Справа № 140/10476/24
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2025 року ЛуцькСправа № 140/10476/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого -судді Мачульського В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «ЕКО-ТЕХНОЛОГІЯ» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «ЕКО-ТЕХНОЛОГІЯ» (далі - ТОВ «НВП «ЕКО-ТЕХНОЛОГІЯ», товариство, позивач) звернулося з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області (далі - ГУ ДПС у Черкаській області, відповідач) в якому просить:

1) Визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової служби України у Черкаській області щодо нарахування в інтегрованій картці платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «ЕКО-ТЕХНОЛОГІЯ» сум боргу за основним платежем та пені з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 18248,80 грн. за ППР від 11.01.2024 № - протиправними та скасувати нараховану заборгованість.

2) Зобов`язати ГУ ДПС у Черкаській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «ЕКО-ТЕХНОЛОГІЯ» шляхом виключення з неї запису (даних, операції) про нарахування боргу за основним платежем та пені з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 18248,80 грн. за ППР від 11.01.2024 № та вказати про наявність переплати у розмірі 6270,07 згідно доданого Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «ЕКО-ТЕХНОЛОГІЯ» розрахунку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Христинівською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Черкаській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача та за її результатами на підставі акту від 03.12.2014 №135/23-24-22-009, винесено податкове повідомлення-рішення від 24.12.2014 № яким позивачу нараховано грошове зобов`язання у загальному розмірі 101320,02 грн.

За наслідками судового оскарження (справа № 803/1432/15-а) податкове повідомлення-рішення від 24.12.2014 № скасовано в частині визначення грошового зобов`язання з орендної плати за землю у сумі 37019,66 грн. Судове рішення набрало законної сили 23.11.2023.

Вважає, що за таких обставин податковий орган зобов`язаний відкликати податкове повідомлення-рішення № від 24.12.2014, та винести інше на зменшену суму у відповідності до вимог чинного законодавства.

Оскільки за результатом судового розгляду на поштову адресу позивача не надходило податкове повідомлення-рішення із зменшеною сумою, також в електронному кабінеті платника не зменшувалась сума заборгованості, в тому числі нарахованої пені, 07.02.2024 ТОВ «НВП «ЕКО-ТЕХНОЛОГІЯ» звернулось до ГУ ДПС у Черкаській області щодо скасування нарахованої пені та здійснення перерахунку по орендній платі. 25.03.2024 ТОВ «НВП «ЕКО-ТЕХНОЛОГІЯ» отримано відповідь від ГУ ДПС у Черкаській області з додатком - витягом з інтегрованої картки з 02.01.2024 по 31.03.2024.

ТОВ «НВП «ЕКО-ТЕХНОЛОГІЇ» повторно 23.04.2024 звернулось до відповідача про скасування нарахованих сум (пені та штрафних санкцій) грошового зобов`язання.

Проте ГУ ДПС у Черкаській області листом від 20.06.2024 № 13145/6/23-00-07-09-06 фактично відмовило у скасуванні нарахованих сум.

Позивач вважає, що ГУ ДПС у Черкаській області не вжила заходів щодо зменшення нарахованих сум пені, скасування сум штрафних санкцій та не врахувала надані товариством докази сплати.

Станом на момент подання позову в інтегрованій картці платника здійснено списання окремих сум - залишків несплаченої пені. З проведеним «перерахунком» (списанням) товариство не погоджується.

Також звертає увагу, що починаючи з моменту звернення до ГУ ДПС у Черкаській області, останній проводить необгрунтовані списання та нарахування в ІКП, однак розрахунків із зазначенням періоду нарахування та підстав нарахування пені не надає. Даний факт унеможливлює ТОВ «НВП «ЕКО-ТЕХНОЛОГІЯ» зрозуміти які ж суми необхідно сплатити, оскільки дані (нарахування) постійно змінюються.

Вважаючи дії ГУ ДПС у Черкаській області щодо нарахування в інтегрованій картці платника податків сум боргу за основним платежем та пені з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 18248,80 грн. за ППР від 11.01.2024 № - протиправними позивач звернувся із позовом про скасування нарахованої заборгованості та зобов`язати відповідача внести зміни до інтегрованої картки платника податків шляхом виключення з неї запису (даних, операції) про нарахування боргу за основним платежем та пені з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 18248,80 грн. за ППР від 11.01.2024 № та вказати про наявність переплати у розмірі 6270,07 згідно доданого розрахунку. Просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 11.10.2024 прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, вирішено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У відзиві на позовну заяву від 08.11.2024 представник відповідача позовних вимог не визнала та в обгрунтування своєї позиції зазначила, що зважаючи на судові оскарження, грошове зобов`язання у розмірі 101 320,02 грн згідно податкового повідомлення-рішення від 24.12.2014 №, відповідно до ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2015 по справі №803/1432/15-а до винесення постанови Верховним судом від 23.01.2022 року вважалося узгодженим, відображалось в інтегрованих картках платника та відповідно розраховувалась в автоматичному режимі пеня в ІКП на борг минулих років за період з 04.01.2016 по 31.12.2023 (із врахуванням вимог п.52-1 ПК України).

Відповідачем опрацьовані остаточні результати вищезазначених судових рішень, винесено податкове повідомлення-рішення від 11.01.2024 № на податкове зобов`язання в розмірі 64 130,56 грн. та здійснено перерахунок пені в сумі 67 792,68 грн. за період судового оскарження з 23.12.2022 по 31.12.2023 та в сумі 99 252,63 грн., яка нараховувалася в ІКП платника в автоматичному режимі в період з 04.01.2016 по 23.12.2022.

Враховуючи викладене, ГУ ДПС у Черкаській області було здійснено перерахунок пені та внесено зміни до інтегрованої картки платник податку.

З наведених підстав просить відмовити у задоволенні позову повністю.

У відповіді на відзив від 14.11.2024 позивач не погодився із доводами представника відповідача та підтримав свою позицію викладену у позовній заяві та просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 03.01.2025 відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Інші заяви по суті спору на адресу суду від учасників справи не надходили.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4, частини другої, пункту 10 частини шостої статті 12, частин першої - третьої статті 257, частини п`ятої статті 262 КАС України дану справу, як справу незначної складності, розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Дослідивши письмові докази, письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить наступних висновків.

Згідно з даних автоматизованої системи документообігу «Діловодство спеціалізованого суду» судом встановлено, що 30.06.2015 ТОВ «НВП «ЕКО-ТЕХНОЛОГІЯ» звернулося до Волинського окружного адміністративного суду із позовом до Христинівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24.12.2014 № яким позивачу нараховано грошове зобов`язання у загальному розмірі 101320,02 грн., у позові відмовлено повністю (справа №803/1432/15-а).

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2015 по справі № 803/1432/15-а апеляційну скаргу товариства - залишено без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 03.08.2015 - без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.12.2022 постанову Волинського окружного адміністративного суду від 03.08.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2015 скасовано повністю та передано справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23.03.2023 залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.11.2023 позов ТОВ «НВП «ЕКО-ТЕХНОЛОГІЯ» задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 24.01.2014 № в частині визначення грошового зобов`язання з орендної плати за землю у сумі 37 019,66 грн. У відкритті касаційного провадження відмовлено ухвалою Верховного Суду від 11.01.2024. Рішення набрало законної сили 23.11.2023, відтак грошові зобов`язання вважаються узгодженими.

В силу вимог пункту 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За результатами вищезазначених судових рішень ГУ ДПС у Черкаській області винесено податкове повідомлення-рішення від 11.01.2024 № на податкове зобов`язання в розмірі 64 130,56 грн. та здійснено перерахунок пені в сумі 67 792,68 грн. за період судового оскарження з 23.12.2022 по 31.12.2023 та в сумі 99 252,63 грн.

07.02.2024 товариство звернулося до відповідача щодо скасування нарахованої пені та здійснення перерахунку по орендній платі.

ГУ ДПС у Черкаській області листом від 13.03.2024 № 6691/6/23-00-07-09-06 від 13.03.2024 у відповідь на звернення повідомило позивача, що грошові зобов`язання у розмірі 101320,02 грн згідно податкового повідомлення-рішення від 24.12.2014 № до дня набрання судовим рішення законної сили, тобто до 23.12.2022, уважалося узгодженим та відображалося в інтегрованих картках платника. Тому пеня, що нараховувалась в ІКП на борг минулих років за період з 04.01.2016 по 23.12.2022 є правомірною.

Також у листі зазначено, що за результатами нового судового розгляду, яким скасовано податкове повідомлення-рішення від 24.12.2014 № в частині грошового зобов`язання з орендної плати за землю у сумі 37019,66 грн, до ІКП ТОВ «НВП «ЕКО-ТЕХНОЛОГІЯ» внесено відповідні дані та проведено перерахунок нарахованих сум грошових зобов`язань та пені.

23.04.2024 ТОВ «НВП «ЕКО-ТЕХНОЛОГІЇ» повторно звернулось до відповідача про скасування нарахованих сум (пені та штрафних санкцій) грошового зобов`язання.

ГУ ДПС у Черкаській області листом від 20.06.2024 № 13145/6/23-00-07-09-06 фактично відмовило у скасуванні нарахованих сум.

08.07.2024 позивачем подано скаргу до ДПС України на рішення про результати розгляду звернення та дії ГУ ДПС у Черкаській області.

За результатами розгляду скарги ДПС України листом від 08.08.2024 №24313/6/99-00-07-02-01-06 повідомило ТОВ «НВП «ЕКО-ТЕХНОЛОГІЇ», що за інформацією ГУ ДПС у Черкаській області було проведено засідання комісії по спірних питанням, з урахуванням висновків якої ухвалено рішення щодо списання пені, яка нараховувалась позивачу в автоматичному режимі в період з 04.01.2016 по 23.12.2022 в ІПК. Наразі вживаються заходи щодо приведення у відповідність показників в ІКП ТОВ «НВП «ЕКО-ТЕХНОЛОГІЇ».

Поряд з цим як встановлено судом, та слідує з матеріалів справи ГУ ДПС у Черкаській області листом від 31.07.2024 №16903/6/23-00-07-0-06 направило позивачу копію податкового повідомлення-рішення від 11.01.2024 № відповідно до якого ТОВ «НВП «ЕКО-ТЕХНОЛОГІЇ» визначено грошове зобов`язання в загальному розмірі 64 130,56 грн. та здійснено перерахунок пені в сумі 67 792,68 грн. за період судового оскарження з 23.12.2022 по 31.12.2023 та в сумі 99 252,63 грн., яка нараховувалася в ІКП платника в автоматичному режимі в період з 04.01.2016 по 23.12.2022.

Вважаючи протиправними дії ГУ ДПС у Черкаській області щодо нарахування в інтегрованій картці платника податків сум боргу за основним платежем та пені з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 18248,80 грн. за ППР від 11.01.2024 №, ТОВ «НВП «ЕКО-ТЕХНОЛОГІЇ» звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно з розрахунком пені, наявного в матеріалах справах, позивачу нараховано пеню на суму заниженого податкового зобов`язання 64130,56 грн. Пеня нарахована контролюючим органом за весь час заниження податкового зобов`язання, в тому числі за період судового оскарження, а базою для її нарахування використано частину зобов`язання, нарахування якої визнано правомірним в судовому порядку.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України в редакції, діючій до 01 січня 2017 року, після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Нарахування пені розпочинається:

а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом;

б) при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 ПК України, в цій же редакції, пеня нараховується у день настання строку погашення податкового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Судова практика з питання застосування норми статті 129 ПК України у зазначеній редакції при нарахуванні контролюючим органом суми податку у разі виявлення його заниження є сформованою і усталеною, а саме: підпункт 129.1.2 статті 129 ПК України встановлює застосування фінансової санкції до платників податків у виді нарахування пені від дня настання строку погашення податкового зобов`язання та за весь період заниження податкового зобов`язання на суму такого заниження, оскільки платник весь період, коли він не декларував та не сплачував податки, користувався коштами, які він повинен був сплатити до бюджету.

Така правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема, у постановах від 14 травня 2020 року у справі №822/3190/17, від 11 червня 2020 року у справі №П/811/19/17.

Надалі, у зв`язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 №1797-VIII, який набрав чинності з 01 січня 2017 року, стаття 129 ПК України зазнала змін, а пункт 129.1 цієї статті був викладений в іншій редакції.

Відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України, нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Згідно з пунктом 129.2 статті 129 ПК України, у разі скасування нарахованого контролюючим органом грошового зобов`язання (його частини) у порядку адміністративного та/або судового оскарження пеня за період заниження такого грошового зобов`язання (його частини) скасовується.

Відповідно до підпункту 129.3.1 пункту 129.3 статті 129 ПК України, нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.

У питанні застосування підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України у редакції, чинній з 01 січня 2017 року, Верховний Суд сформулював правові висновки, зокрема, але не виключно, у постановах від 19 червня 2018 року у справі №820/3878/17, від 27 листопада 2018 року у справі №822/2591/17, від 20 листопада 2019 року у справі №280/411/19, від 14 травня 2020 року у справі №822/3190/17.

Ці висновки Верховного Суду полягають в тому, що з 01 січня 2017 року законодавцем змінено правове регулювання питання нарахування пені і передбачено, що пеня розпочинає нараховуватись з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження). Отже, статтею 129 ПК України в редакції, чинній з 01 січня 2017 року, не встановлено нарахування пені у разі виявлення контролюючим органом заниження податкових зобов`язань на суму такого заниження та за весь період заниження. Водночас положення статті 129 ПК України визначають підставу нарахування пені - порушення строків погашення податкового боргу. Об`єктом нарахування пені є грошове зобов`язання визначене контролюючим органом згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України, яке за умовами пункту 57.3 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний сплатити протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення. Отже, сплата узгодженої суми грошового зобов`язання у встановлений кодексом строк виключає одну із умов нарахування пені, що доводить відсутність складу податкового правопорушення.

Для розуміння правового регулювання, визначеного у підпункті 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України, ключове значення відіграють норми Податкового кодексу України, які визначають термінологію «грошове зобов`язання» та «податкове зобов`язання».

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Аналіз цих норм дає підстави для висновку, що податкове зобов`язання є грошовим виразом існуючого для платника податків (в тому числі податкового агента) податкового обов`язку зі сплати певного податку, виникнення, а також порядок та строки сплати якого, обумовлені нормами податкового законодавства.

Водночас до складу суми грошового зобов`язання включається як сума податкового зобов`язання, так і сума штрафної (фінансової) санкції, якщо податковим законодавством передбачено її застосування. При цьому виникнення у платника податків обов`язку по сплаті грошового зобов`язання зумовлене встановленням податковим органом порушення ним (платником податків) вимог податкового законодавства, що призвело до заниження податкових зобов`язань. Наслідком встановлення такого порушення є донарахування на підставі рішення податкового органу сум відповідного податкового зобов`язання та/або застосування штрафної (фінансової) санкції.

Отже, розглядаючи ситуацію заниження платником податків суми належних до сплати податків, слід зазначити, що якщо податкове зобов`язання виникає на підставі податкового законодавства, яким встановлено розмір, порядок і строк його сплати, то на підставі прийнятого податковим органом відповідного рішення про нарахування у зв`язку із встановленням факту несплати податку у платника виникає грошове зобов`язання, яке підлягає сплаті у встановлений пунктом 57.3 статті 57 ПК України строк після його узгодження.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пункт 54.3 статті 54 ПК України визначає випадки, коли на контролюючий орган покладено обов`язок визначити суми грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством.

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Пунктом 57.4 статті 57 ПК України встановлено, що пеня та штрафні санкції, нараховані на суму грошового зобов`язання (її частку), скасовану за результатами адміністративного чи судового оскарження, також підлягають скасуванню, а якщо такі пеня та санкції були сплачені, вони підлягають зарахуванню в рахунок погашення податкового боргу, грошових зобов`язань або поверненню в порядку, встановленому статтею 43 цього Кодексу.

Остання норма кореспондує положенням пункту 129.2 статті 129 ПК України, відповідно до якої у разі скасування нарахованого контролюючим органом грошового зобов`язання (його частини) у порядку адміністративного або судового оскарження пеня за період заниження такого грошового зобов`язання (його частини) скасовується.

Отже, за загальним правилом обов`язок з обчислення суми податкового зобов`язання і зазначення такої у відповідній податковій декларації покладено на платників податків (крім випадків, передбачених ПК України). Строк для сплати податкового зобов`язання становить 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації (крім випадків, встановлених цим Кодексом).

Якщо під час проведення перевірки контролюючий орган встановить порушення платником податків вимог податкового законодавства, що призвело до заниження у податковому (звітному) періоді суми податкового зобов`язання з відповідного податку та/або збору, обов`язок з визначення суми такого заниження покладено на контролюючий орган. За змістом статті 58 ПК України, визначення контролюючим органом такої суми відбувається за кожним видом податку та/або збору шляхом надіслання (вручення) податкового повідомлення-рішення, у якому також у випадках, визначених ПК України, визначається сума штрафних (фінансових) санкцій (штрафів). Така сума коштів, до якої входить сума податкового зобов`язання та сума штрафних (фінансових) санкцій, є грошовим зобов`язанням платника податків.

Враховуючи вищенаведене, граматичний (лексичний) і логічний аналізи підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України у редакції, чинній з 01 січня 2017 року, дають підстави для висновку, що законодавець пов`язує момент початку нарахування пені із закінченням граничного строку сплати саме податкового зобов`язання, визначеного ПК України. А строк сплати податкового зобов`язання, на відміну від грошового зобов`язання, становить 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, період нарахування пені охоплює увесь час заниження податкового зобов`язання, в тому числі і період адміністративного та/або судового оскарження.

Інше тлумачення вказаної норми позбавляє логічного змісту наведеного у ній в дужках словосполучення «у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження», яке, фактично, і вказує на те, що цей темпоральний проміжок є частиною іншого (більшого) періоду, ніж після узгодження грошових зобов`язань, визначених податковим повідомленням-рішенням. За змістом норм ПК України узгодження грошових зобов`язань відбувається із закінченням процедури адміністративного та/або судового оскарження.

На обґрунтованість такого висновку вказує і системний аналіз пункту 129.2 статті 129 ПК України, оскільки предметом регулювання всієї цієї норми є скасування пені, нарахованої за період заниження грошового зобов`язання (його частини), у випадку, коли за наслідками адміністративного або судового оскарження скасовано нараховане грошове зобов`язання (його частина). Є підстави вважати, що якби законодавство не передбачало, що пеня має нараховуватися за весь період заниження податкового зобов`язання, виявленого контролюючим органом та донарахованого податковим повідомленням-рішенням (що і обумовило кваліфікацію такої суми як «грошове зобов`язання»), то і сенсу її скасовувати повністю або в частині у разі скасування самого податкового повідомлення-рішення повністю або в частині не було б.

При цьому слід зазначити, що пеня на підставі пункту 129.1 статті 129 ПК України нараховується в обов`язковому порядку в силу вимог ПК України і за встановленою ним формулою, і не обумовлюється прийняттям контролюючим органом жодних додаткових рішень. Однак, момент виникнення обов`язку платника податків з її сплати нерозривно пов`язаний з моментом виникнення обов`язку зі сплати визначеного контролюючим органом грошового зобов`язання (зокрема його узгодження), розмір якого і є базою для розрахунку пені. Тому для врегулювання підстав для скасування автоматично нарахованої пені за період заниження у разі повного або часткового скасування податкового повідомлення-рішення і була законодавцем введена норма пункту 129.2 статті 129 ПК України.

Отже, застосування підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України як такого, що пов`язує момент початку нарахування пені із закінченням десятиденного строку для сплати грошових зобов`язань з моменту їх узгодження та/або отримання податкового повідомлення-рішення суперечить дійсному змісту статті 129 ПК України.

Таким чином, суд вважає, що інше формулювання редакції статті 129 ПК України з 01 січня 2017 року не змінило правового регулювання моменту початку нарахування пені, а лише усунуло суперечності у її деяких положеннях.

На користь викладеного свідчать і подальші зміни, внесені Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16.01.2020 №466-IX (далі - Закон № 466-IX) до статті 129 ПК України.

Так, згідно з підпунктом 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 ПК України у редакції, чинній з 01 січня 2021 року, нарахування пені розпочинається при нарахуванні контролюючим органом за результатами перевірки податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, у разі виявлення його заниження - на суму такого заниження, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Суд враховує, що Верховний суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 27.09.2022 №380/7694/20 відступив від висновків Верховного Суду, викладених, зокрема, але не виключно, у постановах від 19 червня 2018 року у справі №820/3878/17, від 27 листопада 2018 року у справі №822/2591/17, від 20 листопада 2019 року у справі №280/411/19, від 14 травня 2020 року у справі №822/3190/17, відповідно до яких статтею 129 ПК України, в редакції, чинній з 01 січня 2017 року, не встановлено нарахування пені у разі виявлення контролюючим органом заниження податкових зобов`язань на суму такого заниження та за весь період заниження, та вважав за необхідне сформулював такий правовий висновок.

Початок нарахування пені, встановлений у підпункті 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України у редакції, чинній з 01 січня 2017 року, пов`язаний зі спливом граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, яке мало бути виконане, якби платник податків не порушив норми податкового законодавства і не занизив його у відповідний період. Тобто, нарахування пені розпочинається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

З урахуванням вимог пункту 129.2 статті 129 ПК України, у разі залишення без змін частини нарахованого контролюючим органом грошового зобов`язання (його частини) у порядку судового оскарження, пеня, нарахована за несплату такого, відображається в ІКП платника податку та підлягає сплаті за весь період заниження такого зобов`язання, в тому числі і за період адміністративного та/або судового оскарження.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З наявного в матеріалах справи розрахунку пені слідує, що така нарахована саме на суму заниженого податкового зобов`язання 64130,56 грн, правомірність збільшення якого підтверджена у судовому порядку (справа №803/1432/15-а), і за весь час його заниження (у тому числі за період судового оскарження), що відповідає правовим висновкам Верховного суду, викладеним у постанові від 27.09.2022 №380/7694/20. Відтак, дії відповідача в межах, які оскаржуються позивачем, відповідають правовому регулюванню, встановленому підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 та пунктом 129.2 статті 129 ПК України на час виникнення спірних правовідносин.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними дії Головного управління Державної податкової служби України у Черкаській області щодо нарахування в інтегрованій картці платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «ЕКО-ТЕХНОЛОГІЯ» сум боргу за основним платежем та пені з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 18248,80 грн. відсутні.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Суд наголошує на тому, що в силу вимог частини 2 статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В контексті зазначених положень КАС України, суд звертає увагу позивача на те, що закріплені у частини 2 статті 77 КАС України норма права щодо обов`язку суб`єкта владних повноважень доведення правомірності прийняття оскаржуваного рішення не звільняє позивача від обов`язку доведення заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами.

За встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, враховуючи їхній зміст та юридичну природу, зважаючи на висловлену Верховним Судом правову позицію у такій категорії справ, суд доходить висновку, що відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку пені, така нарахована саме на суму заниженого податкового зобов`язання, правомірність збільшення якого підтверджена у судовому порядку, і за весь час його заниження (у тому числі за період судового оскарження), а тому дії відповідача, в межах, які оскаржуються позивачем, відповідають правовому регулюванню, встановленому положеннями статті 129 ПК України на час виникнення спірних правовідносин.

З урахуванням вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо вимоги зобов`язального характеру суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

З метою удосконалення оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджету та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування Міністерство фінансів України прийняло наказ №5 від 12.01.2021 року, яким затвердило Порядок ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Порядок №5).

Порядок №5 визначає організацію діяльності з ведення органами Державної податкової служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок). За визначенням, наведеним в пункті 2 Порядку №5: інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску (далі - платежі), що ведеться за кожним видом платежу; інформаційна система - інтегрований комплекс процесів, компонентів та засобів апаратного і програмного забезпечення для виконання цільової функції.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу. Облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення. Інформаційна система органів ДПС після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в ІКП розрахункових операцій.

Перелік форм ІКП та методичні рекомендації щодо ведення форм оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Методичні рекомендації) затверджені наказом Державної фіскальної служби України №267 від 10.04.2015 «Про організацію оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Зворотний бік інтегрованої картки відображає стан розрахунків платника (суми нарахованих та сплачених платежів, пені, штрафних (фінансових) санкцій, процентів за користування розстроченням (відстроченням) грошових зобов`язань (податкового боргу), суми податкового боргу, недоїмки зі сплати єдиного внеску, надміру та/або помилково сплачені, заявлені до відшкодування тощо) за податками, зборами, митними платежами та єдиним внеском.

Відповідно до пункту 1 глави 1 розділу ІІІ Порядку №5 Оперативний облік надходжень забезпечується підрозділом, що здійснює облік платежів: за податками, зборами та платежами на підставі документів, визначених Порядком взаємодії органів Державної казначейської служби України та органів Державної податкової служби України в процесі виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 18 липня 2016 року №621, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10 серпня 2016 року за №1115/29245; за єдиним внеском на підставі документів, визначених Положенням про рух коштів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 12 лютого 2016 року №54, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02 березня 2016 року за №330/28460.

В пункті 6 глави 2 розділу ІІІ Порядку №5 зазначено, що після рознесення сум до ІКП автоматично проводиться розрахунок пені за правилами, визначеними главою 6 цього розділу, та проведення відповідних операцій щодо нарахування пені в ІКП.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує, що підставою для внесення змін до інтегрованої картки платника податків шляхом виключення даних про наявність податкового боргу є скасування вимоги про сплату боргу або рішення про застосування штрафних санкцій в адміністративному або судовому порядку.

Разом з тим податкове повідомлення-рішення № від 11.01.2024 не оскаржувалось позивачем ні в адміністративному ні в судовому порядку та станом на час розгляду даної справи є чинним.

Таким чином, ГУ ДПС у Черкаській області не мало правових підстав для внесення змін до інтегрованої картки платника податків.

На підставі встановлених у справі фактичних обставин та наведеного правового регулювання спірних правовідносин суд приходить до переконання що вимоги позивача є необґрунтованими, а відтак позов задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність свого рішення, дій чи бездіяльності. Поряд з тим, відповідно до принципу змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість. Наведене випливає зі змісту частини першої цієї статті.

Докази, подані позивачем, переконують у безпідставності позовних вимог. Натомість, відповідач виконав покладений на нього процесуальний обов`язок, а саме довів правомірність своїх рішень, чим спростував твердження позивача про порушення його прав та інтересів.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що вимоги сторони позивача є необґрунтованими, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позову, відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «ЕКО-ТЕХНОЛОГІЯ» (43016, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кафедральна, будинок 10, ) до Головного управління ДПС у Черкаській області (18002, Черкаська область, місто Черкаси, вулиця Хрещатик, будинок 235, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Суддя В.В.Мачульський