Справа № 260/4113/24
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2025-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2025 рокуЛьвівСправа № 260/4113/24 пров. № А/857/23521/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,

суддя у І інстанції Дору Ю.Ю.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Ужгород,

дата складення повного тексту рішення 20 серпня 2024 року,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - ГУ ПФУ) щодо незарахування до страхового стажу позивачки, ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодів її роботи у ВАТ "Хустський райагротехсервіс" з 01.01.2001 по 31.03.2001, з 01.05.2001 по 31.05.2001 та з 01.07.2001 по 27.10.2003 та скасувати рішення відповідача від 26.04.2024 за № 67 про відмову в призначенні пенсії за віком.

- зобов`язати відповідача зарахувати у страховий стаж ОСОБА_1 весь безперервний період її роботи в ВАТ "Хустський райагротехсервіс" 16.11.1992 по 27.10.2003 і здійснити призначення та виплату їй пенсії за віком з 14.05.2024 - дати виникнення в ОСОБА_1 права на пенсію за віком.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.08.2024 у справі №260/4113/24 ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позов було задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Закарпатській області №967 від 26.04.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язано відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди трудової діяльності з 01.07.2000 по 31.08.2000, з 01.01.2001 по 31.03.2001, з 01.07.2001 по 27.10.2003 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.04.2024 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для позбавлення права позивачки на зарахування спірних періодів до страхового стажу, оскільки позивачка не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а наявність заборгованості підприємства щодо їх сплати не може бути підставою для незарахування до страхового стажу спірного періоду роботи позивачки.

Разом з тим, з урахуванням дискреції пенсійного органу у питаннях призначення пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивачки на пенсію вважав за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ зарахувати до її страхового стажу періоди роботи з 01.07.2000 по 31.08.2000, з 01.01.2001 по 31.03.2001, з 01.07.2001 по 27.10.2003 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.04.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено ГУ ПФУ, яке у своїй скарзі просило таке скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що у реєстрі застрахованих осіб відсутня позначка про сплату страхових внесків, а отже спірні періоди роботи у ВАТ «Хустський райагросервіс» не можуть бути враховані до страхового стажу позивачки. Вважає, що суд першої інстанції не врахував зазначене при прийнятті свого рішення.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 18.04.2024 ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ із заявою про призначення пенсії.

До вказаної заяви позивачкою було долучено трудову книжку серії НОМЕР_1 ; архівну довідку № 07-04/239 від 20.02.2024 про заробітну плату у ВАТ "Хустський Агротехсервіс"; архівну довідку № 07-04/238 від 20.02.2024 про роботу; наказ ВАТ "Хустський райагротехсервіс" від 27.10.2003 за № 3 про звільнення з роботи; архівну довідку № 07-04/236 від 20.02.2024 про роботу; архівну довідку № 07-04/235 від 20.02.2024 про заробітну плату в Хустській нафтобазі; архівну довідку № 07-04/237 від 20.02.2024 про перейменування підприємства; довідку № 2/254 від 17.04.2024 про народження та виховання до 3-ьох річного віку дитини; довідку № 1163 від 30.08.2021 про одержання компенсаційної виплати по догляду за особою, яка досягла 80-ти річного віку; довідку № 58-2 від 19.02.2021 про перебування позивачки на обліку як безробітної.

Листом № 0700-0201-8/28339 від 01.05.2024 відповідач надіслав позивачці рішення №67 від 26.04.2024 про відмову у призначенні їй пенсії за віком. Згідно із вказаним рішенням пенсійним органом зараховано до страхового стажу позивачки 19 років 09 місяців 16 днів. До страхового стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи з 01.01.2000 по 31.12.2003 зараховано згідно із наявними відомостями персоніфікованого обліку. Так, згідно із даними роздруківки зарахованих відповідачем до страхового стажу позивачки періодів роботи слідує, що до її страхового стажу не зараховано періоди роботи у ВАТ "Хустський райагротехсервіс" з 01.01.2001 по 31.03.2001, з 01.05.2001 по 31.05.2001 та з 01.07.2001 по 27.10.2003.

Вважаючи такі дії ГУ ПФУ протиправними, ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду за захистом своїх прав із позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України від 09.07.2023 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Згідно з частиною 2 статті 26 Закону № 1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 років.

Як визначено частиною 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до абзацу першого частини 2 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 21 Закону № 1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять, зокрема від роботодавців та застрахованих осіб (абзаци другий, четвертий, п`ятий частини першої статті 21 Закону № 1058-IV).

Як визначено у частині першій статті 1 Закону № 1058-IV, страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків встановлено статтею 20 Закону № 1058-IV.

Так, абзацом 1 частини 1 статті 20 Закону № 1058-IV передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Відповідно до частини 2 зазначеної статті обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Згідно з частиною 10 статті 20 Закону № 1058-IV якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Нормами статті 106 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Аналіз наведених приписів законодавства свідчить про те, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, та вказані внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника таких внесків.

Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті. Однак, застраховані особи без сприяння державних органів позбавлені можливості безпосередньо і оперативно впливати на повноту і своєчасність такої сплати, що, фактично, у випадку неповної чи несвоєчасної сплати, означатиме порушення їх прав на призначення (перерахунок) пенсії.

Несплата страхових внесків призвела до порушення принципу рівності особи перед законом.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, вчинене роботодавцями, оскільки згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.

Факт роботи позивачкою у спірні періоди у ВАТ "Хустський райагротехсервіс" відповідачем не оспорюється.

Таким чином апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправною відмову ГУ ПФУ щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу спірного періоду роботи позивачки та зобов`язання такий зарахувати.

Висновки суду першої інстанції у частині відмови в задоволенні позовних вимог відповідачем під сумнів не ставляться, а позивачем відповідної апеляційної скарги не подано. Отже у зазначеній частині рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядається.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року у справі № 260/4113/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк