Справа № 520/31714/24
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2025-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2025 р. № 520/31714/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (вул. Римарська, буд. 24,м. Харків,Харківський р-н, Харківська обл.,61057) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в якому просить суд:

1. Визнати протиправними дії Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області щодо відмови в прийнятті у ОСОБА_1 декларації про відмову від громадянства Сирійської Арабської Республіки.

2. Зобов`язати Головне управління державної міграційної служби України в Харківській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від громадянства Сирійської Арабської Республіки.

3. Стягнути з Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по сплаті судового збору на користь ОСОБА_1 у розмірі 968 грн. 96 коп. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 коп.).

В обґрунтування позову зазначено, що дії Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області щодо відмови в прийнятті у ОСОБА_1 декларації про відмову від громадянства Сирійської Арабської Республіки є протиправними та такими, що порушують права позивача.

Ухвалою суду від 21.11.2024 року відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Представником відповідача 04.12.2024 року надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що в спірних правовідносинах діяв в межах чинного законодавства України.

09.12.2024 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що позивача - ОСОБА_1 , 01.09.2016 року на підставі Указу Президента України №382/2016 прийнято до громадянства України відповідно до статті 9 Закону України «Про громадянство України», що підтверджується листом Головного управлінням державної міграційної служби України в Харківській області №6301.7-18982/63.3-24 від 13.11.2024 року.

При поданні документів на набуття громадянства України позивачем було подане зобов`язання протягом двох років з моменту набуття громадянства України припинити громадянство (підданство) Сирійської Арабської Республіки і подати до органу, що видав тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства (підданства) Сирійської Арабської Республіки, виданий уповноваженим на те органом цієї держави.

У разі неотримання з незалежних від позивача причин документа про припинення громадянства (підданства) Сирійської Арабської Республіки позивач зобов`язався подати декларацію про відмову від громадянства (підданства) цієї держави і повернути національний паспорт громадянина Сирійської Арабської Республіки до уповноваженого органу цієї держави.

Таким чином в термін до 01.09.2018 року позивач повинен був подати до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області документ про припинення громадянства Сирійської Арабської Республіки.

В позовній заяві позивачем зазначено, що на теперішній час, дипломатичні установи Сирійської Арабської Республіки в Україні не працюють, що підтверджується інформацією, розміщеною на офіційному сайті Міністерства закордонних справ України від 30 червня 2022 року.

Натомість 28.10.2024 року позивач звернувся до відповідача з декларацією щодо відмови від громадянства Сирійської Арабської Республіки., до якої було долучено довідка про подання заяви про вихід з громадянства Сирійської Арабської Республіки від 14.07.2015 року № Д/244, в якій зазначено, що позивач подав заяву про вихід із сирійського господарства 11.04.2013 року.

Відповідач листом від 13.11.2024 року № 6301.7-18982/63.2-24 відмовив позивачу в прийнятті декларації щодо відмови від громадянства Сирійської Арабської Республіки та зазначено, що долучена до звернення довідка про подання заяви про вихід з громадянства Сирійської Арабської Республіки не дає підстав для подання позивачем декларації про відмову від іноземного громадянства, вона не є підтвердженням його зобов`язання вийти з громадянства.

Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються громадянство, правосуб`єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства.

Відповідно до Конституції України правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначені Законом України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-ІІІ з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон № 2235-ІІІ).

Відповідно до визначень, які містить частина перша статті 1 Закону № 2235-ІІІ, громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - це особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Положенням статті 6 Закону № 2235-ІІІ визначені підстави набуття громадянства України, зокрема, згідно з пунктом 2 частини 1 вказаної статті, громадянство України набувається за територіальним походженням.

Так, відповідно до частини 1 статті 8 Закону № 2235-ІІІ особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти, мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Згідно з частиною 2 статті 8 Закону № 2235-III для оформлення набуття громадянства України в установленому порядку разом із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України подається: особою без громадянства - декларація про відсутність іноземного громадянства; іноземцем - зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Іноземці, які перебувають у громадянстві (підданстві) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство (підданство) усіх цих держав.

Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави.

Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України.

Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Положеннями статті 1 Закону № 2235-ІІІ визначено, що зобов`язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16.08.2012 № 715 «Про затвердження зразків документів, які подаються для встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, та журналів обліку», який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за № 1549/21861, затверджені зразки документів, які подаються для встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, та журналів обліку.

Відповідно до Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 360, Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, основним завданням якої є реалізація державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, та яка здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи ДМС.

Так, ГУ ДМС у Харківській області забезпечує реалізацію державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів в межах Харківської області. ГУ ДМС у Харківській області здійснює свої повноваження на території Харківської області безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні підрозділи.

Згідно зі статтею 1 Закону № 2235-ІІІ визначені правові підстави, за наявності яких особа може подати декларацію про відмову від іноземного громадянства - документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.

Незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури (стаття 1 Закону № 2235-ІІІ).

Отже, за наявності вищевказаних причин, відповідно до абзацу шістнадцятого статті 1 Закону № 2235-ІІІ особа, яка набула громадянство України, може подати декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Виходячи із положень чинного законодавства, декларація про відмову від іноземного громадянства - це документ, у якому іноземець, що зобов`язався припинити іноземне громадянство і має незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства, засвідчує свою відмову від громадянства іншої держави.

Таким чином, по своїй суті та правовій природі подання декларації про відмову від іноземного громадянства - це нове зобов`язання - повернути іноземний паспорт до уповноважених органів цієї держави, не користуватися правами і не виконувати обов`язків, передбачених її законодавством для громадян цієї держави. Наслідок невиконання зобов`язання - втрата набутого громадянства України.

Незалежною від особи причиною неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) в розумінні пункту 1 статті 1 Закону № 2235-ІІІ є невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури.

Отже, обов`язковою передумовою для визнання причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства незалежною від особи, є прийняття клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави (в даному випадку російської федерації) від особи у встановлений законодавством іноземної держави строк.

Суд критично відноситься до доводів позивача про те, що після набуття ним громадянства України та реєстрації його громадянином України, існували незалежні від нього обставини, що перешкоджали отриманню документа про припинення громадянства Сирійської Арабської Республіки, а саме: початок широкомасштабної військової агресії росії проти України з 24.02.2022 та те, що на теперішній час, дипломатичні установи Сирійської Арабської Республіки в Україні не працюють, що підтверджується інформацією, розміщеною на офіційному сайті Міністерства закордонних справ України від 30 червня 2022 року.

Суд звертає увагу, що позивач набув громадянства України та був зареєстрований громадянином України 01.09.2016, тобто, зважаючи на взяті позивачем зобов`язання про припинення громадянства Сирійської Арабської Республіки протягом двох років з моменту набуття громадянства України, саме з 01.09.2016 року, тобто за більш ніж за п`ять років до початку широкомасштабної військової агресії росії проти України з 24.02.2022. Отже, початок широкомасштабної військової агресії росії проти України з 24.02.2022 та як наслідок припинення роботи дипломатичних установ Сирійської Арабської Республіки в Україні жодним чином не могло вплинути на зобов`язання позивача припинити громадянство російської федерації в період з 01.09.2016 року.

Суд зазначає, що чинним законодавством України не передбачене прийняття декларації про відмову від громадянства за наведених позивачем обставин, а припинення роби дипломатичних установ Сирійської Арабської Республіки в Україні не впливає на суть правовідносин між ГУ ДМС у Харківській області та ОСОБА_1 , оскільки позивач у будь-який час, починаючи з 01.09.2016 міг звернутись із відповідною заявою до дипломатичного (консульського) представництва Сирійської Арабської Республіки, яке може бути розташоване на території будь-якої держави, однак цього не зробив.

У матеріалах справи взагалі відсутні будь-які докази того, що позивач у період з 01.09.2016 року вчиняв будь-які дії для припинення громадянства Сирійської Арабської Республіки (звернення до відповідних органів та отримання відмови, не отримання відповіді).

Суд ще раз наголошує, що декларація про відмову від іноземного громадянства - це документ, в якому іноземець, що зобов`язався припинити іноземне громадянство і має незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства, засвідчує свою відмову від громадянства іншої держави.

Однак, подана позивачем декларація про відмову від іноземного громадянства не містить незалежних від нього причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства, тому, суд вважає слушними доводи відповідача щодо невідповідності декларації, поданої позивачем, вимогам чинного законодавства.

Так, позивач зобов`язався протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подати до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства Сирійської Арабської Республіки, виданий уповноваженим на те органом цієї держави, а у разі неотримання ним з незалежних від нього причин документа про припинення громадянства Сирійської Арабської Республіки, зобов`язався подати декларацію про відмову від громадянства цієї держави і повернути національний паспорт громадянина Сирійської Арабської Республіки до уповноваженого органу цієї держави, однак жодних дій для виконання зобов`язання не вчинив, а декларація про відмову від іноземного громадянства подана позивачем без актуальної незалежної причини для її подання, тобто без дотримання вимог до такої декларації, встановлених законодавством України.

Позивач не був позбавлений можливості здійснити процедуру виходу з громадянства Сирійської Арабської Республіки шляхом подання як клопотання (заяви) про припинення іноземного громадянства так і декларації про відмову від громадянства Сирійської Арабської Республіки до уповноваженого органу цієї держави чи до консульства Сирійської Арабської Республіки в іншій країні (поштою, особисто або через представника), однак жодних дій позивач не вчиняв, що свідчить про пасивну поведінку позивача до питання відмови від громадянства Сирійської Арабської Республіки.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.06.2022 у справі №280/7910/20.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, суд зважає, що позивачем взагалі не подано жодних доказів вжиття позивачем дій щодо припинення іноземного громадянства в межах двохрічного строку.

Відтак, у даному випадку судом не встановлено протиправності в діях ГУ ДМС в Харківській області.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (вул. Римарська, буд. 24,м. Харків,Харківський р-н, Харківська обл.,61057) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спірідонов М.О.