Справа № 480/1546/23
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2025-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 січня 2025 року Справа № 480/1546/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області про визнання дій протиправними, -
В С Т А Н О В И В:
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 06.12.2024 у справі №480/1546/23 за позовом ОСОБА_1 до Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області про визнання протиправними дії суб`єкта владних повноважень зі скасуванням рішення органу місцевого самоврядування позовні вимоги було задоволено частково (т.2 а.с.123-139), зокрема:

- визнано протиправним та скасовано рішення четвертої сесії восьмого скликання Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області від 26.02.2021р. «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за її фактичним використанням»,

- визнано протиправними дії Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області щодо замовлення робіт по складанню (виконанню) технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за її фактичним використанням за адресою АДРЕСА_1 , на території Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області.

Крім того, цим рішенням було стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області судовий збір, сплачений при подачі позову до суду у розмірі 1073,60 грн., а у задоволенні інших вимог відмовлено.

При цьому, до винесення судом рішення по суті позовних вимог, у заяві представник позивача вказала, що нею буде протягом п`яти днів з дня винесення судом рішення по суті позову подано заяву з відповідними доказами (т.2 а.с.97-99).

Так, від представника позивача 17.12.2024 до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, до якої додано докази понесених позивачем витрат на адвоката (т.2 а.с.146-155). Також представник позивача у заяві просила поновити їй строк на подання заяви з доказами понесення позивачем витрат на правову допомогу та надала докази на підтвердження поважності причин пропуску подання заяви до суду.

Згідно ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч.ч.3,4,5 ст.143 Кодексу адміністративного судочинства України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст.252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Ухвалою суду від 18.12.2024 визнано поважною причину пропуску подання представником позивача заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу та поновлено їй такий строк, а також призначено розгляд такої заяви представника позивача у письмовому провадженні на 03.01.2025 (т.2 а.с.158).

Представник відповідача 02.01.2025 надіслав заперечення на заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу (т.2 а.с.162-163), в якому представник Бездрицької сільської ради просив відмовити у задоволенні заяви представника позивача. Так, вказав, що:

- позивач зазначила про відсутність у матеріалах справи клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу. Разом з тим, докази понесених витрат були подані після прийняття рішення судом. Без доказів понесених витрат позивач не мав можливості аргументовано заперечити проти задоволення заяви або клопотати про її зменшення. Тому заперечення подаються після ознайомлення зі змістом заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу фактично понесених судових витрат,

- ані у договорі, ані у інших документах, долучених до заяви, не конкретизовано, які дії, якого суб`єкта владних повноважень визнаються протиправними, яке рішення скасовується. Тобто, однозначно зробити висновок, що договір про правничу допомогу укладений для надання правничої допомоги у даній справі неможливо,

- детальний розрахунок, долучений до заяви, не відповідає сумі, заявленій до стягнення.

- сума, заявлена до стягнення, неспівмірна зі складністю та виконаною адвокатом роботою. Так, дана категорія справ не є складною, розглядається без участі сторін, не потребує значних затрат ресурсів та часу з боку адвоката. При цьому, окремі заяви та клопотання, подані адвокатом, не передбачені процесуальним законодавством, не сприяли захисту прав клієнта, тобто були необґрунтовані.

Дослідивши у письмовому провадженні матеріали справи, заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу з доданими до неї доказами понесених позивачем витрат на правову допомогу, заперечення на таку заяву представника відповідача, суд вважає, що заява представника позивача підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 244 Кодексу адміністративного судочинства України, під час ухвалення рішення, суд, окрім іншого, має вирішити як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що у відповідності до ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вказаних вимог, суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження) та суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18, від 31.03.2020 у справі №726/549/19, від 15 червня 2022 року у справі № 280/8547/20.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 5 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є, серед іншого: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Отже, консультації і роз`яснення з правових питань протягом усього судового провадження, підготовка до судових засідань, робота з клієнтом, опрацювання нормативно-правової бази, складання уточнення, опрацювання відзивів, нормативно - правової бази, складання процесуальних клопотань є правничою допомогою.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеної у постанові Верховного Суду від 13 квітня 2022р. у справі №480/388/20. У цій постанові Суд також звернув увагу, що Верховний Суд у постанові від 28.04.2021 у справі №640/3098/20 зазначив:

«Відповідно до положень частини п`ятої статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною дев`ятою статті 139 КАС України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.

При цьому принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як уже зазначалося вище, включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи."

Як встановлено судом, професійна правнича допомога у цій справі надавалася позивачу адвокатом Нежевело Валентиною Вікторівною (далі - адвокат, Нежевело В.В.).

На підтвердження витрат на правову допомогу адвокатом було надано, в т.ч. копії, договору про правничу допомогу, укладеного 17.02.2023 між адвокатом Нежевело В.В. та позивачем - ОСОБА_1 (далі - Договір (т.2, а.с.155), акту приймання-передачі (звіт) виконаних робіт від 17.12.2024 (далі - Акт приймання-передачі виконаних робіт (т.2, а.с.151-152), розрахункові квитанції про оплату позивачем правничої допомоги у розмірі 6500,00грн. та у розмірі 3500,00грн. (т.2, а.с.153-154), а також ордер на надання правничої (правової) допомоги (т.1 а.с.121).

Так, згідно п.п.1,2 Договору предметом договору є надання адвокатом послуг за плату, коли замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором, за дорученням і за рахунок клієнта (замовника) необхідних юридичних дій правового характеру. Позивач, як замовник за власною ініціативою на добровільної засаді замовляє, а адвокат добровільно виконує замовлення по наданню правничої допомоги та юридичних послуг у сфері правової юриспруденції, в наслідку виникнення правовій необхідності по представництву прав та інтересів Клієнта (замовника), їх захисту, спрямованих на представництво інтересів клієнта в справі, що включає в себе виконання в інтересах клієнта необхідних юридичних дій правового характеру.

Згідно п.9 Договору об`єм правничої допомоги та юридичних послуг за даним договором складає: надання правничої допомоги, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань консультативно - юридичного характеру, підготовка та подання позовної заяви, заяв, клопотань, скарг, заперечень за змістом та відповідно за інстанційною належністю, правове супроводження (представництво) при розгляді та вирішенні в судовому порядку спору п р о в и з н а н н я протиправними дій суб`єкта владних повноважень зі скасуванням р і ш е н н я о р г а н у м і с ц е в о г о самоврядування.

Порядок оплати послуг визначають пункти 15,16,17 Договору.

Так, згідно п.15 Договору гонорар за замовленням Клієнта складає 10% від отриманого економічного ефекту, але не менш 50% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правничу допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Сторони за даним договором дійшли згоди про внесення оплати за правове супроводження по суті і у межах даного договору в розмірі 6500,00грн. одноразового внеску будь-яким платіжним способом (на розрахунковий чи картковий рахунок (особистий рахунок) адвоката, поштою, тощо) або внесенню готівкою безпосередньо адвокату (на розсуд та за вибором клієнта) на момент підписання договору, та оплати додатково 3500,00грн. після відкриття провадження по судовій справі (п.16 Договору).

Згідно п.17 Договору до суми у межах оплати за правничу допомогу Клієнт сплачує Адвокату гонорар за правничу допомогу за погодинним тарифом (60 хвилин астрологічного часу) у розмірі 950,00 грн., що дорівнює орієнтовно 15% (але не менше) від місячного розміру мінімальної заробітної плати на час виконання замовлення (за основу приймається визначений законодавством розмір мінімальної заробітної плати на відповідний рік) (п.17 Договору).

Відповідно до Акту приймання-передачі виконаних робіт адвокатом Нежевело В.В. на виконання умов Договору було виконано наступні роботи, а ОСОБА_1 прийняті такі роботи, а саме:

1) 17.02.2023 консультація з правових питань щодо звернення до суду з позовом про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень зі скасуванням рішення органу місцевого самоврядування - з розрахунку 30хв. витраченого часу,

2) 20.02.2023 підготовка, формування та оформлення позовної заяви разом з додатками про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень зі скасуванням рішення органу місцевого самоврядування - з розрахунку 8год.30хв. витраченого часу,

3) 19.03.2023 підготовка та формування апеляційної скарги на ухвалу суду від 08.03.2023 року про повернення позовної заяви - з розрахунку 5год.15хв. витраченого часу,

4) 23.08.2023 підготовка та формування додаткових пояснень щодо зазначених по змісту ухвали суду від 28.02.2023 року про залишення позовної заяви без руху недоліків - з розрахунку 1год.15хв. витраченого часу,

5) 23.08.2023 підготовка та формування заяви про внесення відомостей про представника та підключення до підсистеми ЕСІТС - з розрахунку 15хв. витраченого часу,

6) 25.09.2023 підготовка та формування заяви щодо повідомлення про рух справи - з розрахунку 10хв. витраченого часу,

7) 25.12.2023 ознайомлення з матеріалами судової справи в приміщенні суду - з розрахунку 30хв. витраченого часу,

8) 15.01.2024 підготовка та формування заяви про аргументацію позиції сторони позивача - з розрахунку 2год.15хв. витраченого часу,

9) 15.01.2024 підготовка та формування заяви про повернення поданого відповідачем відзиву на позовну заяву - з розрахунку 40хв. витраченого часу,

10) 16.01.2024 підготовка та формування клопотання про витребування документальних доказів по справі - з розрахунку 45хв. витраченого часу,

11) 24.05.2024 підготовка та формування клопотання про приєднання належної якості копії Схеми генерального плану розмежування земельної ділянки - з розрахунку 45хв. витраченого часу,

12) 21.08.2024 підготовка та формування заяви щодо повідомлення про рух справи - з розрахунку 15хв. витраченого часу,

13) 05.09.2024 ознайомлення з матеріалами судової справи в приміщенні суду - з розрахунку 30хв. витраченого часу,

14) 06.09.2024 підготовка та формування заяви про повернення поданого відповідачем відзиву на позовну заяву - з розрахунку 45хв. витраченого часу,

15) 08.09.2024 підготовка та формування заяви про додаткову аргументацію сторони позивача за наслідками ознайомлення з новим документальним доказом - з розрахунку 1год.45хв. витраченого часу,

16) 08.11.2024 підготовка та формування заяви про здійснення судом розгляду справи - з розрахунку 45хв. витраченого часу,

17) 17.12.2024 узгодження, підготовка, формування, оформлення та складання акту приймання - передачі (звіт) виконаних робіт за договором про правничу допомогу з детальним описом роботи та послуг (допомоги) адвоката.

Загалом адвокатом по Акту приймання-передачі виконаних робіт витрачено часу 25год.35хв. та за основу приймається сума оплати за правничу допомогу у розмірі 10000,00грн.

Сплата коштів ОСОБА_1 за надані послуги у розмірі 6500,00грн. підтверджується розрахунковою квитанцією №17-02/2023 (т.2 а.с.153), а у розмірі 3500,00грн. - підтверджується розрахунковою квитанцією №287-09/2023 (т.2 а.с.154).

Вказані вище документи відповідають вимогам частини другої статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16 липня 1999 року №996-14 та підтверджують витрати у загальному розмірі 10000грн. (6500,00грн. та 3500,00грн.), які позивач сплатила відповідно до п.16 Договору (т.2 а.с.155).

Отже, дійсність юридичного факту понесення витрат на професійну правничу допомогу з боку позивача підтверджено належними доказами.

Поряд з цим, у запереченні представник відповідача на заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення наголошує, що докази понесених витрат представником позивача були подані після прийняття рішення судом. Так, дійсно, рішення по суті позовних вимог судом постановлено 06.12.2024, а докази на понесення позивачем витрат на правову допомогу подано до суду після прийняття рішення по суті позовних вимог. Втім, у відповідності до ч.7 ст.139 КАС України докази на підтвердження витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаються до закінчення судових дебатів у справі а б о протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, на виконання ч.7 ст.139 КАС України до винесення судом рішення по суті позовних вимог, у заяві представник позивача вказала, що нею буде протягом п`яти днів з дня винесення судом рішення по суті позову подано заяву з відповідними доказами (т.2 а.с.97-99), а ухвалою суду від 18.12.2024, серед іншого, визнано поважною причину пропуску подання представником позивача заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу з доказами та поновлено їй такий строк (т.2 а.с.158).

Відтак, посилання відповідача на те, що докази понесених витрат представником позивача були подані після прийняття рішення судом, не є ґрунтовними.

Також суд не приймає до уваги посилання Бездрицької сільської ради на те, що договір про правничу допомогу укладений для надання правничої допомоги саме у цій справі, оскільки у пункту 9 Договору конкретизовано об`єм правничої допомоги за цим Договором та вказано, що така допомога за цим Договором складає надання правничої допомоги, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань консультативно - юридичного характеру, підготовка та подання позовної заяви, заяв, клопотань, скарг, заперечень за змістом та відповідно за інстанційною належністю, правове супроводження (представництво) при розгляді та вирішенні в судовому порядку спору про визнання п р о т и п р а в н и м и д і й суб`єкта владних повноважень зі с к а с у в а н н я м р і ш е н н я о р г а н у м і с ц е в о г о с а м о в р я д у в а н н я, що і є предметом спору у цій справі.

Щодо посилань на невідповідність детального розрахунку заявленій сумі витрат на правову допомогу, суд відмічає, що прийнята за основу сума до оплати за правничу допомогу у розмірі 10000,00грн. в Акті приймання-передачі виконаних робіт відповідає сумі, визначеній у Договорі - 10000,00грн. (п.16 Договору). Сплата позивачем адвокату суми саме у розмірі 10000,00грн. підтверджена відповідними квитанціями. Відтак, жодних невідповідностей щодо суми витрат на правову допомогу судом не встановлено, а тому такі посилання представника відповідача не беруться судом до уваги.

Також, надаючи оцінку доводам представника відповідача про те, що заявлена сума до стягнення неспівмірна зі складністю та виконаною адвокатом роботою, оскільки ця категорія справ не є складною, розглядається без участі сторін та не потребує значних затрат ресурсів та часу з боку адвоката, суд вказує наступне.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

При цьому, незважаючи на те, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, такий, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України.

Втім ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

У постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі № 200/9888/19-а Верховний Суд виклав висновок щодо застосування статей 134, 139 КАС України щодо ролі суду під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Так, Верховний Суд у вказаній постанові зазначив, що: «Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. А згідно з частиною сьомою цієї ж статті КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.

Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат, керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України».

Аналогічні висновки викладені також у постановах Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі № 640/15803/19, від 28 жовтня 2021 року у справі № 160/15983/20, від 28 липня 2022 року у справі № 640/18791/20, 15 червня 2023 року у справі № 640/33886/21.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення.

Заявляючи, що сума витрат на правову допомогу є неспівмірною із складністю справи та фактичним обсягом наданих адвокатом послуг, представник відповідача стверджує, що ця категорія справ не є складною, розглядається без участі сторін та не потребує значних затрат ресурсів та часу з боку адвоката, а відтак, заявлена сума до стягнення неспівмірна зі складністю та виконаною адвокатом роботою

Дійсно, справи з приводу надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі відносяться до типових, втім, враховуючи обставини саме у цій справі, виникнення яких за участі позивача мало місце ще у 2017 році, суд дійшов висновку, що ця справа не є типовою та підготовка до якої адвоката потребувала значних витрат часу та підготовки. Тому твердження представника відповідача про те, що підготовка адвоката не потребувала значних затрат ресурсів та часу з боку адвоката є лише його суб`єктивною думкою, без врахування всіх обставин справи, не підтверджено жодними доказами й не може бути підставою для зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Також суд зазначає, що законодавство надає право особі отримати правову допомогу з будь-яких питань будь-якої складності, з подальшою її компенсацією.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 09.04.2019 у справі №826/2689/15 зазначено, що чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість, саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів.

Стверджуючи, що сума заявлена до відшкодування є надмірною та неспівмірною, представником відповідача переконливих доказів в обґрунтування цих доводів не надано.

Таким чином, здійснивши аналіз наданих представником позивача доказів при вирішення питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, виходячи з фактичного підтвердження позивачем розміру судових витрат, відповідно до наданих ним документів, враховуючи критерії обґрунтованості та співмірності, а також значення справи для позивача, суд дійшов висновку, що розмір понесених позивачем витрат в ході судового розгляду справи є розумно обґрунтованими, підтверджується належними та допустимими в розумінні КАС України доказами, а тому не приймає до уваги заперечення представника відповідача щодо зменшення витрат на правову допомогу позивача.

Положеннями частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, суд зауважує, незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок протиправних дій та рішень суб`єкта владних повноважень, і спір по суті вирішено на користь позивача.

У зв`язку з цим вбачається стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача 10000грн. в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 252, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у адміністративній справі №480/1546/23 задовольнити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області (вул. Жовтнева, 2, с. Бездрик, Сумський район, Сумська область, 42350, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000грн. 00коп.

Додаткове рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту додаткового рішення.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст додаткового рішення складено 03.01.2025.

Суддя І.Г. Шевченко