Справа № 629/5649/24
Суддя: ТКАЧЕНКО О. А.
Дата ухвалення: 2024-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 629/5649/24
Провадження№2-а/629/29/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2024 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Ткаченка А.О., за участю секретаря Торенко Ю.П., розглянувши адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту Патрульної поліції Національної поліції України, третьої особи: інспектора взводу №2 роти №7 батальйону №2 полку №1 (з обслуговування правого берега) Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту Патрульної поліції України старшого лейтенанта поліції Кукси Олександра Васильовича, про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, суд, -

встановив:

Представник позивача звернулася до суду з вищевказаним позовом в якому просить постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі серії ЕНА №3014782 від 09 вересня 2024 року, інспектором взводу №2 роти №7 батальйону №2 полку №1 (з обслуговування правого берега) Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту Патрульної поліції України старшого лейтенанта поліції Кукси О.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн., а провадження по адміністративній справі закрити. В обґрунтування позову зазначає, що 09 вересня 2024 року близько 14 години 30 хвилин позивач, керуючи автомобілем TESLA MODEL Y, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухалася у правій полосі дороги вздовж паркінгу в м.Київ вул.Володимирська, поблизу буд. 60 та маючи намір припаркувати автомобіль на спеціально відведеній парковці, увімкнула сигнал повороту праворуч. В цей момент один з автомобілів, якій займав місце для паркування, почав рух з увімкнутими ліхтарями заднього ходу. Позивачка пригальмувала, щоб надати вказаному автомобілю можливість виїхати, увімкнувши сигнал аварійної зупинки, двигун автомобіля не заглушала, з автомобілю не виходила. У цей момент до неї підійшов інспектор патрульної поліції, який, не вислухавши пояснення позивачки, а також не розібравшись у ситуації, незважаючи на пояснення склав оскаржувану постанову.

30.09.2024 ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

11 жовтня 2024 представник Департаменту патрульної поліції надав відзив, в якому просив в задоволенні позову відмовити повністю, мотивуючи тим, що інспектор діяв правомірно в межах діючого законодавства. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення був досліджений та встановлений інспектором під час розгляду справи та зауважує, що з відеозапису здійсненим з нагрудної камери інспектора, водій ОСОБА_1 не надавала пояснень, що мала намір припаркувати авто як зазначено в позові. Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі встановлено Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395 (далі - Інструкція). Згідно пункту 4 Розділу І, пункту 2 Розділу ІІІ вказаної Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП без складання відповідного протоколу. Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками. Отже, застосування до Позивача санкцій частини 1 статті 122 КУпАП в обставинах. Викладених в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі адміністративне правопорушення серії ЕНА №3185570 є законним, а тому підстав для скасування постанови про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності не вбачається. Відповідно ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Таким чином, відповідно до вищевикладених вимог чинного законодавства, поліцейський, розглянувши справу, виніс постанову. Також зазначив, що витрати на правничу допомогу в сумі 7000 грн. є неспівмірними та завищеними, оскільки справа розглядається за правилами спрощеного провадження без виклику сторін та відноситься до категорії справ незначної складності. В задоволені позову просила відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч.5 ст.262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч.1 ст.269 КАС України у справах, визначених статтями 263-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Дослідивши матеріали справи, судом було встановлене наступне.

09.09.2024 року о 14-35 год. інспектором 2 взводу 7 роти 2 батальйону 1 полку Управління патрульної поліції в місті Києві старшим лейтенантом поліції Кукса О.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ЕНА №3014782, відповідно до якої останню притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Відповідно до змісту постанови серії ЕНА №3014782 від 09.09.2024, ОСОБА_1 09.09.2024 року о 14-30 год. в м.Києві по вул.Володимирській, 60, здійснила зупинку (стоянку) транспортного засобу на проїжджій частині в другому ряду, чим порушила п.15.4.в ПДР України, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Крім того, у п.1.5 ПДР, вказано, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п.8.1 ПДР, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно з п.8.5. ПДР, дорожня розмітка поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює.

Горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Вертикальна розмітка у вигляді смуг білого і чорного, червоного і білого та жовтого і червоного кольору на дорожніх спорудах та елементах обладнання доріг призначена для зорового орієнтування.

Підпункт 15.4 ПДР передбачає, що транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди. Велосипеди, мопеди і мотоцикли без бокового причепа дозволяється ставити на проїзній частині не більше ніж у два ряди.

За частиною першою статті 122 КУпАП, зокрема, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За змістом статей 10,11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Разом з тим, позивач заперечує вчинення ним адміністративного правопорушення та зазначає, що рухалась у правій полосі дороги вздовж паркінгу з наміром припаркувати авто на спеціально відведеній парковці увімкнула сигнал повороту праворуч, у цей момент один з автомобілів, який займав місце для паркування почав рух з увімкненими ліхтарями заднього ходу і вона пригальмувала, щоб надати вказаному автомобілю можливість виїхати, увімкнувши сигнал аварійної зупинки, двигун автомобіля не заглушала і в цей момент до неї підійшли працівники поліції та склали оскаржувану постанову.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, тобто повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року по справі №201/12431/16-а, від 23 жовтня 2018 року по справі №743/1128/17, від 15 листопада 2018 року по справі №524/5536/17.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що постанова складена відповідно до вимог чинного законодавства, крім цього надано диск з відеозаписом з нагрудної камери інспектора, яким була винесена оскаржувана постанова.

З відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції вбачається, що позивач не здійснювала зупинку транспортного засобу на проїзній частині у другому ряді, оскільки її авто знаходилось у другому ряді в «кармані» паркінгу, який розташований праворуч від проїзної частини і не створювала жодних перешкод для учасників дорожнього руху, що зафіксовано на 14:30 хвилині наданого відео. Окрім цього дорожнє покриття не має розмітки, що не дає підстав встановити розташування авто позивача саме на проїзній частині або по відношенню до неї.

Таким чином, з наданого відповідачем відеозапису, судом достовірно встановлено, що автомобіль позивача взагалі не знаходився на проїзній частині дороги, а твердження відповідача, щодо розміщення автомобіля позивача у другому ряду проїзної частини є необґрунтованим і безпідставним, що виключає відповідальність внаслідок відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Згідно із частиною третьою статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне скасувати постанову серії ЕНА №3014782 від 9 вересня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а провадження у справі закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Крім зазначеного, позивач просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача понесені витрати по справі, а зокрема витрати на правничу допомогу в зв`язку з розглядом справи у сумі 7000,00 грн.

Відповідно до ч.1,3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані з прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч.2 ст.134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. За змістом частини 3 цієї ж статті для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.4 ст.134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 статті 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 2 липня 2020 року в справі №362/3912/18 (провадження №61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п.269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Вбачається, що на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу в зв`язку з розглядом даної справи позивачем надано договір про надання правової допомоги від 10.09.2024 року, акт приймання наданих послуг за договором про надання правової допомоги №01/10-09О від 10.09.2024 року на суму 7000,00 грн., попередній розрахунок судових витрат та детальний опис наданих послуг за договором про надання правової допомоги №01.10-09О від 10.09.2024.

З огляду на зазначене, та, зважаючи на вказані доводи представника відповідача, суд вважає необхідним зменшити суму витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає відшкодуванню на користь позивача, до 3000,00 грн. і ця сума підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Відповідно до ч.2 ст.134 КАС України, суд вважає також за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції, понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 484,48 грн.

Керуючись ст.268,271,272,286 КАС України, суд, -

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту Патрульної поліції Національної поліції України, третьої особи: інспектора взводу №2 роти №7 батальйону №2 полку №1 (з обслуговування правого берега) Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту Патрульної поліції України старшого лейтенанта поліції Кукси Олександра Васильовича, про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі - задовольнити.

Постанову від 09.09.2024 серії ЕНА №3014782 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 за ст. 122 ч. 1 КУпАП - скасувати.

На підставі п.3 ч.3 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 справі закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: 03048, м.Київ, вул.Федора Ернста, буд. 3, ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 484,48 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник позивача: адвокат Соколик Ірина Володимирівна, свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю серія ПТ №3157, адреса: Харківська область, Лозівський район, с.Веселе, вул.Центральна, б.1.

Відповідач: Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: м.Київ, вул.Федора Ернста, буд. 3, ,

Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту Патрульної поліції Національної поліції України, місцезнаходження за адресою: м.Київ, вул.Святослава Хороброго, 9;

Третя особа: інспектор взводу №2 роти №7 батальйону №2 полку №1 (з обслуговування правого берега) Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту Патрульної поліції України старший лейтенант поліції Кукса Олександр Васильович, місцезнаходження: м.Київ, вул.Святослава Хороброго, 9.

Суддя Олександр ТКАЧЕНКО