Справа № 280/9829/24
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2025-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2025 року Справа № 280/9829/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «АМТ» до Тернопільської митниці про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2024 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «АМТ» (далі - позивач) до Тернопільської митниці (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товару №UA403020/2024/000046/2 від 10.05.2024.

Ухвалою суду від 25.10.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ним надано всі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товару, який переміщується через митний кордон України, які відповідають характеру угоди, а посилання митного органу на виявлені під час перевірки поданих документів розбіжності є безпідставними. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що в поданих позивачем документах на підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару було виявлено недоліки, у зв`язку з чим витребувано додаткові документи, які не були надані позивачем в повному обсязі. Зазначає, що позивачем не підтверджено заявлену митну вартості імпортованого товару, що зумовило відсутність підстав для оформлення товару за визначеною декларантом митною вартістю. Крім того, відповідач вказали на те, що митним органом у встановленому законом порядку було встановлено, що вартість імпортованого позивачем товару є вищою ніж заявлена, що зумовило прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що 17.09.2021 ТОВ «ТД «АМТ» - Покупець укладено з компанією LISHUI YEKAI GARDEN MACHINERY CO. LTD., CHINA, Китай, - Продавець, зовнішньоекономічний контракт №YEK-1-2021-1 на поставку в Україну товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікаціях (Додатках), які є невід`ємною частиною даного контракту.

В подальшому, компанією Продавцем відповідно до умов даного зовнішньоекономічного Контракту, Специфікації №13 від 16.10.2023 року, рахунку-фактури №YEKAI від 12.01.2024 року, було здійснено поставку ТОВ «ТД «АМТ» товарів (котушкі з ліскою тримерні, ножі до мотокіс) на загальну суму 31607,92 дол.США.

З метою здійснення митного оформлення ввезених в режимі імпорту товарів, їх було задекларовано товариством до митного поста Тернопільської митниці за електронною митною декларацією (ЕМД) №24UA42U8 від 09.05.2024.

Для підтвердження митної вартості товару, позивачем надано митному органу документи перелік яких зазначений в гр.44 митної декларації, а саме: декларація митної вартості; Зовнішньоекономічний контракт №YEK-1-2021-1 від 17.09.2021 року; Додаток (специфікація) до нього №13 від 16.10.2023 року; Рахунок-фактура №YEKAI від 12.01.2024 року; Пакувальний лист від 12.01.2024.

Для підтвердження транспортних витрат (фрахту) до кордону України підприємство надало митниці: Договір ТЕО №1092022 від 01.09.2022 року; Заявка на перевезення №23-TS-6578 від 12.01.2024 року; Коносамент №YJHYCK24020348A від 21.02.2024 року, автомобільна накладна №UA-2504-1АМТ від 24.04.2024 року, Інвойс №24-РВТ-4758-2 від 25.04.2024 року.

Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів за ЕМД митницею підприємству було направлено електронне повідомлення наступного змісту: «За результатами опрацювання поданих до митного оформлення документів встановлено розбіжності, а саме: до митного оформлення подано договір на транспортно-експедиторські обслуговування №1092022 від 01.09.2022, де експедитором зазначено «P&B terminal SIA», в коносаменті №YJHYCK24020348A від 21.02.2024 перевізником зазначено «P&B terminal SIA», а в CMR №UA-2504-1AMT від 25.04.2024 перевізником зазначено «Autopark 19 LTD». Інформація, яка б підтверджувала причетність «Autopark 19 LTD» до автомобільного перевезення окрім CMR відсутня, а саме відсутні рахунки про перевезення, банківські платіжні документи та договори між «P&B terminal SIA» та «Autopark 19 LTD». У зв`язку з тим, що виявлені розбіжності, прошу відповідно до ч.2 ст.53 МКУ надати документи: - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; -за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; У разі відсутності вище зазначених документів, відповідно до ч.3 ст.53 МКУ прошу надати (за наявності) такі додаткові документи: - висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. - копію митної декларації країни відправлення; - каталоги, специфікації, прайс-листи виробника товару. Декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати додаткові документи.».

Листом №001-10/05 від 10.05.2024 ТОВ «ТД «АМТ» додатково надало митниці прайс-лист виробника від 26.09.2023, комерційну пропозицію виробника від 03.10.2023 року, а також повідомлено, що інші документи до митного оформлення подаватися не будуть.

10.05.2024 року відповідачем прийнято Рішення про коригування митної вартості товару №UA403020/2024/000046/2 відповідно до якого, загальна митна вартість задекларованих Товарів №1 та №2 скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-ґ - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 МК України, а також відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації шляхом оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням про коригування митної вартості товару, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що згідно з ч.1 ст.246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч.1 ст.248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч.1 ст.257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно ч.1 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 ст.52 Митного кодексу України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Такими документами є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст.53 Митного кодексу України).

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених Законом випадках. Даний висновок узгоджується з основним принципом оцінки товарів для митних цілей, закріпленим у ст.VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі «Оцінка товарів для митних цілей», згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито, або аналогічного товару.

Суд зазначає, що відповідно до приписів ст.53 Митного кодексу України, митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в документах, перелік яких визначений ч.2 даної статті.

При цьому, суд зазначає, що підставою для витребування додаткових документів не є наявність недоліків (описок, помилок, тощо), як таких, а наявність саме недоліків, які впливають на правильність визначення митної вартості товару.

Стосовно посилань митного органу на те, що декларантом належним чином не підтверджено витрати на транспортування товару спростовуються матеріалами справи, оскільки до митного оформлення було надано: Договір ТЕО №1092022 від 01.09.2022 року; Заявка на перевезення №23-TS-6578 від 12.01.2024 року; Коносамент №YJHYCK24020348A від 21.02.2024 року, автомобільна накладна №UA-2504-1АМТ від 24.04.2024 року, Інвойс №24-РВТ-4758-2 від 25.04.2024 року.

З наданих документів можливо було перевірити та встановити, що: вартість витрат з морського перевезення (фрахт), включаючи перевантаження за маршрутом: Порт Нінгбо, Китай - Порт Рига, Латвія складає 800,00 дол. США; вартість витрат з автомобільного перевезення за єдиним міжнародним перевізним документом, включаючи перевантаження, з пункту Рига, Латвія до пункту м. Тернопіль, Україна складає 690,00 дол. США; винагорода за транспортно-експедиторське обслуговування (TEO) на території України складає 15,00 дол. США; винагорода за транспортно-експедиторське обслуговування (TEO) за межами території України складає 15,00 дол. США; загальна вартість послуг з перевезення складає 1520,00 дол. США.

Отже, декларантом належним чином було підтверджено вартість понесених витрат на транспортування товару.

Щодо посилань митного органу на те, що «Перевезення вантажу від порту призначення до митного кордону згідно CMR №UA-2504-1AMT здійснювалося автомобільним видом транспорту перевізником «AUTOPARK 19», проте декларантом не надано документів, що підтверджують комерційні відносини із даним перевізником та документів, які підтверджують надані цим перевізником послуги, а також згідно рахунку-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №24-PBT-4758-2 від 25.04.2024, та документа, що підтверджує вартість перевезення товару.», суд зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що для перевезення спірної товарної партії з порту Китаю до кінцевого пункту призначення на території України декларантом був укладений Договір ТЕО №1092022 від 01.09.2022 з компанією-нерезидентом «P&B Terminal SIA», згідно п.1.1 якого Експедитор бере на себе зобов`язання надати послуги з транспортно-експедиторського обслуговування, в тому числі, організації перевезень різними видами транспорту, перевалки в портах та надання інших узгоджених послуг.

Отже, в рамках Договору ТЕО, Експедитор має право укладати від свого імені чи від імені Клієнта договори з портами, перевізниками та іншими організаціями на перевезення, перевалку, зберігання вантажів (п.2.1.2 Договору ТЕО).

Згідно Заявки на ТЕО №23-TS-6578 від 12.01.2024 року, сторонами Договору ТЕО було погоджено, зокрема маршрут доставки спірної товарної партії та загальну вартість доставки за цим маршрутом, а саме: доставка частини контейнера з Китаю до кінцевого пункту призначення в м.Тернопіль, Україна склала 1 520,00 дол. США.

Таким чином, надаючи послуги з організації перевезення вантажу за погодженим із Клієнтом маршрутом, Експедитор, маючи на те відповідні права, укладав від свого імені договори з безпосередніми перевізниками, як то «AUTOPARK 19», якого було залучено до здійснення автомобільного перевезення. Послуги з автомобільного перевезення товарів в даному випадку включені в єдиний рахунок на оплату ТЕО №24-РВТ-4758-2 від 25.04.2024 року.

Також, суд зазначає, що довідка про розмір транспортних витрат є належним документом, що підтверджує їх розмір.

Стосовно посилань митного органу на те, що «Заявка №23-TS-6578 від 12.01.2024, вартість послуг вказано у валюті USD, згідно договору про перевезення № 1092022 від 01.09.2022, в пункті 4.5. валюта платежу EUR, що виникає сумнів щодо правильності нарахування транспортних витрат.», суд зазначає, що Відповідно до п.1.2 Договору ТЕО, сторони передбачили, що під кожне конкретне перевезення клієнт подає експедитору письмову заявку, через електронну пошту, на експедирування, в якій вказує інформацію, що стосується організації ТЕО. В свою чергу, підтверджуючи заявку, експедитор зазначає в заявці перелік послуг, їх вартість, розмір плати експедитора. Підписана сторонами заявка є невід`ємною частиною Договору ТЕО.

Отже, остаточні істотні умови організації та оплати ТЕО, визначаються саме в заявках на кожне конкретне перевезення, а не в основному тексті контракту. Зазначене поширюється і на те, в якій валюті експедитором буде встановлена вартість кожного конкретного перевезення.

Водночас, з наданих під час митного оформлення інвойсу 24-РВТ-4758-2 та заявки №23-TS-6578 чітко вбачається, що вартість послуг ТЕО в даному випадку визначена в доларах США.

Отже, будь-які суперечності в наданих позивачем для митного оформлення документах щодо визначення дійсної митної вартості товарів відсутні.

Щодо посилань митного органу на те, що «Комерційна пропозиція від 03.10.2023, не може бути взятий до уваги як джерело інформації щодо продажу товарів, оскільки зазначені в ньому ціни на продукцію стосуються лише даної поставки.», суд зазначає, що подання комерційної пропозиції є не обов`язковим, а відповідно навіть за наявності недоліків у ній, такі не можуть бути підставою для коригування митної вартості товару.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач надав митному органу усі необхідні документи, які надають можливість перевірити та підтвердити заявлену митну вартість товару. Суттєвих недоліків подані до митного органу документи не містили, а відповідно у відповідача не було підстав прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з пунктом другим частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Суд зазначає, що відповідно до вимог ч.3 ст.53 Митного кодексу України додаткові документи надаються декларантом за наявності, відтак, саме по собі подання таких документів не в повному обсязі не може бути підставою для коригування митної вартості товару.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем не доведено правомірність прийнятих рішень.

Митним органом не доведено за допомогою належних та допустимих доказів, що митна вартість імпортованого позивачем була визначена необґрунтовано, що б в свою чергу надавало митному органу права на коригування митної вартості товару.

При розгляді справи суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішень, що зумовлює висновок суду про задоволення позовних вимог ТОВ «Торговий дім «АМТ».

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «АМТ» (69000, м.Запоріжжя, вул.Штабна, буд.13, прим.23, ) до Тернопільської митниці (46400, м.Тернопіль, вул.Текстильна, буд.38, ) про скасування рішення, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару №UA403020/2024/000046/2 від 10.05.2024.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «АМТ» судовий збір в розмірі 3028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова