Справа № 472/1037/24
Суддя: Орленко Л. О.
Дата ухвалення: 2024-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 472/1037/24
Провадження №2-а/472/9/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 грудня 2024 року селище Веселинове
Миколаївської області
Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі: судді Орленко Л.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 3120648 від 24.09.2024 року,
30 вересня 2024 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 3120648 від 24.09.2024 року.
В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що поліцейським УПП в Одеській області Ткачем В`ячеславом Івановичем 24 вересня 2024 року складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3120648, в якій зазначено, що 24 вересня 2024 року о 10 год. 59 хв. на Новомиколаївській дорозі (Старокиївське шосе), 23 км, водій ОСОБА_1 керував вантажним транспортним засобом з напівпричепом SCHMITZ, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , у якого був відсутній один противідкатний пристрій, та встановлені шини, що мають місцеві пошкодження, що оголюють корд на середній осі даного напівпричепа, чим порушив вимоги п. 31.4.5."б". Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП.
До позивача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. за вчинене адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Вважає дану постанову такою, яка не відповідає дійсності, оскільки автомобіль, яким він керував не мав встановлених шин, що мають місцеві пошкодження, що оголюють корд, а поліцейський виніс постанову без будь-яких доказів щодо вчинення ним правопорушення. Щодо іншого порушення, яке зазначено в постанові, а саме - був відсутній один противідкатний пристрій, то в постанові не зазначено, яку норму законодавства було порушено. Крім того, поліцейським було порушено його право на захист, оскільки відмовлено в перенесенні розгляду справи для залучення йому адвоката. Також поліцейським не було складено акту відповідності технічного стану транспортного засобу, а правопорушення було виявлено на блокпосту, чого поліцейський не мав права робити. Таким чином, просив скасувати оскаржену ним постанову.
Ухвалою суду від 08 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу встановлено строк 15 днів з дня вручення ухвали подати до суду відзив на позовну заяву.
24 жовтня 2024 року представник відповідача Департаменту патрульної поліції - Некришев Є.А. подав до суду відзив на позовну заяву, до якого долучив СD-R диск з відеозаписом ПВР 767379, який додається до оскаржуваної постанови, та фотознімки. У відзиві представник відповідача зазначив, що позивач ОСОБА_1 керував вантажним транспортним засобом з напівпричепом SCHMITZ, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , у якого був відсутній один противідкатний пристрій, та встановлені шини, що мають місцеві пошкодження, що оголюють корд на середній осі даного напівпричепа, чим порушив вимоги п. 31.4.5."б". Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, а тому було винесено постанову відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбачного ч. 1 ст. 121 КУпАП. Факт порушення позивачем Правил дорожнього руху підтверджується відеозаписом та фотознімками. Посилання позивача на те, що на блокпосту поліція не має права виявляти порушення водіями правил дорожнього руху не заслуговують на увагу, оскільки позивач був зупинений на блокпосту та під час перевірки документів та візуального огляду транспортного засобу поліцейським було виявлено правопорушення, відреагувати на яке він був зобов`язаний.
08 листопада 2024 року позивач подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якому послався на ті ж обставини, що і в позовній заяві.
Розгляд справи проводиться без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку письмового провадження. На підставі ч. 4 ст. 229 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» безпосередньо встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою КМУ від 10.10.2001р. №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, ч. 2 ст. 222 КУпАП наділяє працівників патрульної служби повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, в тому числі і передбаченими ч.1 ст.121 КУпАП.
Відповідно до вимог ч.ч. 2-4 ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформляється на місці вчинення правопорушення.
У випадках, передбачених ч.ч. 1,2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу
Згідно із приписами п.4 розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 року №1395, у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання протоколу.
Судом встановлено, що постановою серії ЕНА № 3120648 від 24.09.2024 року поліцейським УПП в Одеській області Ткачем В.І. застосовано до позивача ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.
За змістом постанови, 24 вересня 2024 року складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3120648, в якій зазначено, що 24 вересня 2024 року о 10 год. 59 хв. на Новомиколаївській дорозі (Старокиївське шосе), 23 км, водій ОСОБА_1 керував вантажним транспортним засобом з напівпричепом SCHMITZ, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , у якого був відсутній один противідкатний пристрій, та встановлені шини, що мають місцеві пошкодження, що оголюють корд на середній осі даного напівпричепа, чим порушив вимоги п. 31.4.5."б". Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п. 31.1. ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.
Підпунктом «б» п. 31.4.5 Правил дорожнього руху України визначено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини.
За приписами частини 1 статті 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Частиною другою ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За приписами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
В розумінні ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За приписами ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Частинами 2, 4 вказаної статті визначено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Крім того, за приписами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що доказом, який був покладений в основу оскаржуваного рішення, є відеозапис ПВР 767379 (відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського), який було долучено представником відповідача до відзиву та який витребував суд в ухвалі про відкриття провадження.
Суд бере до уваги, що з наданого відповідачем відеозапису вбачається, що поліцейським Управління патрульної поліції було зупинено транспортний засіб з напівпричепом SCHMITZ, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , яким керував позивач ОСОБА_1 .
Після візуального огляду транспортного засобу поліцейським встановлено, що шини, які встановлені на середній осі напівпричепу зупиненого транспортного засобу мали місцеві пошкодження, що оголюють корд, у зв`язку з чим відносно позивача ОСОБА_1 складено постанову серії ЕНА № 3120648від 24.09.2024 року за ч. 1 ст. 121 КУпАП.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення водію ОСОБА_1 були роз`яснені його права, передбачені КУпАП.
Місцеві пошкодження шин зупиненого транспортного засобу зафіксовано на відеозаписі, вони були продемонстровані ОСОБА_1 , який надав пояснення з приводу порушення ним п. 31.4.5. «б» ПДР України, а саме пояснив, що навіть якщо шини і мають пошкодження, то поліцейський не має права на блокпосту виявляти порушення Правил дорожнього руху, що підтверджується його письмовими поясненнями (а.с. 9).
Таким чином, відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського підтверджується наявність на середній осі напівпричепа встановлених шин, що мають місцеві пошкодження, що оголюють корд.
Аналіз вказаних відеоматеріалів підтверджує факт вчинення позивачем правопорушення, а саме те, що позивач ОСОБА_1 керував транспортним засобом з напівпричепом, який мав технічні несправності, а саме його шини мали місцеві пошкодження, які оголюють корд, що відповідно до п. 31.4.5. «б» ПДР України забороняє експлуатацію відповідного транспортного засобу.
Отже, відповідач при встановленні порушення п. 31.4.5. «б» ПДР України дійшов правильного висновку про необхідність складання постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.
Щодо доводів позивача про те, що поліцейський мав обов`язково скласти Акт відповідності технічного стану транспортного засобу, слід зазначити наступне.
Згідно з п. 3 розділу VIII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395) (далі - Інструкція №1395), контроль за відповідністю технічного стану транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю, здійснюється поліцейським шляхом візуального (органолептичного) огляду елементів систем та механізмів такого транспортного засобу та/або перевірки їх працездатності і справності за допомогою спеціальних пристроїв (приладів), які сертифіковані та пройшли повірку відповідно до вимог, передбачених правилами, нормами та стандартами у сфері безпеки дорожнього руху.
У разі застосування спеціальних пристроїв (приладів) за результатами контролю за відповідністю технічного стану транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю, поліцейський складає Акт відповідності технічного стану транспортного засобу та його обладнання (далі - Акт відповідності) у двох примірниках, один з яких вручається водієві транспортного засобу. (п. 4 розділу VIII Інструкції №1395)
Разом з тим, в даному випадку поліцейським не використовувались спеціальні пристрої контролю, а факт того, що на середній осі напівпричепа встановлені шини, що мають місцеві пошкодження, що оголюють корд, було виявлено візуально та зафіксовано на відеозаписі нагрудної відеокамери, а тому в даному випадку Акт відповідності не складається.
Щодо посилання поліцейського в постанові на те, що на транспортному засобі позивача був відсутній один противідкатний пристрій, то це порушення дійсно не знайшло свого підтвердження, оскільки в постанові не зазначено пункт Правил дорожнього руху, який таким чином порушив позивач, однак це не виключає правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення п. 31.4.5. «б» Правил дорожнього руху. Вказане порушення в даному випадку є неістотним, а тому не може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень, оскільки воно не вплинуло на правильність рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 121 КУпАП за порушення п. 31.4.5. «б» Правил дорожнього руху.
Скасування постанови з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.
Рішення суб`єкта владних повноважень може бути скасоване лише для виправлення істотної помилки. Процесуальні норми є вторинними порівняно з матеріальними, оскільки призначення перших полягає в забезпеченні реалізації других. Тобто характер, зміст і призначення процесуальних норм підпорядковані вимогам матеріальних норм і тому зумовлені ними та є похідними від них.

Водночас під час розгляду цієї справи судом не встановлено істотних порушень, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Стосовно доводів позивача у позові про відсутність у поліцейського законних підстав для виявлення на блокпосту порушень Правил дорожнього руху, суд виходить з наступного.

Судом визнається загальновідомим і таким, що не потребує доказуванню в межах даного провадження, що починаючи з 24.02.2022 року Указом Президента України, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Згідно з п. 3 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого 29.12.2021 року постановою Кабінету Міністрів України № 1455, блокпост - посилений контрольно-пропускний пункт, який за рішенням військового командування тимчасово встановлюється на вході/виході (в`їзді/виїзді) на територію/з території, де введено воєнний стан і встановлено особливий режим (за винятком державного кордону), на якому облаштовуються місця для перевірки осіб, транспортних засобів, багажу та вантажів, позиції вогневих засобів та бойової техніки, місця для відпочинку та забезпечення життєдіяльності особового складу, який виконує завдання на такому пункті, до складу якого можуть входити службові особи військових формувань та правоохоронних органів, які відповідно до закону залучені до здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1456 від 29.12.2021 року затверджено Порядок перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану. Пунктом 10 вказаного порядку визначено перелік підстав для зупинки транспортного засобу уповноваженою особою, зокрема, уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта (п. 5 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1456 від 29.12.2021 року).

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що поліцейський, який зупинив транспортний засіб під керуванням позивача ОСОБА_1 , при його огляді виявив порушення Правил дорожнього руху та притягнув позивача до адміністративної відповідальності за це, діяв в межах діючого законодавства та в межах, наданих йому службових повноважень і обов`язків.

Також суд вважає необґрунтованими доводи позивача про порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема ненадання йому можливості реалізувати свої права, передбачені статті 268 КУпАП, а саме: при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Суд враховує, що у відповідності до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Як слідує з відеозапису працівник поліції при розгляді справи роз`яснив позивачу про його права.

Позивач повідомив працівнику поліції, що бажає скористатись правовою допомогою та висловив прохання відкласти розгляд справи, оскільки він не має змоги викликати адвоката. У відповідь інспектор патрульної поліції зазначив, якщо позивач бажає скористатися правовою допомогою, то він має право викликати самостійно адвоката на місце зупинки транспортного засобу, і вони його почекають.

Незважаючи на неодноразово надані роз`яснення працівником патрульної поліції щодо права особи викликати адвоката самостійно, позивач продовжував вимагати від інспектора поліції відкласти розгляд справи.

У подальшому, з відеозапису вбачається, що з моменту зупинки транспортного засобу і до моменту складення постанови позивач так і не вжив заходів для того, щоб викликати адвоката або іншим чином скористатись правовою допомогою, оскільки лише продовжував вимагати відкласти розгляд справи.

Вищевказані обставини свідчать, що відповідач жодним чином не перешкоджав позивачу у користуванні правами, визначеними у КУпАП, у тому числі, не обмежував у праві отримати/скористатись правовою допомогою адвоката під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Натомість, позивач не скористався своїм правом на правову допомогу адвоката, а лише вимагав від працівника поліції відкласти розгляд справи.

Суд наголошує, що відповідно до чинного законодавства України до повноважень та обов`язків поліцейського патрульної поліції не входить надання юридичного захисту та забезпечення адвокатом осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності. При цьому, законодавством України не передбачена обов`язкова участь адвоката чи іншого фахівця у галузі права у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення.

Більше того, реалізація цього права позивачем не пов`язана з обов`язком інспектора відкласти розгляд справи чи терміново викликати фахівця у галузі права. Поліцейський згідно із законодавством України лише ознайомлює особу із її правами, однак, виключно така особа вирішує, чи скористається вона своїм правом та у який спосіб.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову в задовленні позову, то судові витрати по справі слід покласти на позивача ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 19, 73, 74, 75, 76, 77, 79, 139, 229, 241-246, 271, 272, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху серії ЕНА № 3120648 від 24.09.2024 року залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 3120648 від 24.09.2024 року без задоволення.

Судові витрати по справі покласти на позивача ОСОБА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 30 грудня 2024 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області Л.О. Орленко