Справа № 160/14487/24
Суддя: Недобитюк Н. В.
Дата ухвалення: 2025-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/202/20/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2025 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі: головуючого судді Недобитюк Н.В., за участю секретаря судового засідання Комар Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованому в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА № 00019958 від 23.05.2024.

Позовна заява подана через систему «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду у червні 2024 року. Позовна заява підписана представником позивача, адвокатом Сергєєвою М.Ш.

Ухвалою від 06 червня 2024 року справа № 160/14487/24 передана на розгляд до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.

Ухвалою від 22 липня 2024 року ця справа направлена за підсудністю до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 грудня 2024 справу передано судді Недобитюк Н.В. для розгляду.

Відповідно до частини 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою про відкриття провадження від 27 грудня 2024 року справу призначено до розгляду на 03 січня 2025 року в порядку спрощеного позовного провадження із особливостями, встановленими ст. 268, 286 КАС України.

Учасники справи повідомлені про дату, час і місце розгляду справи в установленому законом порядку.

Ухвалою від 31 грудня 2024 року задоволене клопотання представника позивача, адвоката Сергєєвої Майї Шаукатівни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Представнику позивача, адвокату Сергєєвій М.Ш. роз`яснено, що ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

02 січня 2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з додатками через систему «Електронний суд». Інші заяви, клопотання від відповідача не надходили.

03.01.2024 позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник позивача, адвокат Сергєєва М.Ш. не авторизувалася в Системі відеоконференцзв`язку. Представник відповідача в судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив. Був обізнаний про дату, час і місце розгляду справи.

Відтак справа розглянута у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

В обґрунтування позову представником позивача, адвокатом Сергєєвою М.Ш., зазначено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого в автоматизованому режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від серії АА № 00019958 від 23.05.2024 року, винесеною головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Тимощук А.М., ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 ст.132-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Відповідно до змісту зазначеної постанови, ОСОБА_1 допустив рух транспортного засобу марки MAN модель TGX 18.440, державний номерний знак НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної ширини транспортного засобу 7,192 % (0,187 м), при дозволеній максимальній фактичній ширині 2,6 м, відповідальність за яке передбачена частиною 2 ст. 132-1 КУпАП.

На думку представника позивача, адвоката Сергєєвої М.Ш. зазначена постанова є протиправною, прийнятою безпідставно та не відповідає фактичним обставинам справи, а тому підлягає скасуванню.

Представник позивача, адвокат Сергєєва М.Ш. зазначає, що ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 2 ст.132-1 КУпАП.

Також представник позивача, адвокат Сергєєвоа М.Ш. зазначає про наявні на її думку розбіжності між фактично зафіксованими параметрами транспортного засобу (ширина 2,887 м) і виміряними з урахуванням похибки габаритними параметрами транспортного засобу (ширина 2,787 м).

Звертає увагу, що «відповідач під час винесення оскаржуваної постанови не встановив хто є власником або користувачем транспортного засобу та хто фактично здійснював перевезення вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм транспортного засобу». Разом з тим Сергєєва М.Ш. посилається на пункт 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою КМУ № 30 від 18.01.2001, відповідно до якого «допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд».

Таким чином, на думку представника позивача, адвоката Сергєєвої М.Ш. відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб. Та зазначає у позовній заяві, що «до відповідальності може бути притягнений автомобільний перевізник, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, суб`єкт господарювання».

У зв`язку з наведеним, представник позивача, адвокат Сергєєва М.Ш., просить визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА № 00019958 від 23.05.2024 та стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 4211 грн 20 коп, пов`язані зі сплатою судового збору.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача Давиденко Олександра Сергіївна (відомості про яку внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), зазначила, що не погоджується з позицією позивача, вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Давиденко О.С. просила у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування своєї позиції Давиденко О.С. зазначила, що здійснюючи перевезення вантажу із певними відхиленнями від встановлених нормативів, користувач транспортним засобом завідомо погоджується на перевищення встановлених вагових та габаритних параметрів транспортного засобу. Таке рішення призводить до негативної ситуації з автодорогами, оскільки перевезення вантажів із перевищенням нормативних вагових та/або габаритних параметрів пошкоджує дорожнє покриття, що спричиняє руйнування дорожнього полотна. Тобто, встановлення відповідних нормативів та притягнення до відповідальності за їх перевищення слугує превентивним та компенсаційним заходом.

Щодо правомірності дій відповідача Давиденко О.С. посилається на чинне законодавство України, яким визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №917/210/19.

Давиденко О.С. у відзиві на позовну заяву наводить формулу розрахунку % перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

З приводу твердження представника позивача, адвоката Сергєєвої М.Ш., що власником транспортного засобу марки MAN модель TGX 18.440, державний номерний знак НОМЕР_1 є ТОВ «АДР ЛОГІСТИК», Давиденко О.С. зазначає, що це не відповідає дійсності, оскільки у Свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу зазначено, що ТОВ «АДР ЛОГІСТИК» не є власником.

Питання особи, яка підлягає відповідальності, вирішують відповідальні особи Укртрансбезпеки шляхом отримання відповідних відомостей з Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

У разі, якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобі не вносились відомості про зміну користувача вантажівки, адміністративну відповідальність повинна нести фізична особа, за якою зареєстрований транспортний засіб.

Давиденко О.С. зазначає, що позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки MAN модель TGX 18.440, державний номерний знак НОМЕР_1 , який безпосередньо і є транспортним засобом, що перевозив вантаж. Дані про власника причіпу у межах даної справи самостійного значення не мають, оскільки причіп самостійно не рухався автодорогою. Напівпричіп - це транспортний засіб без джерела енергії та самостійно пересуватись і перевозити вантажі на дорогах не може, отже рушійною силою для нього є саме тягач, який є основним транспортним засобом, котрий здійснює перевезення вантажів, власник якого є суб`єктом адміністративної відповідальності за порушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, у тому числі за ст. 132-1 КУпАП.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованому в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА № 00019958 від 23.05.2024 містить відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації.

У відзиві на позовну заяву Давиденко О.С. наголошує на тому, що механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174.

Основним доказом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 132-2 КУпАП є автоматично внесені до автоматично сформованої постанови показання технічних приладів, технічних засобів, що працюють в автоматичному режимі, та мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, у ній міститься посилання в інтернеті на веб сайт, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом (за наявності) транспортного засобу в момент вчинення правопорушення та постановою в електронній формі.

При переході за електронною адресою, вказаною у постанові, здійснюється вхід до системи «Сервіс перевірки адміністративних правопорушень в галузі безпеки на транспорті зафіксованих в автоматичному режимі», де міститься чотири фотографії транспортного засобу та відео руху транспортного засобу, інформація про номер постанови серії АА № 00019958, дату винесення постанови 23.05.2024, тип порушення (перевищення ширини), зафіксовані порушення, інформація про транспортний засіб марки MAN модель TGX 18.440, державний номерний знак НОМЕР_1 та відповідальну особу, що склала постанову.

Постановою серії АА № 00019958, від 23.05.2024 зафіксовані фактичні параметри транспортного засобу.

Так встановлено, що кількість вісей - 5 шт., спарені колеса - 2 вісь;

відстань між вісями 1-2: 3590 мм, 2-3: 5740 мм, 3-4: 1300 мм, 4-5: 1310 мм;

навантаження на вісь 1 - 6100 кг, 2 - 8700 кг, 3 - 8300 кг, 4- 8550 кг, 5 - 8350 кг;

загальна маса - 40000 кг;

висота - 4,21 м, ширина - 2,887 м, довжина - 16,659 м.

Згідно інформаційної картки габаритно-вагового контролю за постановою серії АА № 00019958, загальна ширина транспортного засобу склала 2,887 м, тобто з перевищенням нормативних параметрів (з урахуванням похибки пристрою) на 7,192%, що становить 0,187м.

Отже, в автоматичному режимі зафіксоване порушення загальної ширини транспортного засобу на 7,192%, що становить 0,187 м. Таким чином в автоматичному режимі зафіксована ширина транспортного засобу 2,887 м (з урахуванням похибки 2,787 м), що є порушенням підпункту "а" пункту 22.5 ПДР.

Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху визначено, що дозволені максимальні розміри - максимальні розміри транспортного засобу, зазначені у підпункті "а" пункту 22.5 цих Правил.

Відповідно до у підпункті "а" пункту 22.5 ПДР рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують зовнішніх габаритів: ширина 2,6 м.

Відповідно до ст. 132-1 КУпАП «Порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Ухилення або відмова від проходження габаритно-вагового контролю, а так само перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, розташування транспортних засобів на проїзній частині, вчинення правопорушень, передбачених частиною шостою статті 121 цього Кодексу, в зоні габаритно-вагового контролю - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Примітка. Дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні».

Таким чином, суб`єктом відповідальності за цією статею можуть бути: водії; посадові особи, відповідальні за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважені з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів; громадяни - суб`єкти господарської діяльності. Водночас у Примітці до ст. 132-1 КУпАП зазначено, що підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частиною другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, габаритні параметри яких перевищують нормативні.

З матеріалів справи не вбачається наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортного засобу марки MAN модель TGX 18.440, державний номерний знак НОМЕР_1 , з перевищенням нормативно визначених габаритних параметрів.

Відповідно до частини 1 ст. 14-3 КУпАП « адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідно до частини 3 ст. 14-3 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, у випадках, передбачених ст. 279-7 цього Кодексу.

Статею 279-7 КУпАП передбачено наступне.

«Відповідальна особа, зазначена у частині 1 ст. 14-3 цього Кодексу звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою про накладення адміністративного стягнення законної сили:

-така особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;

-особа, яка користувалася транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу».

У разі звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині 1 ст. 14-3 цього Кодексу, від адміністративної відповідальності на підставі:

абзацу 2 частини 1 цієї статті - винесена стосовно відповідальної особи, зазначеної у частині 1 ст. 14-3 цього Кодексу постанова про притягнення до адміністративної відповідальності скасовується тим органом (посадовою особою), який її виніс;

абзацу 3 частини 1 цієї статті - до винесеної постанови стосовно відповідальної особи, зазначеної у частині 1 ст. 14-3 цього Кодексу вносяться зміни щодо визначення суб`єктом правопорушення особи, яка фактично користувалася транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі.

Належний користувач фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи лізингоодержувача (особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи лізингоодержувача) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, які в разі внесення щодо них відомостей до ЄДРТЗ, згідно ст. 14-3 КУпАП, несуть відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Низка відомостей, які обов`язково опрацьовуються під час винесення постанови про адміністративне правопорушення стосуються особи, за якою зареєстровано транспортний засіб. Відповідно, внесенню до ЄДРТЗ підлягають лише власники транспортних засобів (фізичні та юридичні особи) або належні користувачі транспортних засобів, які несуть відповідальність, згідно правил встановлених ст. 14-3 КУпАП, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 132-1 КУпАП лише у випадку такого їх внесення до ЄДРТЗ.

Саме зазначені відомості надаються уповноваженій посадовій особі відповідача на її запит при розгляді нею справи про адміністративне правопорушення. За відсутності відомостей про належного користувача у ЄДРТЗ, уповноваженій посадовій особі відповідача, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, надаються відомості про особу за якою зареєстрований транспортний засіб.

В той же час, невнесення відомостей до ЄДРТЗ щодо належного користувача транспортного засобу, незалежно від підстав такого невнесення викликає автоматичне визначення відповідальною особою за вчинення адміністративних правопорушень саме особу, за якою зареєстрований транспортний засіб або ж керівника юридичної особи, за якою він зареєстрований.

Згідно абзацу шостого пункту 16 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388, за бажанням власника транспортного засобу фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі чи за бажанням фізичної особи або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядженням транспортними засобами, сервісний центр МВС видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Суд критично ставиться до твердження представника позивача, адвоката Сергєєвої М.Ш., що власником транспортного засобу марки MAN модель TGX 18.440, державний номерний знак НОМЕР_1 являється ТОВ «АДР ЛОГІСТИК», з огляду на те, що до позовної заяви додана копія Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ТОВ «АДР ЛОГІСТИК» (м. Дніпро, вул. Бутова, буд. 291 В), відповідно до якого ТОВ «АДР ЛОГІСТИК» не є власником транспортного засобу ДНЗ НОМЕР_1 . Докази на підтвердження зворотнього у матеріалах справи відсутні.

Позивач, будучи власником транспортного засобу марки MAN модель TGX 18.440, державний номерний знак НОМЕР_1 , як того вимагає Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2022 року №1145, не вжив заходів для внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру транспортних засобів. Цей Порядок визначає процедуру внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу для автоматизованого обліку.

Відповідно до пункту 3 Порядку підставою для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є електронна заява або заява, сформована та подана заявниками, якою визначено належного користувача безпосередньо власником транспортного засобу у зв`язку з передачею фізичній або юридичній особі транспортного засобу в користування. У цьому Порядку термін заявники вживається у такому значенні: заявники - власник транспортного засобу (його представник за нотаріально посвідченою довіреністю або за дорученням, якщо власником транспортного засобу є юридична особа) та належний користувач. Внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, якого визначив безпосередньо власник транспортного засобу, здійснюється у сервісному центрі МВС у присутності власника транспортного засобу (його представника за довіреністю) та належного користувача.

Таким чином, зазначені норми права вказують на те, що саме з ініціативи власника до Єдиного державного реєстру транспортних засобів вносяться відомості про належного користувача транспортного засобу.

Також позивач не надав доказів звернення особи, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, документа (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Щодо законодавчо встановлених вимог здійснення перевезень вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень з системного аналізу положень Порядку № 1174 вбачається, що здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою, зокрема на автомобільному транспорті може здійснюватися, зокрема шляхом встановлення на автомобільних дорогах автоматичних пунктів комплекс технічних засобів, що здатні в автоматичному режимі, зокрема вимірювати загальну масу транспортного засобу; визначати кількості осей транспортного засобу; вимірювати навантаження, що припадають на кожну вісь транспортного засобу тощо.

У подальшому така інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих, які містять інформацію про засоби вимірювальної техніки, місце фіксації, найменування автомобільної дороги, дату і час фіксації здійснення вимірювання тощо, фотографії транспортного засобу, відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт.

При цьому, система забезпечує автоматизоване формування проекту постанови про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою автоматичних пунктів, відповідно до законодавства. Тобто, суть процесу автоматичної фіксації правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті полягає у забезпеченні прозорості фіксації порушень, зменшення участі посадових осіб у вказаному процесі, що спрямовано на об`єктивну оцінку обставин та фактів вчинення правопорушення.

Отже, твердження представника позивача, адвоката Сергєєвої М.Ш., що ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 2 ст.132-1 КУпАП, не відповідає дійсності.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно зі ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, оскаржувана постанова ухвалена уповноваженою посадовою особою в порядку та спосіб, встановлені чинним законодавством України, стягнення накладено в межах санкції частини 2 ст. 132-1 КУпАП з дотриманням строків накладення адміністративного стягнення, а тому підстави для задоволення позову ОСОБА_1 відсутні.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 9, 73, 242-244, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Залишити постанову серії АА № 00019958 від 23.05.2024 головного спеціаліста відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Тимощука Андрія Миколайовича в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 - без задоволення.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом 10 (десяти ) днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 297 КАС України безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя Н.В. Недобитюк