Справа № 240/7299/24
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2025-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/7299/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шуляк Любов Анатоліївна

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

02 січня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2024 року позивач, ОСОБА_1 , звернулась в суд із позовом, в якому, з урахування уточненого адміністративного позову, просила:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, яка призвела до ненарахування та невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити з 11 січня 2024 року нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у розмірі, що дорівнює трьом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, розмір якого встановлено законом на 01 січня календарного року.

Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 13.08.2024 в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що ОСОБА_1 хоч і зареєстрована в населеному пункті, який віднесено до зони безумовного (обов`язкового) відселення, однак фактично в селі Лозниця не проживає, про що свідчить акт №50 від 31.07.2024 Народицької селищної ради, а тому позивач не має права на нарахування та виплату доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на територіях радіоактивного забруднення щомісячно, відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що 31 липня 2024 року ОСОБА_1 не перебувала за місцем проживання у зв`язку з необхідністю проходження медичного огляду в КНП «Брусилівська лікарня», що підтверджується відповідною довідкою від 31 липня 2024 року. Крім того, до матеріалів справи долучено довідку Центру надання адміністративних послуг Народицької селищної ради Коростенського району Житомирської області від 23 квітня 2024 року № 407 та копію витягу з Реєстру територіальної громади від 23 квітня 2024 року, відповідно до яких ОСОБА_1 дійсно з 20 лютого 2023 року зареєстрована та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яке згідно постанови КМУ Української РСР від 23 липня 1991 року № 106 від 23 липня 1991 року № 106 відноситься до зони безумовного (обов`язкового) відселення внаслідок аварії на ЧАЕС.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначає, що Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 19.07.2024 було продовжено строк розгляду справи, та витребувано у Народицької територіальної громади докази по справі, зокрема довідку, якою підтвердити факт реєстрації та постійного проживання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_2 , із обов`язковим зазначенням документів, на підставі яких така довідка сформована.

На виконання даної ухвали від Народицької селищної ради надійшла довідка №01-16/2015 від 02.08.2024, зі змісту якої встановлено, що факт постійного проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 не підтверджено про що свідчить акт №50 від 31.07.2024.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач проживає в населеному пункті, яке відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесено до зони безумовного (обов`язкового) відселення з 20.02.2023 про що свідчить витяг з реєстру Народицької територіальної громади. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 року село Лозниця відноситься до зони безумовного (обов`язкового) відселення.

Позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив його повідомити, чи відновив відповідач виплату підвищення до пенсії непрацюючому пенсіонеру, відповідно до ст.39 Закону №796-ХІІ з урахуванням Рішенням Конституційного Суду України №6-р/2018 від 17 липня 2018 року.

Листом від 04.04.2024 відповідач повідомив позивача, що підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру з 17 липня 2018 року по даний час йому не нараховується і не виплачується. Частина 2 ст.39 Закону №796-ХІІ не передбачає та не дає право на нарахування та виплату підвищення до пенсії.

Вважаючи таку бездіяльність ГУ ПФУ в Житомирській області протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, Закон № 796-ХІІ визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Стаття 39 Закону №796-ХІІ у редакції, чинній до 01 січня 2015 року, була викладена наступним чином: громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні безумовного (обов`язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати; у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати; у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата; пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, і стипендії студентам, які там навчаються, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті. Пенсіонерам, які працюють у зонах радіоактивного забруднення, оплата праці додатково підвищується на 25 процентів від розміру мінімальної заробітної плати; громадянам, які працюють у зоні відчуження, а також у зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів, за рішенням Адміністрації зони відчуження, встановлюється доплата згідно з положенням, затвердженим Кабінетом Міністрів України".

Встановлено, що 28 грудня 2014 року прийнято Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року №76-VIII, який набрав чинності 01 січня 2015 року, підпунктом 7 пункту 4 розділу І якого внесено зміни до Закону №796-ХІІ шляхом виключення статей 31, 37, 39 та 45.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в постанові від 18 березня 2020 року у справі №240/4937/18 (номер провадження №Пз/9901/55/18), з 17 липня 2018 року відновила дію редакція статті 39 Закону №796, яка була чинною до 01 січня 2015 року та відновлено право позивача на отримання підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, на підставі статті 39 Закону №796-ХІІ.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що бездіяльність відповідача щодо не проведення нарахування та виплати позивачу доплати до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні безумовного (обов`язкового) відселення, яка передбачена статтею 39 Закону України № 796-ХІІ у редакції, яка була чинною до 01 січня 2015 року, є протиправною.

Тобто, необхідною умовою для отримання доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на територіях радіоактивного забруднення щомісячно, відповідно до ст.39 Закону України № 796-ХІІ є саме проживання непрацюючого пенсіонера у зоні гарантованого добровільного відселення, в даному випадку.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до витягу з реєстру територіальної громади, який видано Народицькою територіальною громадою, ОСОБА_1 з 20.02.2023 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

В свою чергу, відповідно до акту №50 від 31.07.2024 встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , проте вона фактично не проживає за місцем реєстрації.

Зазначений акт складено в присутності шести осіб, в тому числі за участю жителів АДРЕСА_1 , що ставили підписи під вищезазначеною довідкою.

Тобто, ОСОБА_1 хоч і зареєстрована в населеному пункті, який віднесено до зони безумовного (обов`язкового) відселення, однак фактично в селі Лозниця не проживає.

Зважаючи на встановлене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що позивач, хоча має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 2) та є непрацюючим пенсіонером, однак фактично не проживає в населеному пункті, який належить до зони гарантованого безумовного (обов`язкового) відселення, про що свідчить акт №50 від 31.07.2024 Народицької селищної ради, а тому позивач не має права на нарахування та виплату доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на територіях радіоактивного забруднення щомісячно, відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

При цьому, факт реєстрації за адресою та постійне проживання за адресою не є тотожними поняттями.

Доводи апеляційної скарги, що 31 липня 2024 року ОСОБА_1 не перебувала за місцем проживання у зв`язку з необхідністю проходження медичного огляду в КНП «Брусилівська лікарня», що підтверджується відповідною довідкою від 31 липня 2024 року, а також інші довідки, не спростовують докази, які були надані на виконання ухвали суду першої інстанції про витребовування доказів у Народицької територіальної громади.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.