляду скарг управління правової роботи;

запис № 43 від 27.12.2013 - присвоєно спеціальне звання радника податкової та митної справи ІІ рангу;

запис № 44 від 03.11.2014 - у зв`язку з реорганізацією ГУ Міндоходів у м. Києві шляхом приєднання до ГУ ДФС у м. Києві переведений до ГУ ДПС у м. Києві на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу адміністративного оскарження з оподаткування місцевими податками, ресурсними і рентними платежами, моніторингу та аналізу розгляду скарг управління правової роботи;

запис № 45 від 01.10.2015 - у зв`язку зі зміною структури та штатного розпису переведений на посаду ревізора-інспектора відділу адміністративного оскарження з оподаткування фізичних осіб та ЄСВ управління правової роботи;

запис № 46 від 05.02.2016 - у зв`язку з проведенням реорганізації та скороченням штату працівників переведений на посаду заступника начальника відділу досудового супроводження спорів доходів і зборів у фізичних осіб та ЄСВ юридичного управління;

запис № 47 від 19.05.2017 - переведений на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу досудового врегулювання спорів юридичного управління;

запис № 48 від 27.08.2019 - звільнений у порядку переведення для подальшої роботи в Головному управлінні ДПС у м. Києві;

Головне управління ДПС у м. Києві:

запис № 49 від 28.08.2019 - призначений у порядку переведення з Головного управління ДФС у м. Києві, на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу досудового врегулювання спорів управління правового забезпечення;

запис № 50 від 28.08.2019 - присвоєно 5 ранг державного службовця;

запис № 51 від 02.09.2020 - у зв`язку зі зміною структури та штатного розпису Головного управління ДПС у м. Києві переведений на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу досудового врегулювання спорів управління правової роботи;

запис № 52 від 01.02.2021 - звільнений з займаної посади у зв`язку з переведенням на роботу до Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС;

Головне управління ДПС у м. Києві:

запис № 53 від 02.02.2021 - призначений у порядку переведення на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу досудового врегулювання спорів управління супроводження судових справ;

запис № 55 від 08.08.2022 - припинено державну службу відповідно до п. 1, ч. 1, ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу» та звільнений з займаної посади у зв`язку зі змінами структури та штатного розпису державного органу.

Також індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5) від 28.10.2024 містять відомості про спецстаж за період з 01 січня 1999 року по 08 серпня 2022 року з кодом підстави ЗДС037А1 (Державні службовці, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку в період роботи на державній службі, за наявності страхового стажу - для чоловіків не менше 35 років, для жінок - не менше 30 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"(далі - Закон № 1058-IV), який також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до статті 10 Закону № 1058-IVособі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Загальні засади діяльності, статус державних службовців, які працюють в державних органах, а також особливості правовідносин щодо призначення та перерахунку пенсій державним службовцям, оплати праці державних службовців встановлені Законом України "Про державну службу".

01.05.2016 набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі -Закон № 889-VIII), згідно частини 2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закону № 3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Так, ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-XII визначено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

До набрання чинності Законом України "Про державну службу" № 889-VIII - 01.05.2016, право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016, відповідно до статті 90 Закону України "Про державну службу" № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.

Відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про державну службу" № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

З огляду на зміст зазначених норм чинного законодавства обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1статті 37 Закону № 3723-XII і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після набрання чинності Законом України "Про державну службу" № 889-VIII - 01.05.2016 зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" № 889-VIII, та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.04.2018 за результатом розгляду зразкової справи № 822/524/18.

Згідно з ч. 5 ст. 15 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" (далі - Закон № 509-XII) (чинного до 19.11.2012), правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України "Про державну службу".

Частина сьома статті 15 Закону № 509-XII визначає, що посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації. Порядок атестації визначається центральним органом державної податкової служби.

Відповідно до ч. 8 ст. 15 Закону № 509-XII посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.

Частина четверта статті 15 Закону № 509-XII передбачає, що службові особи державних податкових інспекцій не мають права займатися підприємницькою діяльністю, а також працювати за сумісництвом на підприємствах, в установах і організаціях (крім наукової та викладацької діяльності).

Тобто цією нормою було установлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондуються з вимогами статті 12 Закону № 3723-XII щодо обмежень, пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.

Згідно з положеннями статті 6 Закону № 509-XII видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

З системного аналізу вказаних норм вбачається, що посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання та які обіймають посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, - дійсно перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону№ 889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Згідно з абз. 2 п. 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (чинного до набрання законної сили Законом № 889-VIII, далі - Порядок № 283), до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Згідно із відомостями з трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 та вкладишу до неї НОМЕР_4 позивач 26.07.1994 прийняв присягу державного службовця та фактично з 21.02.1994 по 08.08.2022 працював в органах державної податкової служби; 14.06.2013 позивачу присвоєно 13 ранг державного службовця, 28.08.2019 присвоєно 5 ранг державного службовця.

Також індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5) від 28.10.2024 містять відомості про спецстаж за період з 01 січня 1999 року по 08 серпня 2022 року з кодом підстави ЗДС037А1 (Державні службовці, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку в період роботи на державній службі, за наявності страхового стажу - для чоловіків не менше 35 років, для жінок - не менше 30 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років).

Зважаючи на те, що як Законом № 889-VIII, так і нормами раніше чинних Законів № 3723-XII, № 509-XII та Порядку № 283 було передбачено зарахування до стажу державної служби роботу (службу) на посадах керівних працівників і спеціалістів в органах державної податкової служби та її територіальних органів, враховуючи те, що позивач з 21.02.1994 по 08.08.2022 безперервно працював в органах державної податкової служби, обіймав відповідні посади для виконання завдань і функцій держави (у сфері податкової політики), а також те, що він одержував заробітну плату за виконувану роботу за рахунок державного бюджету, то всі періоди роботи (служби) позивача на посадах податкової служби підлягають до зарахування до стажу державної служби.

Щодо посилань відповідачів на те, що займані позивачем посади не належать до посад, віднесених до категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, оскільки йому як посадовій особі контролюючих органів присвоювались спеціальні звання, а не ранги державної служби, варто зазначити таке.

Згідно з пунктом 344.1 статті 344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".

При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Відповідно до пунктів 343.1 - 343.2 статті 343 Податкового кодексу України посадовим особам контролюючих органів присвоюються такі спеціальні звання: головний державний радник податкової та митної справи; державний радник податкової та митної справи I рангу; державний радник податкової та митної справи II рангу; державний радник податкової та митної справи III рангу; радник податкової та митної справи I рангу; радник податкової та митної справи II рангу; радник податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи I рангу; інспектор податкової та митної справи II рангу; інспектор податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи IV рангу; молодший інспектор податкової та митної справи.

Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України.

У разі присвоєння посадовій особі спеціального звання відповідно до пункту 343.1 цієї статті надбавка за ранг державного службовця не виплачується.

01.10.1994 позивачу було присвоєно персональне звання інспектора податкової служби ІІІ рангу, 06.11.1997 присвоєно спеціальне звання інспектора податкової служби ІІ рангу, 06.11.2001 присвоєно спеціальне звання інспектора податкової служби І (першого) рангу, 28.08.2003 присвоєно спеціальне звання радника податкової служби 3 рангу, 17.01.2007 присвоєно спеціальне звання радника податкової служби 2 рангу, 14.06.2013 присвоєно 13 ранг державного службовця, 27.12.2013 присвоєно спеціальне звання радника податкової та митної справи ІІ рангу; 28.08.2019 присвоєно 5 ранг державного службовця.

Процедуру присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів та осіб, уповноважених їх присвоювати, визначено Порядком присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 № 839, що був чинним до 16.10.2020 (далі - Порядок № 839).

Згідно з пунктом 9 Порядку № 839 посадовій особі, яка перебувала на державній службі та вперше призначена на посаду в органах доходів і зборів, присвоюється спеціальне звання за посадою, на яку призначено особу, з урахуванням встановленого співвідношення рангів державних службовців.

Особам, які приймаються на роботу до органів доходів і зборів та яким раніше присвоєно спеціальні звання державної податкової або митної служби, спеціальні звання присвоюються з урахуванням співвідношення, визначеного законом.

За приписами пункту 4 Порядку № 839 до строку перебування у спеціальному званні зараховується період роботи в органах доходів і зборів у спеціальному званні (ранзі державного службовця), а також строк перебування у спеціальному званні (ранзі державного службовця) посадових осіб державної податкової та державної митної служби, крім посадових осіб, яким у період роботи в органах доходів і зборів спеціальне звання було присвоєно достроково.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 № 306 "Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями" (далі - Постанова № 306) затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.

Вищенаведені норми підтверджують, що посадові особи контролюючих органів, в цьому випадку - податкового органу, віднесені до державних службовців з певними особливостями, тобто з присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців.

Тобто спеціальні звання посадових осіб органів державної податкової служби прирівнюються до рангів державного службовця, визначених Постановою № 306.

Отже, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Зазначена правова позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 22.10.2013 у справі № 21-340а13, в якій колегія суддів дійшла висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу".

Відступів від зазначеної правової позиції Верховний Суд не здійснював.

У постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 465/7218/16-а та від 13.12.2018 у справі № 539/1855/17 зазначено, що доводи органу Пенсійного фонду про те, що позивач не має права на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" у зв`язку з тим, що йому присвоєно спеціальне звання як посадовій особі контролюючого органу, а тому його посада не відноситься до категорії посад державної служби, є безпідставними та повністю спростовуються положеннями статті 344 Податкового кодексу України та Порядку № 283.

Відповідно до ч. 5ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи з наведеного, суд встановив, що ГУПФУ в Луганській області під час розгляду заяви позивача безпідставно виходило з того, що у нього відсутній необхідний стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби.

Частиною другою статті 46 Закону № 889-VIII та Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229 (далі - Порядок № 229), які діють з 01.05.2016, закріплено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

При цьому, пунктом 5 Порядку 229 визначено, що стаж державної служби обчислюється у днях, місяцях і роках.

Враховуючи викладене, спірні періоди роботи позивача в податкових органах з 21.02.1994 по 08.08.2022 повинні бути зараховані до стажу державної служби для призначення пенсії за Законом України "Про державну службу".

Отже, станом на 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) позивач обіймав посаду державної служби і його стаж роботи на посадах, які відносяться до посад державної служби, становив більше 10 років.

Обставини досягнення позивачем пенсійного віку та наявність у нього необхідного страхового стажу відповідачами не заперечується.

У зв`язку з цим, враховуючи досягнення позивачем пенсійного віку, наявність у позивача достатнього страхового стажу та стажу державної служби станом на 01.05.2016 понад 10 років та той факт, що станом на 01.05.2016 позивач обіймав посаду державної служби, суд підсумовує, що станом на момент звернення до відповідача з заявою позивач мав право на призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обстави суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Луганській області, яким відмовлено позивачу в перерахунку пенсії - переведенні на інший вид пенсії, було прийнято відповідачем з порушенням принципів, визначених ч. 2 ст. 2 КАС України, тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо дати, з якої необхідно здійснити перерахунок пенсії, то суд враховує положення ч. 3 ст. 45 Закону № 1058, відповідно до яких переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви. Оскільки заява позивача про перехід на інший вид пенсії подана ним 28.10.2024, тому суд вважає за можливе покласти на ГУПФУ в Луганській області обов`язок щодо переведення позивача на пенсію відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» з 28.10.2024.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Відповідно до пунктів 2-4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язати утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною третьою статті 245 КАС України передбачено право суду у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті 6, 8, частиною 2 статті 19, 22, 23 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене або обмежене.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зазначено, що зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісних вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання ГУПФУ в м. Києві перевести позивача на інший вид пенсії, зарахувавши до стажу державної служби період роботи з 21.02.1994 по 08.08.2022 в органах Державної податкової служби, суд зазначає таке.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, переведення з одного виду пенсії на інший урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України № 13-1 від 07.07.2014) (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3 Порядку № 22-1 встановлено:

- рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи;

- рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

За приписами пункту 4.10 Порядку № 22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Вищевказане свідчить про те, що розгляд документів та безпосередньо прийняття рішення про переведення з одного виду пенсії на інший або відмову у такому переведенні розглядає пенсійний орган за принципом екстериторіальності. Тобто, не за місцем проживання/реєстрації пенсіонера.

Суд зазначає, що в даному випадку відповідач № 2 - ГУПФУ в м. Києві, як уповноважений орган, не перевіряв відомості щодо спірних періодів роботи ОСОБА_1 , що містяться в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 та вкладиші до неї НОМЕР_4 , наданої позивачем разом із заявою про перерахунок пенсії (перехід на інший вид пенсії), що є обов`язковою умовою відповідно до Закону № 1058, тому суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог (щодо визнання спірного рішення протиправним) та обрати належний спосіб захисту порушених прав, а саме визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 05.11.2024 № 44 про відмову в перерахунку пенсії - переведенні на інший вид пенсії ОСОБА_1 , як державному службовцю, відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.10.2024 про перерахунок пенсії «Перехід на інший вид пенсії» та здійснити з 28.10.2024 переведення позивача із пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу», зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи з 21.02.1994 по 08.08.2022.

При цьому слід зауважити, що суд вважає вимоги про зобов`язання відповідача перевести ОСОБА_1 на інший вид пенсії з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 25.10.2024 № 10-437 та від 25.10.2024 № 10-438 передчасними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки в даному випадку органом Пенсійного фонду під час розгляду заяви позивача від 28.10.2024 про перерахунок пенсії (перехід на інший вид пенсії) вирішувалося лише право позивача на переведення на інший вид пенсії - пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". Довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 25.10.2024 № 10-437 та від 25.10.2024 № 10-438 необхідні лише для визначення розміру пенсії. Таким чином, оскільки відповідачем № 1 прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії - переведенні на інший вид пенсії, відтак і оцінка вказаним довідкам відповідачем не надавалася.

За встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з обранням належного способу захисту порушених прав позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керуються таким.

Згідно з матеріалами справи позивач при зверненні до суду з позовом сплатив 1937,92 грн судового збору.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФУ в Луганській області пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме - в сумі 968,96 грн.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 226, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Чумака Романа Васильовича в інтересах ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (код за , місцезнаходження: вул. Шевченка, буд. 9, м. Сєвєродонецьк, Луганська область) Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код за , місцезнаходження: вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 05.11.2024 № 44 про відмову в перерахунку пенсії - переведенні на інший вид пенсії ОСОБА_1 , як державному службовцю, відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.10.2024 про перерахунок пенсії «Перехід на інший вид пенсії» та здійснити з 28.10.2024 переведення ОСОБА_1 із пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу», зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи з 21.02.1994 по 08.08.2022.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім грн 96 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.О. Свергун