Справа № 120/6268/24
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

06 січня 2025 р. Справа № 120/6268/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Юлії Миколаївни, розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування постанов

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась з позовною заявою ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області (далі відповідач) про визнання протиправними та скасування постанов.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачем винесено постанови про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарських штрафів від 20.03.2024 № ПШ 001761 та від 15.04.2024 № ПШ 036564. При цьому, позивач зазначає, що вона є лише власником транспортних засобів, натомість автомобільним перевізником є ТОВ «КД «Вацак», тобто при складанні оскаржуваних постанов відповідач зосередив увагу на реєстраційних документах на транспортний засіб й відомостях акта перевірки, в наслідок чого застосував адміністративно-господарський штраф щодо особи, причетність якої до перевезення вантажу не підтверджена.

З огляду на зазначене, вищезазначені постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області позивач вважає протиправними, тому звернулась до суду з цим позовом.

Крім того, 17.05.2024 позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою від 20.05.2024 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення ( виклику) сторін.

Ухвалою від 20.05.2024 задоволено заяву про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 001761 від 20.03.2024 в межах виконавчого провадження № 75052895 до набрання законної сили рішення суду у даній справі; - зупинення стягнення на підставі постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 036564 від 15.04.2024 до набрання законної сили рішення суду у даній справі.

04.06.2024 представником відповідача до суду подано відзив на адміністративний позов, яким заперечує заявлені позовні вимоги та просить відмовити у їх задоволенні.

Свою позицію відносно постанови № ПШ 001761 мотивує тим, що водій транспортного засобу ОСОБА_2 не був забезпечений особистою карткою водія та роздруківкою даних роботи тахографа за 20.02.2024, а також відсутністю товарно-транспортної накладної на вантаж, що є порушенням абз. 3 ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт».

Відносно постанови № ПШ 036564, представник відповідача зазначає про те, що у водія марки Mercedes Benz на момент перевірки була відсутня особиста карта водія до цифрового тахографа та водій не надав роздруківку даних роботи тахографа, що є порушенням абз. 3 ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт».

З огляду на викладене, відповідач вважає оскаржувані постанови правомірними та такими, що не підлягають скасуванню.

10.06.2024 позивачем до суду подано відповідь на відзив на адміністративний позов, якою заперечує викладенні відповідачем доводи. Крім іншого зазначає про те, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, яка проводить свою діяльність лише у сфері роздрібної торгівлі хлібобулочними виробами та кондитерськими виробами. Згідно податкової декларації ФОП ОСОБА_1 за шість місяців 2024 року отримано дохід за виключно провадження господарської діяльності за КВЕД 47.24 - роздрібна торгівля хлібобулочними виробами, борошняними та цукровими кондитерськими виробами в спеціалізованих магазинах. При цьому, ОСОБА_1 не отримувала дохід від здійснення автомобільних перевезень.

Крім того, згідно видаткового касового ордера від 30.04.2024 та акту звірки між ТОВ «КД «Вацак» та ОСОБА_1 , позивачем отримано орендну плату за здачу в оренду автомобілів марки «Анатоль», з державними номерними знаками AB5584CO та АВ5510CK, зокрема, за період з січня по квітень 2024 року, включно в загальному розмірі 37 000,00 грн.

Тобто, позивач фізично не могла використовувати дані автомобілі для здійснення автомобільних перевезень в березні 2024 року, оскільки вони знаходяться в оренді ТОВ «КД «Вацак». Крім того, водії є працівниками ТОВ «КД «Вацак», яке фактично здійснювало автомобільне перевезення.

12.06.2024 представником відповідача до суду подано заперечення на відповідь на відзив. Зі змісту якого слідує, що відповідно до п. 5.1. Договору, слідує, що передача транспортних засобів в оренду здійснюється шляхом підписання сторонами акту прийому-передачі. Натомість позивачем не надано такого акту прийому-передачі до матеріалів адміністративної справи.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив, що 20.02.2024 на а/д Н-03, 178 км., старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області з безпеки на транспорті проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом марки Анатоль 12252С-03 реєстраційний номер НОМЕР_1 серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , що перебував під керуванням водія ОСОБА_3 .

За результатами перевірки складено акт від 20.02.2024 № 052387 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, відповідно до якого під час перевірки встановлено, що транспортний засіб обладнано перевіреним та адаптованим цифровим тахографом, у водія ОСОБА_3 відсутня особиста чіп-карта водія, як наслідок відсутня роздруківка з даними роботи та відпочинку водія за 20.02.2024; відсутня товарно-транспортна накладна на вантаж. Порушено вимоги ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт». Відповідальність за вказане правопорушення передбачена абзацом 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Водій з актом ознайомився, про що свідчить особистий підпис.

За наслідками розгляду Акту АР № 052387 Відділом державного нагляду (контролю) у Вінницької області Державної служби України з безпеки на транспорті винесено Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 001761 від 20.03.2024 у розмірі 17000 грн. за порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Крім того, 21.03.2024 на а/д М-05 Київ Одеса 452 км +811 м., старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області з безпеки на транспорті проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом марки Mercedes Benz Sprinter 516 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_3 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 , що перебував під керуванням водія ОСОБА_4 .

За результатами перевірки складено акт від 21.03.2024 за № 047075 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, відповідно до якого під час перевірки встановлено, що під час здійснення вантажних перевезень згідно ТТН № Р 1898552 від 21.03.2024 у водія ОСОБА_5 відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа. Транспортний засіб обладнаний цифровим пристроєм. Відсутня особиста картка водія до цифрового контрольного пристрою. Відповідальність за вказане правопорушення передбачена абзацом 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Водій в акті від пояснень відмовився.

За наслідками розгляду Акту АР № 047075 Відділом державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті винесено Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 036564 від 15.04.2024 у розмірі 17000 грн., якою притягнуто ФОП ОСОБА_1 за порушенням ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абз. 3 частини 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Вважаючи постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернулась з цим позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із такого.

Перевіряючи правомірність вказаної постанови, суд виходив з того, що відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України "Про автомобільний транспорт".

Частинами 14, 17 статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

За визначенням, наведеним в абзаці 54 статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів суб`єкта господарювання на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагові комплекси та інші об`єкти, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту).

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (надалі - Порядок №1567).

Цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Згідно з пунктами 3, 4 Порядку №1567 органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктами 12, 14 Порядку №1567 передбачено, що рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Згідно з пунктом 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до пунктів 21, 22 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис.

Згідно з пунктами 25, 26, 27 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Відповідно до частин 1, 4, 5 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Розглядати справи про накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення, зазначені у цій статті, мають право посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону №2344 та п. 2 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством (ст. 48 Закону № 2344).

Відповідно до частини 1 статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Як стверджує позивач, що автомобілі марки Анатоль 12252С-02 та марки Mercedes Benz Sprinter 516 CDI, знаходяться у власності ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів. При цьому, відповідно до договору оренди транспортних засобів від 19.06.2019, сторонами якого є ОСОБА_1 орендодавець та ТОВ «КД «Вацак» - орендар, зазначені автомобілі були передані орендарю в оренду, який здійснював перевезення вантажу.

Також, як стверджує позивач, та заперечуючи стосовно постанови № ПШ 001761, що згідно ТТН № Р1704 від 20.02.2024, водій ОСОБА_6 здійснював вантажне перевезення 20.02.2024 на автомобілі марки Анатоль 12252С-03, при цьому, автомобільним перевізником зазначено ТОВ «КД «Вацак».

Аналізуючи зазначені твердження позивача, суд зауважує, що під час проведення перевірки водій ОСОБА_6 не надав перевіряючим копію договору оренди транспортних засобів від 19.06.2019 та в усній формі не повідомив їх про існування укладеного договору. Крім того, в акті перевірки у графі "Пояснення водія про причини порушень" зазначив: "Ознайомлений, копію отримав".

При цьому, в акті № 052387 контролюючим органом зроблено відмітку про те, що у водія, серед іншого, була відсутня товарно-транспортна накладна (ТТН). Водночас відповідач долучив до матеріалів справи видаткову накладну № 1704 від 20.02.2024, з якої випливає, що товар придбано ТОВ «КД «Вацак», однак в такій не зазначено перевізника, оскільки видаткова накладна лише посвідчує факт придбавання товару.

Отже, із зазначеного можна зробити висновок, що будь-якої інформації про те, що ОСОБА_1 не є перевізником у розумінні Закону, під час перевірки 20.02.2024 контролюючі органи не мали.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що за наявності доказів належності автомобіля позивачці, беручи до уваги відсутність товарно-транспортної накладної на товар, що перевозився , за відсутності пояснень в акті з приводу того, що ОСОБА_1 не є перевізником, за відсутності під час перевірки документів, які позивач подала лиши з адміністративним позовом, до суду, суд вважає, що відділ державного нагляду (контролю) у Вінницькій області в складі Державної служби України з безпеки на транспорті при прийнятті оскаржуваного рішення від 20.03.2024 за № ПШ 001761 діяв у спосіб, визначений законом та врахував усі докази та обставини, а тому штраф у сумі 17000 грн. до позивача в зв`язку з цим застосував правомірно.

Оцінюючи твердження позивача щодо постанови № ПШ 036564 від 15.04.2024, а саме про те, що згідно дорожнього листа № 2008 вантажного автомобіля від 20.03.2024 водій ОСОБА_7 здійснював вантажне перевезення 21.03.2024 на автомобілі марки Mercedes Benz Sprinter 516 CDI, та відповідно довідки № 73 від 09.05.2024 ТОВ «КД «Вацак» ОСОБА_8 працює у ТОВ «КД «Вацак».

Аналізуючи зазначені твердження позивача, суд зауважує, що під час проведення перевірки водій ОСОБА_8 також, не надав перевіряючим копію договору оренди транспортних засобів від 19.06.2019 та в усній формі не повідомив їх про існування укладеного договору. Крім того, в акті перевірки у графі "Пояснення водія про причини порушень" він зазначив: "відмовився від пояснень".

При цьому, під час здійснення перевірки 21.03.2024, пред`явлено ТТН № Р1898352 від 21.03.2024, у якій перевізником зазначено ОСОБА_9 . Отже, із зазначеного слідує, що жодної інформації про те, що ОСОБА_1 не є перевізником у розумінні Закону, під час перевірки контролюючі органи не мали.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що відділ державного нагляду (контролю) у Вінницькій області в складі Державної служби України з безпеки на транспорті при прийнятті оскаржуваного рішення від 15.04.2024 за № ПШ 036564 діяв у спосіб, визначений законом та врахував усі докази та обставини, а тому штраф у сумі 17000 грн. до позивача в зв`язку з цим застосував правомірно.

При цьому судом взято до уваги, що позивач не була позбавлена права під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт надати пояснення та додаткові докази щодо складання документів відносно належної особи та зазначити належного автомобільного перевізника, оскільки була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи. Чого позивачем здійснено не було.

Також суд акцентує увагу, що в межах розгляду справи по суті, судом враховано висновки Верховного Суду у постанові від 23 листопада 2023 року у справі № 340/4637/22 (адміністративне провадження № К/990/21205/2349), скасовуючи рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року, яким визнано протиправною та скасовано постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за відсутність протоколу про перевірку та адаптацію тахографа, а також скасовуючи постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2023 року, якою рішення першої інстанції залишено в силі, вказав:

"В контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити з того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника.

В цьому контексті основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

Натомість, нові докази, які подають заінтересовані особи, зокрема до суду, який розглядає відповідний спір, після визначення контролюючим органом належного перевізника та його притягнення до адміністративної відповідальності мають оцінюватися з розумною критикою та із чітким застосуванням критеріїв належності, допустимості, достовірності та достатності таких нових доказів, а також їх взаємозв`язку із документами, які були надані контролюючому органу в момент перевірки.

Тільки такий підхід забезпечить дотримання принципу належного виконання учасниками спірних правовідносин вимог законодавства, яке регулює перевезення пасажирів та вантажів, та реалізацію принципу правової визначеності у спорах щодо встановлення дійсного автомобільного перевізника компетентним органом, який контролює дотримання державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

У цій справі в основу оскаржених судових рішень покладено висновок про те, що наданий позивачем доказ (товарно-транспортна накладна, договір оренди та інше, які надані ним вперше вже під час розгляду цієї справи судом) оформлені належним чином і враховуються судами, а доказ, який наданий відповідачем (зокрема, товарно-транспортна накладна, реєстраційні документи на автомобіль, які були надані Укртрансбезпеці водієм транспортного засобу в момент оформлення протоколу відповідного порушення), містить недоліки в її оформленні, у зв`язку із чим судами не враховується.

Зазначивши такий висновок, суди не з`ясували хто є суб`єктами, які заповнюють відповідний відхилений судами документ, і хто несе тягар наслідків, зокрема, за недоліки в заповненні такого документу, який було надано відповідачу як контролюючому органу водієм транспортного засобу.

При цьому, суди залишили поза увагою і без належного аналізу надані учасниками справи докази в їх сукупності, а також не оцінили належним чином: обґрунтування учасників справи щодо реальності таких доказів (виконання умов договору оренди транспортного засобу з екіпажем щодо щомісячної сплати орендної плати); суперечності у договорі перевезення в частині вантажу, який перевозився (цегла, насіння соняшника чи пшениця); відсутність заперечень водія транспортного засобу в момент оформлення порушення щодо визначеного посадовими особами відповідача особи перевізника у спірних правовідносинах; інших доводів учасників справи."

Беручи до уваги позицію Верховного Суду при розгляді подібних справ даної категорії, суд оцінив поданий суду договір оренди транспортних засобів від 19.06.20219 та взяв до уваги те, що ОСОБА_1 передала автомобілі в оренду в розмірі 37 000,00 грн. за рік, при цьому, можливостей врегулювання взаємовідносин з ТОВ «КД «Вацак» з приводу відповідальності, в тому числі, і фінансової, за наслідками експлуатації автомобіля іншою особою, не передбачила, пунктів щодо обов`язкового повідомлення про підставу використання автомобіля у подібних до даної ситуаціях, договір не містить. Порядок передачі транспортних засобів передбачено на підставі акту прийому -передачі, ні до суду, ні під час здійснення перевірок 20.02.2024 та 21.03.2024 надано не було.

Тому, оцінивши всі обставини в сукупності, суд вважає, що автомобільним перевізником за таких обставин є саме ОСОБА_1 .

Позивач також зазначає, що при винесенні оскаржуваних постанов відповідачем не враховано, що згідно з пунктом 1.4. Положення № 340 вимоги про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів не є застосовними, оскільки в Україні введено воєнний стан, який прирівнюється до надзвичайної ситуації.

В цьому контексті суд зауважує, що у пункті 1.4 Положення № 340 передбачено, що це Положення не поширюються на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються, у тому числі під час стихійного лиха, аварій та інших надзвичайних ситуацій.

За визначеннями, наведеними у частині 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України:

надзвичайна ситуація обстановка на окремій території чи суб`єкті господарювання на ній або водному об`єкті, яка характеризується порушенням нормальних умов життєдіяльності населення, спричинена катастрофою, аварією, пожежею, стихійним лихом, епідемією, епізоотією, епіфітотією, застосуванням засобів ураження або іншою небезпечною подією, що призвела (може призвести) до виникнення загрози життю або здоров`ю населення, великої кількості загиблих і постраждалих, завдання значних матеріальних збитків, а також до неможливості проживання населення на такій території чи об`єкті, провадження на ній господарської діяльності;

аварія небезпечна подія техногенного характеру, що спричинила ураження, травмування населення або створює на окремій території чи території суб`єкта господарювання загрозу життю або здоров`ю населення та призводить до руйнування будівель, споруд, обладнання і транспортних засобів, порушення виробничого або транспортного процесу чи спричиняє наднормативні, аварійні викиди забруднюючих речовин та інший шкідливий вплив на навколишнє природне середовище;

стихійне лихо природне явище, що діє з великою руйнівною силою, заподіює значну шкоду території, на якій відбувається, порушує нормальну життєдіяльність населення, завдає матеріальних збитків.

У статті 5 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що надзвичайні ситуації класифікуються за характером походження, ступенем поширення, розміром людських втрат та матеріальних збитків.

Залежно від характеру походження подій, що можуть зумовити виникнення надзвичайних ситуацій на території України, визначаються такі види надзвичайних ситуацій: 1) техногенного характеру; 2) природного характеру; 3) соціальні; 4) воєнні.

Залежно від обсягів заподіяних надзвичайною ситуацією наслідків, обсягів технічних і матеріальних ресурсів, необхідних для їх ліквідації, визначаються такі рівні надзвичайних ситуацій: 1) державний; 2) регіональний; 3) місцевий; 4) об`єктовий.

Порядок класифікації надзвичайних ситуацій за їх рівнями встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Отже, посилання позивача на Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, яким в Україні введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації є безпідставними, оскільки запроваджений цим Указом воєнний стан має особливий правовий режим, який регулюється окремим законом та не охоплюється режимами надзвичайної ситуації чи надзвичайного стану, що передбачені Кодексом цивільного захисту України.

Крім того, позивач не надав суду жодних доказів, які б свідчили про те, що в момент проведення рейдових перевірок водії здійснювали автомобільні перевезення, пов`язані із забезпеченням ліквідації наслідків стихійного лиха, аварій та надзвичайних ситуацій або ж для підтримання обороноздатності держави в умовах воєнного стану.

Отже, обставин, що передбачені пунктом 1.4 Положення № 340 та які можуть звільняти від обов`язку перевізника не мати певних документів під час здійснення перевезення транспортним засобом, в ході розгляду справи не встановлено.

З огляду на викладене суд доходить висновку про відсутність підстав для визнання протиправними та скасування оскаржуваних постанов відповідача про застосування до позивача адміністративно-господарських штрафів.

Відповідно до положень ст. 9, 90 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до п. 29 рішення ЄСПЛ у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року статтю 6 пункт 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Також суд враховує Висновок № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому зазначений Висновок акцентує увагу на тому, що згідно з практикою ЄСПЛ очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а, крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Крім того, суд бере до уваги позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, перевіривши ключові доводи сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні вимог адміністративного позову належить відмовити.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, позивач немає права на відшкодування понесених у цій справі судових витрат.

За змістом положень ч. 6 ст. 157 КАС України вжиті судом заходи забезпечення позову у цій справі зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Окрім того суд вважає за належне зазначити, що дата винесення рішення обумовлена перебуванням головуючої судді у відпустці з 23.12.2024 по 05.01.2025.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Враховуючи положення ч. 6 ст. 157 КАС України, вжиті судом ухвалою від 20.05.2024 заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання цим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області (вул. В. Порика, 29, м. Вінниця, )

Рішення суду сформовано: 06.01.2025.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна