Справа № 420/36512/24
Суддя: Хурса О. О.
Дата ухвалення: 2025-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хурси О.О., розглянувши в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «ЗАХІД» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «ЗАХІД» звернулося до суду з позовом до Одеської митниці, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товару № UA500370/2024/000024/1 від 25.05.2024 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці № UA500370/2024/000074 від 25.05.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що декларантом подано митні декларації на товари, які надійшли на виконання умов зовнішньоекономічного контракту. Разом з митними деклараціями до митного органу подані зовнішньоекономічний контракт та доповнення, а також інші документи відповідно до Митного кодексу України. Однак спірними рішеннями про коригування митної вартості збільшено вартість товару та застосовано резервний метод визначення митної вартості товарів. В той же час, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім аргументом для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу, відповідно до норм Митного Кодексу. Усі документи, які зазначені у вищевказаної статті 53 МКУ як основні, були надані декларантом. Позивач вважає, що митний орган не надав пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії товарів, умов поставки, комерційних умов, що підтверджує необґрунтованість оскаржуваних рішення про коригування митної вартості.

До суду надійшов відзив, в якому відповідач зазначив, що надані позивачем документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості. Декларантом було надіслано електронні повідомлення, в яких вказано, що додаткові документи надати не мають можливості та прохання здійснити митне оформлення на підставі наданих документів. Таким чином, розбіжності усунені не були, а декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ. Також декларантом не було за власним бажанням надано додаткові, наявні у нього, інші документи, які б переконливо спростували (пояснили) розбіжності у наданих документах, а також не було надано всі витребувані митним органом документи, зокрема: каталоги, специфікації фірми - виробника товару; виписку з бухгалтерської документації та висновок про вартісні характеристики товарів. Отже, декларант не скористався правом відповідно пункту3 статті 53 МКУ надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості. За результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом, було обрано метод визначення митної вартості резервний. Оскільки, відповідно до пункту2 статті 58, використані декларантом відомості не підтверджені документально, відповідно до пункту3 статті 58 застосовують другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 Кодексу. В митному органі відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому, відповідно до статей 59,60 МКУ, неможливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів. Відповідно до статей 62,63 МКУ методи визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості не можуть бути використані, оскільки в митному органі відсутня інформація щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів. Відповідно до пункту 1 статті 59 МКУ у разі якщо митну вартість товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 МКУ, оскільки, відповідно до пункту 2 статті 58, використані декларантом відомості не підтверджені документально, митна вартість оцінюваних товарів буде визначена, з використанням другорядних способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ), а саме: резервним методом.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач подав заперечення, в яких наголошував на безпідставності позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

17.08.2022 BASKIM KIMYA TICARET LIMITED SIRKETI, Туреччина (продавець) та ПП «Захід» (покупець) уклали контракт на продаж №BZ-170822-UA. Відповідно до Контракту продавець продає хімічну продукцію та добрива, зокрема на умовах CFR Izmail, Туреччина (Інкотермс 2010) або на інших умовах згідно інвойсів (пунктупункту 1.1, 1.2), з оплатою на умовах, визначених проформою/інвойсами на кожну партію товару у валюті платежу дол. США (ппункту 2.2., 5.1, 5.2). Відповідно до пункту 2.3 Контракту ціна Товару включає вартість ящиків тари (контейнерів), вартість упаковки, вартість пакування, робіт, пов`язаних з пакуванням, витрати на завантаження товару в транспорт покупця та оформлення необхідних документів/сертифікатів в країні відправлення.

Декларант позивача здійснив декларування поставленого в Україну товару за митною декларацією № 24UA59U4 від 25.05.2024, в якій митну вартість товару було визначено за першим методом - за ціною договору. Для підтвердження вказаних у декларації відомостей до митного органу був поданий відповідний пакет документів згідно з МКУ.

Проте відповідачем прийняте оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів № UA500370/2024/000024/1 від 25.05.2024 та картка відмови в прийнятті митної декларації, в митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів № UA500370/2024/000024/1 від 25.05.2024 зазначено, що подані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

1) Аркуші зовнішньоекономічного договору (контракт) купівлі-продажу товарів від 17.08.2022 №BZ-170822-UA непронумеровані та не підписані. Підписи та печатки сторін зовнішньо-економічного контракту розташовані на окремому аркуші, що в свою чергу може свідчити, що наведені в ньому відомості можуть бути неправдивими. Отже даний правочин може вважатися таким, що укладений фіктивно та без подальшого наміру виконання прийнятих сторонами зобов`язань;

2) Згідно інвойсу від 16.05.2024 № BSK011 оплата за товар здійснюється на умовах 50% передоплати , водночас до митного оформлення подано Банківський документ № 19 від 27.12.2023, відповідно до якого сплачено значно більшу суму, ніж передбачено поданими до митного оформлення документами. Також зазначений банківський документ містить посилання лише на зовнішньоекономічний контракт, без посилання на інвойс, таким чином неможливо точно встановити, яку саме частину партії контракту сплачено і в якій мірі;

3) До митного оформлення подано інвойс від 16.05.2024 № BSK011та прайс-лист від 16.05.2024 б/н, в яких містяться суперечливі надписи, а саме: «country of origin and production TR», а нижче надпис «country of origin and production Oman», що може свідчити про ознаки підробки документів з метою заниження митної вартості;

4) сертифікат якості від 14.05.2024 № BSK0514 не містить посилання на зовнішньоекономічний контракт або інвойс, що не дає можливості однозначно ідентифікувати партію;

5) в ході здійснення візуального контролю доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу товарів від 08.02.2023 № 1 та рахунку-фактури рахунок-фактура (інвойс) від 16.05.2024 № BSK011 встановлено, що зображення відбитків печатки й підпису продавця BASKIM KIMYA DIS TICARET LIMITED SIRKETI є виготовленим за допомогою графічного редагування та подальшого нашарування в електронному документі формату .pdf.

В рішенні зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткових документів.

Одеська митниця приймаючи Рішення про коригування митної вартості товарів визначила їх митну вартість другорядним резервним методом, на підставі баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України у ввезення товарів, заявлених до митного оформлення, яка є більшим ніж заявлено декларантом.

Позивачу, як декларанту, роз`яснено, що у разі незгоди з вказаним рішенням права на його оскарження до органу вищого рівня відповідно до глави 4 МКУ або суду, а також права викладені у частині третій статті 52 цього МКУ.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів та зборів.

До митної справи відповідно до статті 7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Відповідно до пунктів 23, 24 статті 4 МК України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Відповідно до положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до статті 49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які декларант подає митному органу щодо підтвердження митної вартості товарів і обраний метод її визначення. Такими документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини третьої статті 53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, перелік яких визначений в даній нормі закону.

Таким чином, митний орган має право вимагати від декларанта додаткових документів лише при наявності визначених законом підстав, чітко зазначених в частині третій статті 53 МКУ (- розбіжності у документах, - ознаки підробки документів, - або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари).

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів № UA500370/2024/000024/1 від 25.05.2024 зазначено, що подані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стосовно тверджень відповідача про те, що аркуші зовнішньоекономічного договору (контракт) купівлі-продажу товарів від 17.08.2022 №BZ-170822-UA непронумеровані та не підписані. Підписи та печатки сторін зовнішньо-економічного контракту розташовані на окремому аркуші, що в свою чергу може свідчити, що наведені в ньому відомості можуть бути неправдивими. Отже даний правочин може вважатися таким, що укладений фіктивно та без подальшого наміру виконання прийнятих сторонами зобов`язань,- суд зазначає, що відповідачем не вказано яким саме чином вказані обставини впливають на визначення митної вартості товару.

З огляду на викладене, такі твердження є необґрунтованими та безпідставними.

Стосовно тверджень відповідача про те, що згідно інвойсу від 16.05.2024 № BSK011 оплата за товар здійснюється на умовах 50% передоплати , водночас до митного оформлення подано Банківський документ № 19 від 27.12.2023, відповідно до якого сплачено значно більшу суму, ніж передбачено поданими до митного оформлення документами. Також зазначений банківський документ містить посилання лише на зовнішньоекономічний контракт, без посилання на інвойс, таким чином неможливо точно встановити, яку саме частину партії контракту сплачено і в якій мірі,- суд зазначає, що відповідачем не вказано яким саме чином вказані обставини впливають на визначення митної вартості товару.

З огляду на викладене, такі твердження є необґрунтованими та безпідставними.

Крім того, суд враховує доводи позивача, які зводяться до наступного.

Не відповідає дійсності твердження відповідача, що інвойсом передбачена передоплата 50%, оскільки продавець використав словосполучення «не менше 50%». Це означає, що Компанія BASKIM дозволяє відвантаження, якщо ПП «Захід» здійснив передоплату на суму від 76 723 до 153 446 дол. США. Пунктом 4 частини другої статті 53 МК передбачено, що одним із документів, який підтверджує митну вартість є: «якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару». За буквальним змістом цієї норми, декларант надає платіжні документи, якщо цей рахунок (інвойс) оплачено. В обставинах цієї справи, оплата за товар здійснена не на підставі конкретного інвойсу від 16.05.2024, а як попередня оплата на підставі платіжної інструкції від 27.12.2023. Відсутність у платіжній інструкції посилань на інвойс є природнім з огляду на календарні дати ініціювання платежу та рахунку.

Стосовно тверджень відповідача про те, що до митного оформлення подано інвойс від 16.05.2024 № BSK011та прайс-лист від 16.05.2024 б/н, в яких містяться суперечливі надписи, а саме: «country of origin and production TR», а нижче надпис «country of origin and production Oman», що може свідчити про ознаки підробки документів з метою заниження митної вартості,- суд зазначає, що відповідачем не вказано яким саме чином вказані обставини впливають на визначення митної вартості товару.

З огляду на викладене, такі твердження є необґрунтованими та безпідставними.

Крім того, суд враховує доводи позивача, які зводяться до наступного.

Із відомостей графи 44 МД вбачається, що декларант надав митниці документ « 0861» від 17.05.2024 (сертифікат про походження товару), який визнається документом, який підтверджує країну походження товару (частина перша статті 41 МК). Відповідно до сертифікату від 17.05.2024, виданого ТПП м. Хопа, країною походження соди кальцинованої у кількості 479520 кг., упакованої у 480 біг-бегів, що постачається на користь ПП «Захід» відповідно до інвойсу BSK011 від 16.05.2024, є Оман (графи 2, 3, 6). Оскільки інвойс та прайс-лист містять, зокрема відомості, що країною виробництва та походження є Оман, позначення «TR» є очевидно помилковим. На запит ПП «Захід» Компанія BASKIM своїм вих. №25052024UA-2 від 25.05.2024 офіційно підтвердила, що інформація про Туреччину як країну виробництва та походження товару є помилкою. Сертифікати про походження, які видають ТПП Туреччини, дозволяють будь-якій особі, зокрема суду, верифікувати відомості за QR-кодом.

Стосовно тверджень відповідача про те, що сертифікат якості від 14.05.2024 № BSK0514 не містить посилання на зовнішньоекономічний контракт або інвойс, що не дає можливості однозначно ідентифікувати партію,- суд зазначає, що відповідачем не вказано яким саме чином вказані обставини впливають на визначення митної вартості товару.

З огляду на викладене, такі твердження є необґрунтованими та безпідставними.

Крім того, суд враховує доводи позивача, які зводяться до наступного.

Сертифікат якості товару не є документом, який підтверджує митну вартість, оскільки не внесений до переліку документів, зазначених в частині другій статті 53 МК. З цих міркувань відсутність у ньому посилань на інвойс, контракт або стверджувана нездатність ідентифікувати партію товару, не зумовлює право митного органу вимагати надання додаткових документів. З сертифікату якості можна встановити, що сода кальцинована марки «А», САS №497-19-8 (прим. цифрове позначення, яке присвоюється хімічним речовинам) повинна мати певні фізичні властивості та відповідати певним якісним характеристикам відповідно до тверджень виробника. Посадова особа митниці не зазначила яким актом митного законодавства передбачено, що сертифікат якості товару, який за своїм змістом є декларацією виробника або відповідальної особи, про його характеристики, має містити посилання на інвойс продавця.

Стосовно тверджень відповідача про те, що в ході здійснення візуального контролю доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу товарів від 08.02.2023 № 1 та рахунку-фактури рахунок-фактура (інвойс) від 16.05.2024 № BSK011 встановлено, що зображення відбитків печатки й підпису продавця BASKIM KIMYA DIS TICARET LIMITED SIRKETI є виготовленим за допомогою графічного редагування та подальшого нашарування в електронному документі формату .pdf,- суд зазначає, що відповідачем не вказано яким саме чином вказані обставини впливають на визначення митної вартості товару.

З огляду на викладене, такі твердження є необґрунтованими та безпідставними.

Крім того, суд враховує доводи позивача, які зводяться до наступного.

Відповідно до додаткової угоди від 10.02.2023 року до Контракту сторони домовились доповнили реквізити продавця новими банківськими рахунками в банку Ziraat Bankasi. Із відомостей платіжної інструкції №19 від 27.12.2023 року можна встановити, що оплата здійснена на рахунок в банку Turkiye is Bankasi А.S., який зазначений як рахунок продавця в Контракті (без змін). Цивільні (господарські) відносини реалізуються на засадах диспозитивності, а для цілей митного законодавства важливою є об`єктивна підтверджуваність реалізації відповідних операцій. Обставини, про які зазначає відповідач, можуть свідчити про [ймовірне] використання сторонами аналогів власноручного підпису, відтвореного за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання. Правовим наслідком такого використання можуть бути спори виключно між сторонами Контракту, що пов`язані із дефектом форми конкретного правочину. Сторона, яка посилається на відповідні обставини, має довести не саме використання аналогів власноручного підпису, що правомірно використовується усіма учасниками зовнішньоекономічних відносин, а передусім відсутність волевиявлення. Документи, які декларант надав митниці, із усією очевидністю підтверджують операцію з поставки на митну територію України на умовах CFR порт Ізмаїл на т/х «Optimiser» з порту Хопа (Туреччина) 479,520 тон соди кальцинованої (марки А), упакованої в 480 біг-бегів, країна походження - Оман, що була експортована з митної території Туреччини із наданням митним органам країни відправлення інвойсу від 16.05.2024 № BSK011 із ціною 153 446, 00 дол. США або 320 дол. США за 1 тону.

Також суд зазначає, що відповідач не наводить конкретних розбіжностей у документах та складових митної вартості, поданих ним у відповідності до частини 2 статті 53 Митного кодексу України.

Суд вважає, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Ціна товару була визначена позивачем згідно з умовами контракту (договору). В той же час обставини, якими мотивоване рішення митного органу про необхідність витребування додаткових документів є необґрунтованими, оскільки надані документи у сукупності підтверджують визначену митну вартість товару позивачем (декларантом) за першим методом визначення митної вартості.

Водночас приписи МКУ зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Крім цього суд зазначає, що решта доводів та заперечень відповідача приведених у відзиві не спростовують висновки суду по суті заявлених позовних вимог.

Приписи МКУ зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено наявність підстав для витребування додаткових документів у позивача.

Частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах (постанова ВС від 11.06.2020 у справі № 815/5464/16).

МК України встановлено, що при відсутності застережень щодо застосування основного методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу та наявності документів, перелік яких зазначений в частини2 статті53 МК України застосовується саме основний метод визначення митної вартості товарів.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними методами: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частинами 3,6 цієї статті визначено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Частиною 8 статті 57 МКУ встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, проте такі функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди з задекларованою митною вартістю, до яких відносить, зокрема, проведення консультацій та обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Відповідно до пункту2,4 статті55 МКУ прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, спірне рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 МКУ.

Оцінюючи вказане рішення відповідача суд вважає за необхідне врахувати також правові висновки щодо застосування норм права до спірних правовідносин, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд наголошував у своїх правових висновках, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Верховний Суд вважав за необхідне зауважити, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанова від 25 лютого 2020 року справа №260/718/19; 27 квітня 2020 року справа №140/804/19).

У постанові від 30.04.2020 по справі №820/231/16 Верховний Суд вказує, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування(якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять.

Такі докази не містяться і в матеріалах справи.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вважає необхідним стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений ним судовий збір за подання даного позову.

Керуючись статтями 77-79, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного підприємства «ЗАХІД» (54031, місто Миколаїв, провулок Першотравнений, будинок 25/2, ) до Одеської митниці (, адреса: вул. Лип Івана та Юрія, 21-А, м. Одеса, 65078), про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500370/2024/000024/1 від 25.05.2024, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500370/2024/000074 від 25.05.2024.

Стягнути з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства «ЗАХІД» судовий збір у розмірі 12006,52 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02.01.2025.

Суддя Олександр ХУРСА