Справа № 420/8790/24
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2025-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8790/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №14 від 27.02.2024 року щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи згідно трудових книжок НОМЕР_1 від 19.05.1980 року та НОМЕР_2 від 24.11.1982 року та відмови у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до загального страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком, періоди роботи згідно трудових книжок НОМЕР_1 від 19.05.1980 року та НОМЕР_2 від 24.11.1982 року та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 19 лютого 2024 року через веб портал електронних послуг Пенсійного фонду України вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області з заявою про призначення пенсії за віком. За принципом екстериторіальності питання щодо призначення пенсії розглядалося Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві. В результаті розгляду заяви та доданих до неї документів 27 лютого 2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві прийняте рішення № 14, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 29 років. Зокрема, підставою відмови в рішенні зазначено те, що відповідачем ГУ ПФУ в м. Києві не було зараховано до загального страхового стажу період роботи в колгоспі згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 , оскільки на титульній сторінці дата народження не відповідає паспортним даним, відсутні записи встановленого мінімуму трудової участі та загальна кількість відпрацьованих людино-днів. Також не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці некоректно внесено зміни прізвища позивача. З такою позицією та рішенням ГУ ПФУ в м. Києві позивач не погоджується та вважає, що відповідачами безпідставно не враховано періоди роботи позивача, відповідно до записів у трудових книжках та відмовлено в призначені пенсії за віком, а надані документи є достатніми для призначення позивачу пенсії за віком.

Позивач вказує, що відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27 квітня 1993 року № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. Позивач вважає, що за порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Позивач посилається на висновки, викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року у справі № 300/860/17, від 06 лютого 2018 року у справі № 677/277/17, від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 04 вересня 2018 року у справі № 423/1881/17 про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Позивач також вказує, що річний мінімум трудової участі в громадському господарстві для позивача не встановлювався, оскільки на час роботи в колгоспі імені Калініна позивач ще не досягла повноліття, про що зазначено в розділі «Причини невиконання трудового мінімуму в громадському господарстві».

Позивач досягла пенсійного віку 60 років ІНФОРМАЦІЯ_2 . Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку. Позивач вказує, що у зв`язку з тим, що тривалий час після досягнення пенсійного віку позивач знаходилася в м. Каховка, яке є тимчасово окупованою територією, своєчасно звернутись із заявою про призначення пенсії позивач не мала змоги з незалежних від неї причин, проте вона має право на призначення пенсії за віком з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, незалежно від дати звернення.

Позивач вказує, що з урахуванням періодів роботи, які підлягають зарахуванню, її загальний страховий стаж становить більше 29 років, що є достатнім для призначення пенсії за віком.

Ухвалою суду від 25.03.2024 року відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. Також, судом було ухвалено витребувати від відповідачів належним чином засвідчені копії пенсійної справи позивача для долучення до матеріалів справи.

28.03.2024 року через систему «Електронний суд» від відповідача ГУ ПФУ в м. Києві судом отримано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову. Відповідач вказав, що позивач ОСОБА_1 19 лютого 2024 року через веб портал електронних послуг Пенсійного фонду України звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком. За принципом екстериторіальності питання щодо призначення пенсії розглядалось Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві. В результаті розгляду заяви та доданих до неї документів 27 лютого 2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві винесено рішення № 14, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 29 років. Відповідач ГУ ПФУ в м. Києві вважає, що відповідно до наданих до заяви документів про стаж (трудова книжка, трудова книжка колгоспника, посвідчення про навчання, свідоцтво про народження дитини, свідоцтво про шлюб) та даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування загальний страховий стаж складає 14 років 11 місяців 29 днів, що є недостатнім для призначення пенсії.

Відповідачем ГУ ПФУ в м. Києві не було зараховано до загального страхового стажу період роботи в колгоспі згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 , оскільки на титульній сторінці дата народження ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) не відповідає паспортним даним, відсутні записи встановленого мінімуму трудової участі та загальна кількість відпрацьованих людино-днів, а також не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки некоректно внесено зміни щодо прізвища позивача (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 / ОСОБА_3 ). Відповідач ГУ ПФУ в м. Києві просив суд у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

11.04.2024р. через систему «Електронний суд» від відповідача ГУ ПФУ в Херсонській області судом отримано витребувані докази, а саме: належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи позивача, а також відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач не погоджується з позовними вимогами позивача, вважає їх необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач вказав, що 19.02.2024 через веб портал електронних послуг Пенсійного фонду України надійшла заява від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо призначення пенсії за віком. За принципом екстериторіальності заява від 19.02.2024 розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві. За результатами розгляду вищевказаної заяви відповідачем ГУ ПФУ в м. Києві прийнято рішення від 27.02.2024 №14 про відмову позивачці у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058), у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 29 років. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону №1058 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідач ГУ ПФУ в Херсонській області вказує, що на час первісного заповнення трудової книжки ОСОБА_1 діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (в редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 №252 зі змінами, внесеними постановою Державним комітетом СРСР з праці та соціальних питань від 19.10.1990 № 412 (далі Інструкція № 162). Згідно з пунктом 2.2 Інструкції №162, до трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження. Згідно ст. 56 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788 (далі Закон № 1788), до стажу роботи зараховується робота, виконувана, зокрема, на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі у громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Також, відповідач ГУ ПФУ в Херсонській області вказує, що за наданими документами (трудова книжка, трудова книжка колгоспника, посвідчення про навчання, свідоцтво про народження дитини, свідоцтво про шлюб) та відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж ОСОБА_1 склав - 14 років 11 місяців 29 днів. Вік позивачки - 61 рік 02 місяці 28 днів. До страхового стажу згідно даних трудової книжки НОМЕР_2 не зараховано період роботи з 1978 року по 1980 рік в колгоспі імені Калініна, з наступних підстав. По-перше, на титульній сторінці вказана дата народження позивачки ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), що не відповідає її паспортним даним, чим порушені вимоги п. 2.12 Інструкції №162. По-друге, в трудовій книжці НОМЕР_2 відсутні записи встановленого мінімуму трудової участі та загальна кількість відпрацьованих людино-днів, чим порушено вимоги п.5 Постанови №310. Для підтвердження періодів роботи в колгоспі імені Калініна позивачці необхідно було надати документи, передбачені п.3 Порядку № 637. Також, до страхового стажу позивачки не зараховано періоди роботи по трудовій книжці НОМЕР_1 від 19.02.1980, оскільки не коректно внесено зміни прізвища (дошлюбне - ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ), виправлення проведено із порушенням п. 2.12 Інструкції № 162.

Після перевірки призначених пенсійних справ, відповідачем ГУ ПФУ в Херсонській області встановлено, що невірно обчислено страховий стаж роботи ОСОБА_1 . До страхового стажу не зараховано записи трудової книжки НОМЕР_1 , вказана причина не коректно внесено зміни (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 / ОСОБА_3 ). Але, до заяви надано свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , яким підтверджено зміну прізвища ОСОБА_4 на ОСОБА_3 . ГУ ПФУ в Херсонській області вважає, що записи трудової книжки можливо зарахувати до страхового стажу. У зв`язку з чим, ГУ ПФУ в Херсонській області направлено лист від 04.03.2024 №2100-0304-9/9697 до ГУ ПФУ в м. Києві щодо перевірки правильності зарахування вищезазначених періодів.

Відповідачем ГУ ПФУ в м. Києві прийнято нове рішення від 21.03.2024 №14 на заміну рішення від 27.02.2024 №14.

Відповідач ГУ ПФУ в Херсонській області просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши у письмовому провадженні надані сторонами докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , 19 лютого 2024 року через веб портал електронних послуг Пенсійного фонду України звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.77).

За принципом екстериторіальності питання щодо призначення пенсії розглядалося Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві.

В результаті розгляду заяви позивача та доданих до заяви документів 27 лютого 2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві прийняте рішення № 14, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 29 років. Загальний страховий стаж позивача складає 14 років 11 місяців 29 днів, що є недостатнім для призначення пенсії (а.с.76).

Підставою відмови у призначенні пенсії в рішенні зазначено те, що ГУ ПФУ в м. Києві не зараховано до загального страхового стажу період роботи позивача в колгоспі згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 (а.с.16), оскільки на титульній сторінці дата народження ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) не відповідає паспортним даним ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), відсутні записи встановленого мінімуму трудової участі та загальна кількість відпрацьованих людино-днів. Крім того, відповідачем не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 (а.с.90), оскільки на титульній сторінці некоректно внесено зміни прізвища позивача.

У листі Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 04.03.2024р. №2100-0304-9/9697, адресованому Головному управлінню ПФУ в м.Києві, вказано, що до страхового стажу позивача не зараховано записи трудової книжки НОМЕР_1 , вказана причина не коректно внесено зміни (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 / ОСОБА_3 ). Але, до заяви надано свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , яким підтверджено зміну прізвища ОСОБА_4 на ОСОБА_3 . Відповідач ГУ ПФУ в Херсонській області вважало, що записи вказаної трудової книжки можливо зарахувати до страхового стажу (а.с.79).

Відповідачем ГУ ПФУ в м. Києві прийнято нове рішення від 21.03.2024 №14 на заміну рішення від 27.02.2024 №14 (а.с.75).

Вказаним рішенням від 21.03.2024 №14 ГУ ПФУ в м. Києві відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком з тих підстав, що загальний страховий стаж позивача складає 14 років 10 місяців 28 днів, що є недостатнім для призначення пенсії. Не зараховано до загального страхового стажу період роботи в колгоспі згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 , оскільки на титульній сторінці дата народження ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) не відповідає паспортним даним, відсутні записи встановленого мінімуму трудової участі та загальна кількість відпрацьованих людино-днів, періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 - не коректно внесено зміни (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 / ОСОБА_3 ), не підтверджено, що прізвище ( ОСОБА_2 ) внесено помилково, період навчання з 01.04.1982 по 01.05.1982 згідно посвідчення від 01.05.1982 № 2348 відсутній підпис голови екзаменаційної комісії.

Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Призначення і виплата пенсії в Україні здійснюється згідно з Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі за текстом - Закон №1058-IV).

За приписами статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМ України від 12.08.1993 року № 637 (далі Порядок № 637), встановлено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників.

Суд зазначає, що вищевказаний Порядок № 637, як вбачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

У даному ж випадку, у позивача наявна трудова книжка колгоспника НОМЕР_2 та трудова книжка НОМЕР_1 , які містять відповідні записи про періоди роботи позивача. Тому суд вважає безпідставним посилання пенсійного органу на вказаний Порядок № 637.

Стосовно неврахування періодів роботи позивача до страхового стажу з підстав невідповідності на титульній сторінці трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 дати народження паспортним даним позивача та некоректного внесення зміни прізвища позивача у трудовій книжці НОМЕР_1 , суд зазначає таке.

Відповідно до п.4 Постанови КМ України №301 від 27 квітня 1993 р. «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже, з вищенаведених норм випливає, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи в її трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем.

Таким чином, всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством. Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено. Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.

Суд вважає, що недотримання підприємством вимог законодавства не є відповідальністю працівника та не може бути причиною позбавлення останнього права на належне пенсійне забезпечення. Право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

З огляду на зазначене, слід дійти висновку, що власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на особисті права останньої. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.09.2021р. по справі № 300/860/17, від 09.08.2019 р. по справі № 654/890/17.

Також, варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповненням роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

У постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Відповідно до статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження персоніфікованого обліку на підставі документів та у порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності вказаним вище Законом пенсії на загальних підставах призначались згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення", статтею 56 якого передбачено, зокрема, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі членства в колгоспах, незалежно від характеру, тривалості роботи і перерв. При цьому, при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до п. 1 Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР «Про трудові книжки колгоспників» від 21.04.1975р. № 310, основним документом про трудову діяльність членів колгоспу є трудова книжка колгоспника.

Згідно записів трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 (а.с.15), позивач у період з 01.09.1978р. по 30.04.1980р. (1 рік 8 місяців) працювала в колгоспі ім. Калініна. Річний мінімум трудової участі в громадському господарстві для позивача не встановлювався, оскільки на час роботи в колгоспі ім. Калініна позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ще не досягла повноліття, що не було враховано відповідачем.

Також не викликає у суду жодного сумніву й те, що трудова книжка колгоспника НОМЕР_2 , оформлена на ім`я ОСОБА_4 (прізвище до укладення шлюбу з ОСОБА_5 ) ОСОБА_6 , належить саме позивачу, і описка у даті народження власника цієї трудової книжки (зазначено 22.11.1962 року замість правильної дати 21.11.1962 року) є очевидною.

Наявність вказаної помилки, зробленої уповноваженою на заповнення трудової книжки особою, не має впливати на соціальні права позивача та позбавляти позивача права на пенсію за віком.

Щодо неврахування відповідачем періоду роботи позивача згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_1 , суд додатково зазначає таке.

Періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 не були зараховані пенсійним органом через те, що до трудової книжки не коректно внесено зміни (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 / ОСОБА_3 ), не підтверджено, що прізвище ( ОСОБА_2 ) внесено помилково.

Разом з тим, з вказаної трудової книжки вбачається наявність двох записів, засвідчених печаткою підприємства. Перший запис про зміну прізвища на « ОСОБА_2 » на підставі свідоцтва про шлюб НОМЕР_4 , а другий запис про зміну прізвища на « ОСОБА_3 » на підставі свідоцтва про шлюб НОМЕР_4 (а.с.90).

Отже, обидва записи внесено на підставі одного й того ж свідоцтва про шлюб.

Згідно наявного у справі свідоцтва про шлюб, виданого повторно 06.11.2008 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 05.07.1986 року (а.с.95).

Зазначене підтверджує помилковість внесення запису про зміну прізвища на « ОСОБА_2 », оскільки на підставі одного й того ж свідоцтва про шлюб позивач не могла змінювати прізвище двічі: і на « ОСОБА_2 », і на « ОСОБА_3 ».

Повторно виданим свідоцтвом про шлюб від 06.11.2008 року підтверджується, що правильним написанням прізвища позивача після укладення вказаного шлюбу є « ОСОБА_3 ».

Отже, поза розумним сумнівом, запис у трудовій книжці НОМЕР_1 про зміну прізвища позивача на « ОСОБА_2 » є помилковим.

У зв`язку з наведеним, суд зазначає, що сумніви відповідачів не можуть спростовувати відомості, наявні у трудових книжках позивача, та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення.

Щодо доводів ГУ ПФУ в м.Києві, наведених у рішенні від 21.03.2024 року про відсутність підпису голови екзаменаційної комісії у посвідченні № 2348 від 01.05.1982 року щодо проходження позивачем навчання у період з 01.04.1982 по 01.05.1982 суд зазначає, що вказане посвідчення підтверджує проходження позивачем курсів підвищення кваліфікації протягом 1 місяця у Школі підвищення кваліфікації сільськогосподарських кадрів. Це навчання відбувалося у період її роботи у Радгоспі «Урожайний» (мовою оригіналу Совхоз «Урожайный») з 09.03.1982 по 14.07.1982, який підтверджено записами №№ 9 та 10 трудової книжки НОМЕР_1 , а отже вказане Посвідчення не впливає на обчислення страхового стажу позивача, оскільки період з 09.03.1982 по 14.07.1982, як і інші періоди роботи позивача згідно вказаної трудової книжки, підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем (ГУ ПФУ в м.Києві) протиправно відмовлено позивачу у врахуванні періодів її трудової діяльності згідно з записами трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 та трудової книжки НОМЕР_1 .

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що рішення відповідача ГУ ПФУ в м.Київі № 14 від 27.02.2024 року слід визнати протиправним та скасувати.

Одночасно суд зауважує, що відповідачем ГУ ПФУ в м. Києві вже після подання позивачем позову було прийнято нове рішення від 21.03.2024 №14 на заміну рішення від 27.02.2024 №14. За своїм змістом обидва рішення є тотожними, з тією відмінністю, що у рішенні від 21.03.2024 відповідач додатково не врахував позивачу до загального страхового стажу 1 місяць та 1 день навчання у Школі підвищення кваліфікації сільськогосподарських кадрів, яке позивач проходила в період роботи у Радгоспі «Урожайний», про що судом зазначено вище.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За викладених обставин, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку пенсійного органу щодо призначення пенсії за віком, суд вважає можливим вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним і скасувати також і рішення від 21.03.2024 №14, яке прийняте на заміну рішення від 27.02.2024 №14.

Скасовуючи вказані рішення, суд також задовольняє вимогу позивача про зобов`язання відповідача ГУ ПФУ в м.Києві, який за принципом екстериторіальності був уповноважений вирішувати питання призначення позивачу пенсії за віком, зарахувати до загального страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком, періоди роботи позивача згідно трудових книжок НОМЕР_1 від 19.05.1980 року та НОМЕР_2 від 24.11.1982 року.

При цьому, вимоги позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області задоволенню не підлягають, оскільки саме ГУ ПФУ в м.Києві за принципом екстериторіальності було уповноважене вирішувати питання призначення позивачу пенсії за віком, і Головне управління ПФУ в Херсонській області прав позивача не порушувало.

Відповідно до статті 26 Закону України № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відповідно до частини 1 статті 45 Закону № 1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Позивач досягла пенсійного віку 60 років 21 листопада 2022 року. Пунктом 14-6.2. Прикінцевих положень Закону № 1058-IV (який доповнено на підставі Закону України "Про внесення зміни до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" щодо призначення пенсії особам, які проживають на тимчасово окупованій території або на території, на якій ведуться бойові дії" від 20 березня 2023 року № 2981-IX) визначено, що у період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, для осіб, які проживають/проживали на території, на якій ведуться (велися) бойові дії, та/або на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, у разі якщо звернення за призначенням пенсії відбулося в період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, за умови що передбачений частиною першою статті 45 цього Закону строк звернення за призначенням відповідної пенсії не сплив станом на 24 лютого 2022 року, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, Каховська міська територіальна громада з 24 лютого 2022 року до даного часу є тимчасово окупованою.

Позивач стверджує, що тривалий час після досягнення пенсійного віку знаходилася в м. Каховка, своєчасно звернутись із заявою про призначення пенсії не мала змоги з незалежних від неї причин.

Тому суд вважає, що відповідно до приписів п.14-6.2. Прикінцевих положень Закону № 1058-IV позивач має право на призначення їй пенсії за віком з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, оскільки позивач досягла пенсійного віку після 24.02.2022 року та звернулася за призначенням пенсії в період дії воєнного стану в Україні.

При цьому суд також бере до уваги, що наявний у позивача страховий стаж згідно трудових книжок НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , який безпідставно не зарахований відповідачем, вочевидь перевищує 14 років 1 місяць 2 дні, яких, за твердженням відповідача, позивачу не вистачило для призначення їй пенсії за віком (до 29 років страхового стажу).

То ж позивач набула право на призначення їй пенсії за віком з 22.11.2022 року, а тому слід зобов`язати ГУ ПФУ в м.Києві призначити позивачу вказану пенсію.

Частиною 1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 ст.77 КАС України).

Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За викладених обставин, позов ОСОБА_1 підлягає повному задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України задовольняючи даний позов, суд стягує понесені позивачем судові витрати на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, який прийняв протиправні рішення, у сумі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Валентини Крицак, 6, м. Херсон, 73005, ), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (адреса: вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ) - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 27.02.2024 року № 14 та від 21.03.2024 №14 щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи згідно трудових книжок НОМЕР_1 від 19.05.1980 року та НОМЕР_2 від 24.11.1982 року та відмови у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до загального страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком, періоди роботи згідно трудових книжок НОМЕР_1 від 19.05.1980 року та НОМЕР_2 від 24.11.1982 року та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку з 22.11.2022 року.

У решті позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів