Справа № 300/8346/24
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2025-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" січня 2025 р. справа № 300/8346/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Матуляка Я.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє Каверін Сергій Миколайович до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Адміністрації Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,
ВСТАНОВИВ:
Каверін С.М. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Відповідач-1), Адміністрації Державної прикордонної служби України (Відповідач-2), ІНФОРМАЦІЯ_2 (Відповідач-3), за змістом якого, просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 за період з лютого 2016 року по квітень 2016 року з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 за період з лютого 2016 року по квітень 2016 року, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 за період з травня 2016 року по жовтень 2017 року, підйомної допомоги за 2016 рік, допомоги на оздоровлення у 2016-2017 роках з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 за період з травня 2016 року по жовтень 2017 року, підйомної допомоги за 2016 рік, допомоги на оздоровлення у 2016-2017 роках, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частини НОМЕР_3 ) щодо проведення перерахунку та виплату ОСОБА_1 підйомної допомоги за 2017 рік, щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 за період з листопада 2017 по лютий 2018 року, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 підйомної допомоги за 2017 рік, щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 за період з листопада 2017 по лютий 2018 року, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.
Позовні вимоги мотивовані тим, що під час проходження військової служби та звільнення з неї відповідачами позивачу виплачувалась додаткова грошова винагорода, підйомна допомога та допомога на оздоровлення без урахування у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення. Зазначає, що до місячного грошового забезпечення, з якого визначалася винагорода, включалися посадовий оклад, оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення і премія (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які позивач мав право за займаною ним штатною посадою. З огляду на те, що під час проходження служби відповідачами місячне грошове забезпечення позивача протиправно не було проіндексоване, відповідно нарахування та виплату щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, підйомної допомоги проведено виходячи із непроіндексованого (знеціненого) місячного грошового забезпечення. Як наслідок, бездіяльність відповідачів щодо перерахунку та виплати позивачу розміру грошової допомоги на оздоровлення, підйомної допомоги та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 з урахування у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення позивач вважає протиправними, з огляду на що просить позов задовольнити.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
11.11.2024 на адресу суду від Відповідача-3 надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні у зв`язку з відсутністю підстав для проведення індексації платежів з приводу яких заявлено позов. Крім того, заявив клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, яке залишено без задоволення згідно ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.11.2024.
Відповідач-2 скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву. Представник відповідача проти позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні. Крім того, вказав на те, що Адміністрація Державної прикордонної служби України не є правонаступником ліквідованого ІНФОРМАЦІЯ_4 , де проходив службу позивача, а тому не є належним відповідачем у даній справі.
25.11.2024 на адресу суду від Відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю підстав для проведення індексації наведених позивачем виплат. Звернув увагу на ту обставину, що належним відповідачем в частині позовних вимог зобов`язального характеру є ІНФОРМАЦІЯ_5 , яким проведено звільнення позивача з військової служби. Крім того, заявив клопотання про розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання, яке залишено без задоволення згідно ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.11.2024.
Позивач своїм правом на подання відповідей на відзиви, не скористався.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 КАС України, дослідивши в сукупності письмові докази, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, судом встановлено таке.
ОСОБА_1 проходив військову службу та перебував на грошовому забезпеченні: у період з грудня 2015 року по квітень 2016 року включно у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ); у період з травня 2016 по жовтень 2017 включно в ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_4 ); у період з листопада 2017 по 16.05.2020 включно у ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_3 ).
Під час проходження військової служби у період з липня 2015 року до часу звільнення, відповідачами не нараховувалась індексація грошового забезпечення, крім поточної індексації з урахуванням березня 2018 року як місяця обчислення індексу споживчих цін.
На адвокатські запити представника позивача, ІНФОРМАЦІЯ_5 надало інформацію згідно якої, при звільненні позивачу нараховано індексацію грошового забезпечення за період служби з липня 2015 по 16.05.2020 включно у розмірі 29 986,53 грн., яка виплачена 15.05.2020 (а.с.21,22).
Проте, за період з липня 2015 по 16.05.2020 відповідачами виплачувалась позивачу щомісячна додаткова грошова винагорода, підйомна допомога та допомога на оздоровлення, нарахування яких проведено без урахування у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.
Вважаючи таку бездіяльність відповідачів протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-ХІІ від 25 березня 1992 року (далі - Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначаються Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII від 20 грудня 1991 року (далі - Закон № 2011-XII).
Згідно з частиною першою статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частинами другою та третьою статті 9 Закону №2011-XII встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Абзацами першим та другим частини четвертої вказаної статті встановлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Також, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №1294 від 07 листопада 2007 року грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Отже, право на грошову допомогу на оздоровлення, виплачену у 2016 та 2017 роках, підйомну допомогу, виплачену у 2016 та 2017 роках та щомісячну додаткову грошову винагороду за періоди лютого 2016 року по квітень 2016 рок, з травня 2016 року по жовтень 2017 року, з листопада 2017 по лютий 2018 року, позивач набув. Його право було реалізоване, що підтверджується особистими картками грошового забезпечення та заробітної плати, розрахунковим листом за травень 2020 року (а.с.13-21).
Спірним питанням є включення до складу цих виплат, індексації грошового забезпечення.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України №1282-XII від 03 липня 1991 року "Про індексацію грошових доходів населення" (далі - Закон №1282-XII).
Статтею 1 Закону №1282-XII встановлено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року (далі Порядок №1078).
Відповідно до пункту другого Порядку№1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Пунктом 5 Порядку №1078 передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 11 цього Порядку.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Відповідно до законодавчого визначення індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, яка спрямована на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Враховуючи те, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, суд доходить висновку, що механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.
При вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема, Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення.
Субсидіарне застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини, дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг.
Правова позиція стосовно систематичного та постійного характеру виплати індексації наведена у постановах Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №638/9697/17, від 30 грудня 2020 року у справі №359/8843/16-а.
Як зазначено судом вище, при звільненні позивачу нараховано індексацію грошового забезпечення за період служби з липня 2015 по 16.05.2020 включно у розмірі 29 986,53 грн., яка виплачена 15.05.2020, що підтверджується випискою по картковому рахунку АТ КБ ПРИВАТ БАНК(а.с.10).
Також, судом встановлено, що розрахунок таких виплат, як щомісячної додаткової грошової винагороди, підйомної допомоги, грошової допомоги на оздоровлення було проведено без включення сум індексації до розрахунку таких виплат.
При цьому суд вважає безпідставними посилання відповідачів на те, що індексація не входить до складу місячного грошового забезпечення військовослужбовців, тому не враховується до розміру допомоги на оздоровлення, підйомної допомоги та щомісячної додаткової грошової винагороди.
Суд звертає увагу на те, що спірним питанням в цій справі є дії відповідачів щодо розрахунку та виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення, підйомної допомоги, та щомісячної додаткової грошової винагороди без урахування, зокрема, індексації. Тобто дослідженню підлягають обставини включення сум індексації до розрахунку таких виплат, а не включення цих виплат до складу грошового забезпечення військовослужбовця та їх індексації.
Така ж правова позиція викладена у рішенні Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №820/3423/18 від 21 грудня 2021 року.
Враховуючи, що розрахунок таких виплат, як щомісячної додаткової грошової винагороди, підйомної допомоги, грошової допомоги на оздоровлення було проведено відповідачами без включення сум індексації до розрахунку таких виплат, то суд доходить висновку, що в даному випадку відповідачами допущено протиправну бездіяльність.
Відтак, підлягають до задоволення вимоги зобов`язального характеру щодо проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 вказаних виплат, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.
Як зазначено судом вище, ОСОБА_1 проходив військову службу та перебував на грошовому забезпеченні: у період з грудня 2015 року по квітень 2016 року включно у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ); у період з травня 2016 по жовтень 2017 включно в ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_4 ); у період з листопада 2017 по 16.05.2020 включно у ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_3 ).
Відповідно до наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 13.05.2020 за №298-ОС, ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення та проведено розрахунок виплат належних при звільненні (а.с.11).
Отже, згідно вимог статті 116 Кодексу законів про працю України, пункту 293 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, позовні вимоги зобов`язального характеру щодо проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 вказаних виплат, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення, підлягають задоволенню, шляхом зобов`язання провести нарахування та виплату таких сум ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Щодо доводів Відповідача-2 про те, що Адміністрація Державної прикордонної служби України не є правонаступником ліквідованого ІНФОРМАЦІЯ_4 , де проходив службу позивача, а тому не є належним відповідачем у даній справі, то суд зазначає таке.
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ІНФОРМАЦІЯ_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , припинено.
Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок по відновленню порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід щодо переходу до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.
Правонаступництво в сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.
Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом у постанові від 24.04.2018 у справі № 815/1637/17.
Тому, з 05.02.2020 (дата прийняття Постанови №43) ІНФОРМАЦІЯ_4 втратило повноваження державного органу, який згідно із законом виконує функції, тому відповідно, не може здійснювати права та виконувати обов`язки сторони у справі, а відтак, і відповідати за зобов`язання, які на нього покладені, в тому числі й судовими рішеннями, оскільки таке повноваження передано для виконання завдань і функцій іншому органу у зазначеній сфері, яким є Адміністрація Державної прикордонної служби України.
У спірних правовідносинах Адміністрація Державної прикордонної служби України є правонаступником ІНФОРМАЦІЯ_4 .
На момент виникнення спірних правовідносин саме ІНФОРМАЦІЯ_4 допустило протиправну бездіяльність щодо відповідача.
В той же час, за умови ліквідації вказаного суб`єкта владних повноважень у суду відсутня можливість залучити його до участі у справі в якості відповідача.
Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, рішення якого є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі по тексту також - Конвенція).
У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ВИРІШИВ:
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 за період з лютого 2016 року по квітень 2016 року з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення/
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 в особі правонаступника - ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 за період з травня 2016 року по жовтень 2017 року, підйомної допомоги за 2016 рік, допомоги на оздоровлення у 2016-2017 роках з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення та зобов`язання.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частини НОМЕР_3 ) щодо проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 підйомної допомоги за 2017 рік, щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 за період з листопада 2017 по лютий 2018 року, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Матуляк Я.П.