Справа № 302/683/24
Суддя: Сидоренко Ю. В.
Дата ухвалення: 2024-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 302/683/24
Провадження № 2-а/302/24/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.12.2024 селище Міжгір`я

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області Сидоренко Ю.В,, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ), в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 , до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

17.05.2024 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_2 та адвокат Рішко С.І., пред`явлений до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 перебував на військовій службі за контрактом, залучався до виконання завдань в зоні проведення ООС, має посвідчення учасника бойових дій.

ОСОБА_1 з жовтня 2020 року перебував на військовій службі за контрактом, залучався до виконання завдань в зоні проведення ООС, має посвідчення учасника бойових дій. Під час проходження військової служби ОСОБА_1 набув психічне захворювання, неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Центр психічного здоров`я» Луганської обласної ради та КНП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м. Берегово» з приводу розладу адаптації, зловживання алкоголем. У зв`язку з чим був звільнений у запас за станом здоров`я та 22.02.2022 року отримав інвалідність II групи по захворюванню, пов`язаному з проходженням військової служби.

Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 11.07.2022 року у справі №302/342/22 задоволено заяву ОСОБА_2 та визнано її сина ОСОБА_1 обмежено дієздатним та призначено ОСОБА_2 , його піклувальником.

Як зазначається у позові, законним представником ОСОБА_2 було виявлено в одязі сина ОСОБА_1 постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1418757, винесену 04.05.2024 року поліцейським ВП №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області сержантом поліції Гербою Іваном Михайловичем, згідно якої ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП України. Та як зазначено у фабулі цієї постанови: «04.05.2024 року с. Нижній Студений вул. Центральна, 11 Хустського району Закарпатської області ОСОБА_1 зателефонував на лінію «102» та повідомив про неправдиві факти, та своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.183 КУпАП». Як наслідок, до позивача було застосовано адміністративну відповідальність та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 грн.

Позивач та його законний представник заперечують обставини, зазначені у вказаній постанові, оскільки 04.05.2024 року позивач ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, склад якого викладено у фабулі постанови.

ОСОБА_1 визнаний судом обмежено дієздатним. В силу наявного у нього психіатричного захворювання, ОСОБА_1 не здатний адекватно оцінювати свої дії, належним чином усвідомлювати та реалізовувати свої права, передбачені ст.268 КУпАП, зокрема, щодо оскарження у встановлений законом строк постанов про адміністративні правопорушення.

Вказують, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, потребує умисної форми вини особи, коли, відповідно до положень статті 10 КУпАП, особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

При винесенні постанови поліцейський не врахував особу позивача, стан його здоров`я та факт його обмеженої дієздатності. В силу психічного захворювання позивач не усвідомлює свої дії, не взмозі керувати ними, та відповідно, взагалі не підлягав адміністративної відповідальності.

Вважають, що винесена поліцейським постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки в дійсності ОСОБА_1 не вчиняв дій, зазначених в описовій частині постанови в відповідно, в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП. Крім того, у постанові немає посилань на докази, які б підтверджували наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП.

Також оскаржувана постанова не відповідає вимогам, так як в ній: не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок поліцейського про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, будь-які пояснення очевидців, які б підтвердили порушення позивачем ПДР, фото-, відеофіксація зазначеного порушення відсутні; не зазначено технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення; неправильно зазначено серію та номер паспорта, за яким поліцейським нібито було встановлено особу позивача, а саме зазначено «паспорт серії НОМЕР_1 виданий 01.01.2018 року Міжгірським РВ», натомість Позивачу належить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 22.03.2016 р. Міжгірським РС ГУ МСД України в Закарпатській області; не зазначено точні дані про місце розгляду справи.

Також представник позивача вказує, що у постанові зазначено про те, що ОСОБА_1 телефонував на лінію «102» 04.05.2024 року, а Постанову було винесено о 00:26:54 год. 04.05.2024 року в с. Нижній Студений. Та стороні Позивача видається сумнівним той факт, що протягом 27 хвилин ОСОБА_1 міг зателефонувати на лінію «102», повідомити якісь «неправдиві факти», поліцейський ОСОБА_3 встиг прибути з с-ща Міжгір`я до с. Нижній Студений за викликом, зібрати докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, провести належним чином розгляд справи про адміністративне правопорушення та винести Постанову. Та оцінюючи постанову на предмет її обґрунтованості, констатують, що поліцейським Гербою І.М. факт вчинення правопорушення, у якому звинувачено Позивача, жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим й належним доказом, що міг бути забезпечений для такого роду порушення.

Позивач стверджує, що 04.05.2024 не телефонував на гарячу лінію «102». у зв`язку з чим, законний представник змушений звернутися до суду з адміністративним з позовом, в якому просять: 1) поновити строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1418757 від 04.05.2024 року; 2) звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання позову, на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»; 3) скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1418757 від 04.05.2024, винесену поліцейським ВП №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області сержантом поліції Гербою Іваном Михайловичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП і накладення адміністративного стягнення виді штрафу в сумі 850,00 гривень та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу відповідного адміністративного правопорушення.

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 24.06.2024 року за клопотаннм представника позивача адвоката Рішка С.І. поновлено позивачу ОСОБА_1 строк звернення до суду з даним адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 04.05.2024 серії ЕГА №1418757. Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п.9, п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Відкрито провадження у справі № 302/372/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Витребувано від відповідача ГУНП в Закарпатській області матеріали (докази) у справі про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.183 КУпАП (а.с.24-26).

Ухвалу суду про відкриття провадження у справі та адміністративний позов разом з доданими до нього документами направлено 28.06.2024 відповідачу ГУНП в Закарпатській області електронною поштою (а.с.28) та судом встановлено відповідачу строк подання відзиву на позов, починаючи з дня отримання копії ухвали суду про відкриття провадження у даній справі.

05.07.2024 року через систему «Електронний суд» відповідачем Головним управління Національної поліції в Закарпатській області в особі представника Чубелка О.Ю. подано до суду відзив на позовну заяву, у якому вказує, що на момент винесення судом ухвали 26.06.2024 року відеодоказ у відповідача ГУНП відсутній, а тому не може бути поєднаний до матеріалів даної судової справи. Крім того, формальна відсутність у змісті складеної постанови про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, не може слугувати за встановлених у цій справі обставин, достатньою підставою для неврахування цього доказу, при тому, що фіксація правопорушення не здійснювалася в автоматичному режимі.

Вказують, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1418757 від 04.05.2024 року складена відповідачем відповідно до норм КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів, затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 року та посилання відповідача на порушення ГУНП в Закарпатській області законодавства в даному випадку є безпідставним, необґрунтованим, а позовні вимоги задоволенню не підлягають та просять в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі (а.с.29-32).

Повно та всебічно вивчивши матеріали справи №302/683/24, а також надані стороною позивача докази, на яких ґрунтуються заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги, а також докази, надані відповідачем в обґрунтування заперечень проти позову, та враховуючи всі обставини по даній справі, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами адміністративної справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступним підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частина 2 цієї статті встановлює, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З урахуванням положень ч.8 ст.262 КАС України, судовий розгляд у даній справі проведено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки чи відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до положень статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці. Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.

КУпАП України закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту особи.

Як вбачається з оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1418757, винесену 04.05.2024 року поліцейським ВП №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області сержантом поліції Гербою Іваном Михайловичем, позивача у даній справі ОСОБА_1 було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП України. Та на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 гривень та копія цієї постанови є в матеріалах справи (а.с.19).

У змісті оскаржуваної постанови зазначається, що 04.05.2024 року по вул. Центральна, 11 в с. Нижній Студений Хустського району Закарпатської області ОСОБА_1 зателефонував на лінію «102» та повідомив про неправдиві факти, та своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.183 КУпАП (а.с.19).

Положеннями ст.183 КУпАП передбачено, що завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.

Диспозиція ст.183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення- виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Відповідно до ч.1 ст.222 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.183 КУпАП розглядають органи внутрішніх справ.

Особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно ст.9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Крім того, згідно ст.31 Закону України «Про Національну поліцію», полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Частиною 4 ст.258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Уповноважена посадова особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, відповідно до статті 280 КУпАП зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правомірного вирішення справи.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, уповноважена посадова особа органу поліції, відповідно до статті 283 КУпАП, виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Отже, перевірці у такому випадку підлягають дії суб`єкта владних повноважень саме під час прийняття рішення та врахування ним усіх обставин також саме на час прийняття рішення.

Підтвердження наявності таких обставин на час прийняття рішення зазвичай закріплене у відповідних процедурах, що регламентовані законними та підзаконними актами, дотримання яких і дія у межах яких є обов`язком суб`єкта владних повноважень згідно ст.19 Конституції України.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Крім того, відповідно до вимог ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

З матеріалів справи вбачається, що стороною позивача заперечуються обставини, викладені в оскаржуваній постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП. Зазначені твердження позивача відповідачем не спростовані, відеоматеріли та документи, на підставі яких інспектор Герба І.М. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , суду не надано.

Порядок розгляду справи про адміністративні правопорушення визначений главою 22 КУпАП.

В мотивувальній частині постанови у справі про адміністративне правопорушення відсутні будь-які посилання на докази, якими обґрунтовується рішення поліцейського про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на позивача ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП.

Крім того, як вбачається з доданого до позовної заяви рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 11.07.2022 року, яке набрало законної сили (справа №302/342/22) за заявою ОСОБА_2 визнано ОСОБА_1 обмежено дієздатним та призначено ОСОБА_2 , його піклувальником (а.с.15).

Отже, ОСОБА_1 визнаний судом обмежено дієздатним та в силу наявного у нього психіатричного захворювання, ОСОБА_1 не здатний оцінювати свої дії, належним чином усвідомлювати та реалізовувати свої права, зокрема, передбачені ст.268 КУпАП.

При цьому, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, потребує умисної форми вини особи, коли, відповідно до положень статті 10 КУпАП, особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

При винесенні постанови поліцейський Герба І.М. не врахував особу позивача ОСОБА_1 , стан його здоров`я та факт його обмеженої дієздатності та відповідно, не прийняв до уваги той факт, що в силу психічного захворювання позивач не усвідомлює свої дії, не взмозі керувати ними, та відповідно, не підлягає адміністративної відповідальності.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (ч.1 ст.7 КУпАП).

Частина 1 ст.9 КУпАП, визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що доводи сторони позивача не були спростовані, будь-яких доказів на підтвердження факту вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, відповідачем суду не надано, про факт вчинення правопорушення свідчить лише постанова, яка фактично не містить в собі опису вчиненого правопорушення, чітко не викладено фактичних обставин правопорушення за кваліфікуючими ознаками ст.183 КУпАП, а лише констатує факт порушення.

У відповідності до ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень, не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП та спростовували б пояснення сторони позивача, викладені у позові, приймаючи до уваги приписи ч.2 ст.77 КАС України, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена відповідачем з порушенням норм КУпАП, а тому підлягає скасуванню.

При цьому, особливості провадження судами у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені ст. 286 КАС України. Так, ч. 3 цієї статті визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1418757 від 04.05.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 850,00 гривень та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу вказаного адміністративного правопорушення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що згідно із ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Тобто, якщо відповідачем у справі виступала посадова чи службова особа, то судові витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, в якому працює ця особа. При цьому залучення такого суб`єкта владних повноважень до участі у справі в якості окремого учасника не вимагається.

При цьому, враховуючи ті обставини, що позивач у даній справі ОСОБА_1 на теперішній час є особою з інвалідністю ІІгрупи, загального захворювання, довічно, що підтверджується копією пенсійного посвідчення на його ім`я серії НОМЕР_3 від 03.04.2024 року (а.с.13), а відтак згідно положень Закону України «Про судовий збір» (п.9 ч.1 ст.5 Закону), позивач звільнений від сплати судового збору при поданні позову, крім того, з доданих до позову документів, вбачається, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_4 від 07.10.2021 року (а.с.14), та відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, а тому витрати по сплаті судового збору у даній справі слід віднести на рахунок Держави.

Керуючись ст. ст. 2,5,9,77,139,241-246,286 КАС України, ст. ст. 9,183,245,251,252,255,256,280,288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 , до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1418757 від 04.05.2024 року, винесену поліцейським ВП №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області Гербою Іваном Михайловичем, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.183 КУпАП та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 850,00 гривень та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Міжгірський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справ апеляційним судом.

Повний текст рішення складено - 06.01.2025 року.

Суддя

Міжгірського районного суду

Закарпатської області Ю.В. СИДОРЕНКО