Справа № 380/4008/24
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2024 рокусправа № 380/4008/24
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., за участі секретаря судового засідання Михалюк М.Ю., представника позивача Фостяка О.Я., представників відповідача ДМСУ Луценко О.М., Рибака Н.Я., розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Львові (в режимі відеоконференції) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України та Галицької митниці Держмитслужби про скасування наказів та поновлення на державній службі,

ВСТАНОВИВ

21.02.2024 на розгляд Львівського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач), від імені якого діє представник адвокат Алексеєнко А.А., до Державної митної служби України (далі - відповідач, Держмитслужба), Галицької митниці Держмитслужби (далі - Галицька митниця) з такими вимогами: - визнати протиправним та скасувати наказ Держмитслужби «Про звільнення ОСОБА_1 » від 14.01.2022 року №48-о; - визнати протиправним та скасувати наказ Галицької митниці від 28.04.2022 №5-о «Про оголошення наказу Держаної митної служби України»; - поновити ОСОБА_1 на посаді начальника митного поста «Городок» Галицької митниці або на іншій рівнозначній посаді в Львівській митниці; - стягнути з Галицької митниці на ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Державна митна служба України подала суду клопотання про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду з мотивів пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом без поважних причин (том 1 а.с.209-213). Представник ОСОБА_1 подав заперечення на заяву про залишення позову без розгляду (том 2 а.с.1-4), в якій звертає увагу суду на те, що питанню поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду із цим позовом вже надана оцінка судом апеляційної інстанції, наслідком якої стало направлення справи для продовження розгляду в суд першої інстанції.

За наслідками вирішення описаного процесуального питання суд постановив ухвалу від 01.10.2024, при постановленні якої врахував такі обставини:

ухвалою від 26.02.2024 суд у складі судді Москаля Р.М. відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду (том 1 а.с.108-109). Оцінюючи вказані позивачем причини пропуску строку звернення до суду на предмет їх поважності суд керувався такими мотивами: ОСОБА_1 21.02.2024 оскаржує накази щодо проходження публічної служби, датовані 28.01.2022 та 28.04.2022, зі змістом яких ознайомлений під розписку 28.04.2022. Отже, позивач пропустив строк звернення до суду, що становить один місяць (частина п`ята статті 122 КАС України), на двадцять місяців - тобто звернувся до суду в строк, що в двадцять разів перевищує визначений законом. Оцінюючи наведені представником позивача аргументи суд дійшов висновку, що позивач в 2022-2023 роках байдуже ставився до питання обізнаності про обставини, що могли наштовхнути його на висновок про порушення його прав внаслідок звільнення зі служби (в процесі реорганізації митних органів позивач був повідомлений про можливе майбутнє звільнення та відмовився від запропонованої йому посади, тому був звільнений), а зацікавленість в отриманні відомостей щодо наявних інших вакансій проявив в лютому 2024 року (запити адвоката), після ознайомлення із практикою апеляційного суду щодо розгляду подібної справи.

13.03.2024 до суду через систему "Електронний суд" надійшла заява про усунення недоліків позову (том 1 а.с.111-112), у якій представник позивача фактично продублював вже оцінені судом аргументи щодо обставин, якими в позовній заяві від 21.02.2024 обґрунтовує поважність причин пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду; наполягає на тому, що в лютому 2024 року позивачу стало відомо про наявність постанови 8ААС у справі №380/9055/22, з якої він дізнався про ймовірне порушення своїх прав, найняв адвоката та з відповіді на адвокатський запит та отриманих документів (штатний розпис митниці) пересвідчився в незаконності свого звільнення (наявність у Львівській митниці вакантних посад на момент звільнення, котрі відповідач не запропонував позивачу для заміщення). Суд на додаток до вже висловлених та незмінних підходів до оцінки повідомлених представником позивача обставин зауважив таке: той факт, що за наслідками дворічного розгляду справи №380/9055/22 (котра скеровувалася судом касаційної інстанції на новий розгляд, двічі розглядалася судом апеляційної інстанції з прийняттям протилежних за змістом рішень) інший працівник митниці в січні 2024 року був поновлений на посаді, а ОСОБА_1 в лютому 2024 року дізнався про цей факт та уклав угоду з адвокатом Алексеєнком А.А., що представляв інтереси згаданої особи (позивача у справі №380/9055/22), ніяким чином не спростовує того факту, що в період з травня 2022 року по січень 2024 року ОСОБА_1 не вчиняв будь-яких дій для оскарження рішення про звільнення з посади у зв`язку із реорганізацією митниці та відмовою обійняти запропоновану йому рівнозначну посаду, не з`ясовував питання про наявність альтернативних вакантних посад, що могли б бути запропоновані йому в грудні 2021 року - січні 2022 року, а також в принципі ніяким чином не демонстрував незгоди із власним звільненням з митниці (напр., не звертався до Національного агентства України з питань державної служби або його територіальних органів зі скаргою щодо припинення державної служби відповідно до Закону України "Про державну службу" тощо). Суд вважав, що успішне завершення дворічних судових процесів іншої особи, що також була звільнена у зв`язку із реорганізацією митниці, дійсно могло викликати у ОСОБА_1 бажання розділити такий успіх, проте поява такого бажання в лютому 2024 року однозначно не свідчить про те, що позивач не знав чи не міг дізнатися про ймовірне порушення своїх прав та звернутися до суду вчасно - до 28.05.2022 включно. З огляду на такі мотиви суд повернув позовну заяву заявнику (том 1 а.с.116-118).

Представник ОСОБА_1 оскаржив увалу суду про повернення позовної заяви від 14.03.2024 до суду апеляційної інстанції. Восьмий апеляційний адміністративний суд 29.05.2024 постановив (том 1 а.с.160-163), що отримання особою копії оскаржуваного рішення не завжди є доказом обізнаності такої особи про факт порушення її прав. Так, зокрема, якщо йде мова про звільнення, то сама процедура є прямо передбаченою нормами законодавства. Тобто, якщо б звільнення з державної служби не було передбачено законом, то особа, яку звільнили з державної служби однозначно повинна була знати про порушення своїх прав. Водночас, якщо при звільнені були недотримані певні формальності, інформація про які не є безпосередньо доступною особі, яку звільнили, то в даному випадку необхідно досліджувати чи особа добросовісно діяла з метою отримання відповідно інформації, й зокрема, чи за відповідних обставин у особи були фактичні підстави для отримання такої додаткової інформації, адже законодавством не встановлена презумпція "неправомірності дій органу державної влади при звільненні осіб з державної служби". Більше того, відповідно до ст. 19 Конституції України встановлено спеціально - дозвільний принцип. Тобто органи державної влади діють у спосіб та в порядку, що прямо передбачений законом. Як наслідок, позивач при його звільненні з державної служби міг розраховувати на те, що Держмитслужбою при його звільнені дотримані вимоги законодавства, зокрема, що новоствореному територіальному митному органі, який виконує аналогічні функції з органом, що ліквідовується, відсутні вакантні місця й відповідно тому такі не пропонуються для переведення. Апеляційний суд зауважив, що позов поданий 21.02.2024 року, тобто на п`ятий день з моменту отримання другої частини відповіді на адвокатський запит, з якого адвокату позивача, й відповідно й самому позивачу стало відомо про наявність у Львівській митниці Держмитслужби вакантних посад, які не були запропоновані ОСОБА_1 на момент його звільнення, й відповідно - саме з цієї дати позивач ОСОБА_1 фактично зміг довідатись й довідався про порушення своїх прав., а будь-яких доказів зворотного у матеріалах справи немає. Таким чином, на думку колегії суддів апеляційного суду, дії позивача є добросовісними, строк на подання позову пропущений з поважних причин та підлягав поновленню. Тому апеляційний суд ухвалу суду першої інстанції від 14.03.2024 року у справі №380/4008/24 скасував та направив справу для продовження розгляду в суд першої інстанції.

При вирішенні клопотання від 08.07.2024 про залишення позову без розгляду суд врахував (том 2 а.с.73), що відповідач не навів жодного аргументу, який би не був врахований судом при обґрунтуванні ухвали від 14.03.2024 про повернення позовної заяви ОСОБА_1 від 21.02.2024 з мотивів пропуску ним строку звернення до суду без поважних причин. Проте судове рішення, в якому враховано та оцінено всі обставини, на які посилається ДМСУ, скасоване Восьмим апеляційним адміністративним судом як помилкове. Водночас суд апеляційної інстанції визнав повідомлені представником ОСОБА_1 обставини такими, що свідчать про пропуск строку звернення до суду з цим позовом з поважних причин. За таких обставин суд відмовив в задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду (том 2 а.с.73) та роз`яснив відповідачу його право вправі включити такі аргументи до апеляційної скарги на рішення суду, незалежно від того, як буде вирішено цей спір по суті.

Сторони обмінялися заявами по суті спору (відзиви, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив; том 1 а.с. 175-181, 232-239, том 2 а.с.7-13, 26-31). Представники сторін підтримують наведені в заявах по суті спору аргументи та процесуальну позицію їх довірителів, що зводяться до такого:

- позивачу вбачається при реорганізації Галицької митниці спрямованість дій Держмитслужби на звільнення ОСОБА_1 з державної служби за будь-яких умов з одночасним намаганням надати цьому процесу формальних ознак відповідності закону, а не на забезпечення прав на залишення на державній службі внаслідок зайняття наявної вакантної рівнозначної посади. Попри наявні вакансії рівнозначних посад на Львівській митниці жодна з них не була запропонована позивачеві одночасно з попередженням про майбутнє звільнення. ОСОБА_1 також стверджує, що 15.01.2022 звертався із заявою до в.о. начальника Львівської митниці з проханням перевести його на рівнозначну або нижчу посаду у Львівській митниці, тобто надавав згоду на переведення на нижчу посаду, котра не була врахована. На переконання позивача, встановленому Законом обов`язку керівника органу або суб`єкту призначення пропонувати будь-яку вакантну посаду державної служби у цьому органі (за наявності) кореспондує право відповідної особи на залишення на державній службі при наявності таких вакантних посад. Як наслідок, суб`єкт владних повноважень при виконанні такого обов`язку повинен діяти добросовісно, враховуючи інтереси державного службовця. При цьому рішення про звільнення працівника з посади повинне бути мотивованим власне або відсутністю вакантних посад, або відмовою державного службовця від переведення на такі або обґрунтованою неможливістю такого переведення;

- відповідачі стверджують, що в процесі реалізації рішення Уряду про реорганізацію митних органів шляхом переведення функціонування Держмитслужби за моделлю єдиної юридичної особи Галицьку митницю було реорганізовано шляхом її приєднання до Держмитслужби. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів; державний службовець звільняється у разі, якщо відсутня можливість державного органу запропонувати рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду. ОСОБА_1 був попереджений про можливе наступне звільнення у зв`язку з реорганізацією, зміною структури та штатного розпису Галицької митниці шляхом її приєднання до Держмитслужби та йому було запропоновано рівнозначну вакантну посаду (начальника митного поста «Просяне» Луганської митниці), від якої ОСОБА_1 14.12.2021 відмовився. Враховуючи заборону на переведення держслужбовця на іншу посаду без його згоди та відмову ОСОБА_1 від запропонованої посади, звільнення відбулось 14.01.2022 відповідно до вимог чинного законодавства. Отже, у зв`язку з реорганізацією та скороченням чисельності штату, на підставі пункту 4 частини 1 статті 83, пункту 1 частини 1, абзацу третього частини 3, частин 4 та 5 статті 87 Закону № 889-VIII наказом Держмитслужби від 14.01.2022 № 48-о припинено державну службу та звільнено ОСОБА_1 з посади начальника митного поста «Городок» Галицької митниці Держмитслужби. Комісія з реорганізації Галицької митниці видала наказ про оголошення цього рішення Держмитслужби після того, як ОСОБА_1 28.04.2022 прибув за місцем служби та надав докази тимчасової непрацездатності за період з 13.01.2022 по 28.04.2022.

Суд вислухав промови представників сторін, вивчив аргументи, наведені в заявах по суті спору, дослідив долучені до справи докази та встановив такі фактичні обставини справи та спірні правовідносини:

ОСОБА_1 проходив державну службу на посаді начальника митного поста «Городок» Галицької митниці Держмитслужби.

13.12.2021 керівник Держмитслужби видав попередження про можливе наступне звільнення у зв`язку із реорганізацією Галицької митниці Держмитслужби шляхом її приєднання до Державної митної служби України (а.с.200-201), відповідно до якого ОСОБА_1 попереджено про можливе наступне звільнення у зв`язку із реорганізацією, зміною структури та штатного розпису митного органу на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу». У зв`язку із реорганізацією митниць Держмитслужби та затвердженням структур і штатних розписів митниць як відокремлених підрозділів Держмитслужби на 2021 рік, функціонуванням Держмитслужби за моделлю єдиної юридичної особи, на підставі частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу», вимог наказу Держмитслужби від 05.04.2021 №227 «про деякі питання організації роботи з персоналом», з урахуванням професійної підготовки та професійних компетентностей ОСОБА_1 йому запропоновано рівнозначну посаду начальника митного поста «Просяне» Луганської митниці як відокремленого підрозділу Держмитслужби, з укладенням контракту про проходження державної служби та встановленням випробування на зазначеній посаді строком шість місяців з визначенням відповідних завдань.

ОСОБА_1 14.12.2021 ознайомився із описаним попередженням під розписку, від запропонованої посади відмовився.

13.01.2022 голова комісії з реорганізації Галицької митниці Держмитслужби повідомив директора Департаменту по роботі з персоналом про те, що ОСОБА_1 з 13.01.2022 перебуває в стані тимчасової непрацездатності, заяви про звільнення із займаної посади не подавав (а.с.201 зворот). У відповідь надійшло повідомлення (а.с.202) про те, що ОСОБА_1 буде припинено державну службу та звільнено із займаної посади на підставі пункту 4 частини першої статті 83, пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» з огляду на відсутність про призначення за запропоновану посаду та сплив терміну, визначеного абзацом першим частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу».

14.01.2022 керівник Держмитслужби видав наказ №48-о від 14.01.2022 «Про звільнення ОСОБА_1 », відповідно до якого припинено державну службу та звільнено ОСОБА_1 , начальника митного поста «Городок» Галицької митниці Держмитслужби, із займаної посади, у перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначений у документі про тимчасову непрацездатність, у зв`язку із реорганізацією та враховуючи відмову ОСОБА_1 від запропонованої рівнозначної посади (а.с.199).

15.01.2022 ОСОБА_1 звернувся до керівника Держмитслужби із заявою про переведення його на рівнозначну або нижчу посаду категорії Б в Львівській митниці у звязку із неможливістю переведення в іншу місцевість через виникнення у нього особливо важливих сімейних обставин. Також повідомив керівника Держмислужби про те, що вважає прихованим покаранням пропонувати йому переведення на посаду начальника митного поста «Просяне» Луганської митниці при наявних вакантних посадах в Львівській митниці (а.с.43). 15.01.2022 ОСОБА_1 звернувся до керівника Львівської митниці із заявою про переведення його на будь-яку рівнозначну або нижчу посаду категорії Б в Львівській митниці у зв`язку із неможливістю переведення в іншу місцевість через виникнення у нього особливо важливих сімейних обставин (а.с.45). У відповідь надійшов лист №7.4-1/12/10/2496 від 31.01.2022, відповідно до якого ОСОБА_1 роз`яснено, що відповідно до наказу Держмитслужби від 08.06.2021 №423 «Про організацію роботи з кадрового забезпечення» посада начальника митного поста включена до переліку посад, призначення (переведення) та звільнення з яких з яких здійснюється Головою Держмитслужби в порядку, визначеному законодавством (а.с.47).

28.04.2022 голова комісії з реорганізації Галицької митниці Держмитслужби видав наказ №5-о від 28.04.2022 «Про оголошення наказу Державної митної служби» (а.с.9), відповідно до якого визнано 28.04.2022 останнім робочим днем ОСОБА_1 за посадою начальника митного поста «Городок» Галицької митниці Держмитслужби.

У відповідь на адвокатський запит адвоката А.Алексєєнка від 06.02.2024 (представляє інтереси ОСОБА_1 на підставі договору від 06.02.2024) Львівська митниця Держмитслужби надала (а.с.49) переліки вакантних посад Львівської митниці станом на 14.01.2022 (а.с.50-51) та станом на 28.04.2022 (а.с.103-104).

При прийнятті рішення суд керується такими нормами права та мотивами щодо їх застосування до спірних відносин:

Галицька митниця Держмитслужби утворена як юридична особа публічного права на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2019 р. № 858 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби» шляхом приєднання до новоутвореного органу Івано-Франківської митниці ДФС, Львівської митниці ДФС та Тернопільської митниці ДФС.

ОСОБА_1 проходив державну службу органах Держмитслужби на посаді начальника митного поста «Городок» Галицької митниці Держмитслужби.

Президент України 8 листопада 2019 року видав Указ № 837/2019 «Про невідкладні заходи з проведення реформ та зміцнення держави», відповідно до якого з метою забезпечення подальшого здійснення структурних економічних реформ, запровадження додаткових механізмів для прискорення соціально-економічного розвитку України, підвищення добробуту населення, гармонійного розвитку регіонів, продовження впровадження європейських стандартів життя, зміцнення держави, за результатами наради, що відбулася 4 листопада 2019 року, постановив Кабінету Міністрів України вжити заходів до 30 вересня 2020 року стосовно забезпечення функціонування Державної податкової служби України і Державної митної служби України у форматі єдиних юридичних осіб.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання територіальних органів Державної митної служби» від 30.09.2020 № 895 реорганізовано Галицьку митницю Державної митної служби шляхом її приєднання до Державної митної служби України.

Отже, внаслідок запровадження функціонування Державної митної служби України у форматі єдиної юридичної особи її територіальні органи, що були юридичними особами публічного права, реорганізовано шляхом приєднання до Держмитслужби. Внаслідок проведеної реорганізації правонаступником Галицької митниці Держмитслужби є Державна митна служба України.

Держмитслужба на підставі ст. 21-1 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» видала наказ від 19.10.2020 № 460 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби України як відокремлених підрозділів», відповідно до якого утворено територіальні органи як відокремлені підрозділи у формі обласних митниць.

Питання продовження проходження державної служби у випадку реорганізації державного органу врегульовано статтею 87 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №889) таким чином:

- підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу (пункт 1 частини першої статті 87 Закону №889);

- Суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду (частина третя статті 87 Закону №889);

- наказ (розпорядження) про звільнення державного службовця у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, може бути виданий суб`єктом призначення або керівником державної служби у період тимчасової непрацездатності державного службовця або його відпустки із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки (частина п`ята статті 87 Закону №889).

13.12.2021 керівник Держмитслужби видав попередження про можливе наступне звільнення ОСОБА_1 у зв`язку із реорганізацією Галицької митниці Держмитслужби шляхом її приєднання до Державної митної служби України, а також запропонував ОСОБА_1 рівнозначну посаду начальника митного поста «Просяне» Луганської митниці як відокремленого підрозділу Держмитслужби (з урахуванням професійної підготовки та професійних компетентностей службовця).

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від запропонованої йому рівнозначної посади, керівник Держмитслужби після спливу встановленого частиною третьою статті 87 Законом №889 30-денного строку прийняв рішення про припинення державної служби та звільнення позивача із займаної посади начальника митного поста «Городок» Галицької митниці Держмитслужби.

Спір між сторонами зводиться до застосування пункту 1 частини першої та частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу», а саме:

- ОСОБА_1 стверджує, що керівник Держмитслужби повинен був запропонувати йому усі рівнозначні посади в новоутвореному відокремленому підрозділі Держмитслужби - Львівській митниці, а пропозицію рівнозначної посади в іншому відокремленому підрозділі (Луганській митниці) за наявності вакантних посад в Львівській митниці вважає прихованим покаранням;

- відповідач стверджує, що Закон №889 зобов`язує керівника Держмитслужби (займана позивачем посада начальника митного поста належить до номенклатури посад, на які службовці призначаються/звільняються керівником Держмитслужби) запропоновати службовцю державного органу, що реорганізується, рівнозначну посаду. Цей обов`язок не передбачає необхідності пропонувати усі вакантні посади в органі - правонаступнику, чи вакантну посаду саме в тому підрозділі правонаступника, яку вимагає особа.

Суд при вирішенні цього спору керується такими мотивами щодо застосування статті 87 Закону №889 до обставин цієї справи:

- у випадку реорганізації державного органу суб`єкт призначення або керівник державної служби повинен урахувати професійну підготовку та професійні компетентності кожного державного службовця цього органу та запропонувати, якщо є така можливість, іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби;

- якщо рівнозначних/нижчих посад в новому державному органі недостатньо для усіх службовців органу, що реорганізується, суб`єкт призначення або керівник державної служби, за рівної кваліфікації/підготовки претендентів, повинен урахувати переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю;

- цілком очевидно, що реформи державного сектору, що мають наслідком реорганізацію органів державної влади, можуть передбачати оптимізацію їх структури та/або штату, а також оптимізацію чисельності/кваліфікації персоналу. Відповідно, суб`єкт призначення в процесі реорганізації державного органу зобов`язаний діяти з метою забезпечення інтересів державної служби, внаслідок чого після реорганізації на державній службі повинні залишитися службовці з кращою професійною підготовкою та професійними компетентностями. Іншими словами, перебування особи на державній службі не є пожиттєвим чи невідчужуваним привілеєм, а стаття 87 Закону №889 прямо передбачає можливість звільнення з державної служби осіб, що не отримали від керівника державної служби пропозиції зайняти рівнозначну/нижчу посаду або не погодилися з отриманою від нього пропозицією;

- Закон №889 не передбачає обов`язку суб`єкта призначення (керівника державної служби) при формуванні пропозиції рівнозначної посади для державного службовця з`ясовувати його побажання - за винятком врахування індивідуальної ситуації особи в контексті вирішення питання про переважне право на залишення на роботі, що виникає за рівної професійної підготовки та професійної компетентності кількох службовців, яким пропонується одна посада.

Оскільки керівник Держмитслужби 13.12.2021 з урахуванням професійної підготовки та професійних компетентностей ОСОБА_1 запропонував йому рівнозначну посаду начальника митного поста в структурі Держмитслужби як єдиної юридичної особи (новий формат функціонування Держмитслужби відповідно до Указу Президента України №837/2019 від 8.11.2019 «Про невідкладні заходи з проведення реформ та зміцнення держави»), а позивач від цієї пропозиції відмовився, то відповідач-1 мав визначені законом підстави для звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону №889.

Сторони посилаються на різні за змістом висновки Верховного Суду в складі колегій суддів щодо застосування статті 87 Закону №889 (постанови у справах №360/91/23 від 01.02.2024, №380/9055/22 від 02.11.2023). Так, в першій ситуації відмова особи від пропозиції суб`єкта призначення щодо зайняття однієї рівнозначної посади була визнана колегією суддів достатньою для законного звільнення цієї особи з посади. В другій навпаки - колегія суддів виснувала, що у суб`єкта призначення був обов`язок щодо здійснення пропозиції усіх вакантних рівнозначних посад державної служби, на які можна перевести службовця, тому пропозиція службовцю однієї рівнозначної посади та його відмова від цієї пропозиції не є законною підставою для звільнення з посади на підставі п.1 ч.1 ст. 87 Закону №889. Суд вважає, що за такої ситуації є підстави для передачі питання про застосування статті 87 Закону №889 на вирішення палати касаційного суду для усунення різних підходів до тлумачення цієї норми права судами.

Разом з тим, обставини цієї справи дозволяють поглянути на ситуацію щодо застосування статті 87 Закону №889 під таким кутом:

- ОСОБА_1 проходив службу в Галицькій митниці - державному органі, що обслуговував територію трьох областей України (Івано-Франківської, Львівської та Тернопільської);

- внаслідок втілення визначеної Президентом України політики організації митної справи та здійсненої Урядом з метою впровадження цієї політики реформи митних органів шляхом забезпечення функціонування Держмитслужби у форматі єдиної юридичної особи Галицька митниця приєднана до Держмитслужби, що є її правонаступником;

- в описаному контексті для ОСОБА_1 рівнозначними посадами в структурі Держмитслужби є усі посади начальників митних постів Держмитслужби, незалежно від їх розташування на території тієї чи іншої області, таких посад є більше сотні.

Суд переконаний, що норми частини третьої статті 87 Закону №889 не можуть тлумачитися як такі, зобов`язують Держмитслужбу пропонувати ОСОБА_1 усі вакантні рівнозначні посади начальників митних постів Держмитслужби та покладатися в цій ситуації на вибір службовця, надаючи йому можливість відмовлятися певних вакансій та водночас претендувати на інші - які особа з певних причин вважатиме для себе більш привабливими. Суд враховує, що реформа митниці 2020 року мала наслідком приєднання до Держмитслужби 16 (шістнадцяти) регіональних митниць, в складі яких функціонували більше сотні митних постів. За таких обставин запропоноване позивачем тлумачення статті 87 Закону №889 фактично передбачає, що кожному із сотень начальників митних постів в складі державних органів, що реорганізуються, Держмитслужба повинна запропонувати усі вакантні рівнозначні посади начальників митних постів, що були надалі утворені в структурі центрального апарату Держмитслужби (а на момент затвердження нових штатних розписів Держмитслужби усі згадані посади були вакантними), а тоді в неочевидний для суду спосіб визначати обраного з кількох бажаючих обійняти посаду начальника митного поста на території однієї області (напр, Львівської) та вирішувати проблему заповнення вакансій на території іншої області (напр., Луганської). Суд вважає, що такий підхід до тлумачення закону не дозволить ефективно та оперативно провести реформу державних органів, більше того - призведе до колапсу будь-якої реформи.

Отже, суб`єкту призначення (керівнику Держмитслужби) повинна бути залишена дискреція в питаннях формування пропозиції рівнозначної/нижчої посади державним службовцям, що вивільняються в процесі реорганізації регіональних митниць, адже саме цей керівник відповідає перед Урядом за реалізацію запровадженої ним реформи митних органів, а отже - повинен мати можливість пропонувати важливі посади службовцям з урахуванням їх підготовки та компетентностей. Адже Закон №889 визначає єдині критерії, котрі повинен враховувати керівник Держмитслужби при формуванні пропозиції, а саме - рівень професійної підготовки та професійних компетентностей кожного службовця, що вивільняється в процесі реорганізації.

Суд враховує, що ОСОБА_1 не навів аргументів, що свідчили б про те, що запропонована йому посада не є рівнозначною та/або не відповідає його професійній підготовці та компетентностям. Більше того, його вимоги про обов`язок відповідача-1 запропонувати йому рівнозначні посади на території саме Львівської області є очевидно безпідставними та не ґрунтуються на законі, оскільки правонаступником Галицької митниці є Держмитслужба, а не Львівська митниця.

Суд також звертає увагу на те, що ОСОБА_1 звернувся до керівника Держмитслужби з проханням про призначення на рівнозначну/нижчу посаду на території Львівської області лише 15.01.2022, тобто після спливу 30-денного строку від дати ознайомлення із попередженням про звільнення (14.12.2021) та вже після прийняття наказу про звільнення (14.01.2022). При цьому ОСОБА_1 покликався на «особливо важливі сімейні обставини» (а.с.43), котрі, однак, не назвав ані в заяві від 15.01.2022, ані в поданих суду заявах по суті спору. Отже, такі аргументи не свідчать про недобросовісність рішень відповідача-1, оскільки стосуються дій позивача, вчинених ним вже після прийняття оскарженого наказу про звільнення.

Водночас зміст заяви ОСОБА_1 від 15.01.2022 (а.с.43) свідчить про те, що йому ще в січні 2022 року було достеменно відомо про наявність вакантних посад на Львівській митниці, які позивач бажав обійняти, на противагу запропонованій йому керівником Держмитслужби рівнозначній посаді начальника митного поста «Просяне». Водночас у всіх заявах щодо строків звернення до суду з цим позовом, а також в апеляційній скарзі на відповідну ухвалу суду ОСОБА_1 стверджував, що йому до лютого 2024 року нічого не було відомо про існування вакансій на Львівській митниці. Наведені обставини свідчать про недобросовісну процесуальну поведінку ОСОБА_1 .

Підсумовуючи наведені мотиви суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Держмитслужби про скасування наказу про звільнення є безпідставними та не підлягають до задоволення. З огляду на висновок суду по суті основної вимоги, також не підлягають до задоволення похідні позовні вимоги про скасування наказу про оголошення наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до встановлених статтею 139 КАС України правил розподілу судових витрат понесені позивачем витрати покладаються судом на нього. Відповідачі не надали суду доказів понесення ними тих видів судових витрат, що підлягають розподілу за позовом фізичної особи. З огляду на перебування судді у відряджженні повне рішення складено 30 грудня 2024 року.

Керуючись ст.ст. 19-20,22,25-26,90,139,241-246, 250-255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Понесені позивачем судові витрати покласти на нього.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

СуддяМоскаль Ростислав Миколайович