Справа № 160/20855/24
Суддя: Ремез Катерина Ігорівна
Дата ухвалення: 2024-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіРемез К.І.
за участі секретаря судового засіданняАнтонової А.Ю.
позивача ОСОБА_1 Представника позивача Федорця Є.Є. Представника відповідача Малєжик Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління державної міграцйної служби України в Дніпропетровській області в особі відідлу №3 у м.Дніпро про визнання протиправним та скасування рішення
01.08.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі відділу № 3 у м. Дніпро з вимогами про:
- визнати протиправним та скасувати рішення від 06.05.2019 про скасування рішення ФГІРФО ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 07.05.2012 про набуття ОСОБА_1 громадянства України за територіальним походженням.
Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивач народився у 1969 році в м. Дніпропетровську, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис № 2099 від 07.07.1969. У 1984 році закінчив середню загальноосвітню трудову політехнічну школу № 120 м. Дніпропетровська, що підтверджується свідоцтвом про восьмирічну освіту серії НОМЕР_2 , видане 09.06.1984. Після закінчення школи позивач вступив до Київського суворовського військового училища, навчання у якому закінчив у 1986 році, що підтверджується атестатом про середню освіту серії НОМЕР_3 від 26.06.1986. З 1986 року позивач навчався у Ленінградському вищому загальновійськовому командному училищі, у подальшому проходив військову службу у збройних силах Радянського Союзу , а після його розпаду - у збройних силах російської федерації. У 1995 році після закінчення проходження військової служби позивач повернувся до України, де проживає до цього часу. Після прибуття в Україну позивач став на військовий облік. З 1990 року по 1999 рік позивач перебував у шлюбі з громадянкою України ОСОБА_3 , має двох доньок 1992 року народження. З 20.08.2011 позивач перебуває у шлюбі з громадянкою України ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_4 , актовий запис № 537 від 20.08.2011. Позивач постійно проживає у квартирі у м. Дніпро, яка належить його дружині.
У 2011 році позивач отримав паспорт про належність до громадянства російської федерації серії НОМЕР_10 від 11.01.2011.
У 2012 році позивач отримав тимчасове посвідчення громадянина України серії НОМЕР_5 від 19.07.2012.
Позивач, починаючи з 2012 року, тричі звертався до консульства російської федерації в м. Харків, проте довідку про вихід з російського громадянства не отримав.
26.04.2019 Соборним РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області надіслано подання до ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про скасування рішення про оформлення набуття ОСОБА_1 громадянства України.
06.05.2019 ГУ ДМС України в Дніпропетровській області прийнято рішення про скасування рішення ФГІРФО ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 07.05.2012 про набуття позивачем громадянства України за територіальним походженням, оскільки ним не виконане зобов`язання припинити іноземне громадянство та не подано декларацію про відмову від іноземного громадянства.
14.06.2022 позивач звернувся до міграційної служби за консультацією, в результаті якої було виявлено перевищення ним терміну перебування та ухилення від виїзду з території України після дозволеного терміну перебування, при цьому з клопотанням про продовження терміну перебування на території України до компетентних органів позивач не звертався.
14.06.2022 ГУ ДМС України в Дніпропетровській області було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН № 003408 про порушення позивачем правил перебування іноземців на території України, а також винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн на підставі ч. 1 ст. 203 КУпАП за проживання без документів на право проживання в Україні.
14.06.2022 ГУ ДМС України в Дніпропетровській області було прийнято рішення про примусове повернення громадянина російської федерації ОСОБА_1 до російської федерації з підстав порушення правил перебування іноземців на території України.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.08.2022 у справі № 932/3403/22 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни відмовлено.
11.06.2024 ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно громадянина російської федерації ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН №006311, яким зафіксовано порушення позивачем законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, постановою про накладання адміністративного стягнення серії ПН МДН № 006301 від 11.06.2024 на Позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн на підставі ч.2 ст.203 КУпАП.
11.06.2024 за фактом порушення строку перебування громадянином російської федерації ОСОБА_1 в Україні, уповноваженою службовою особою Відділу № 3 у м. Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області прийнято рішення №15 про примусове видворення його з території України, з яким відповідача ознайомлено під особистий підпис 11.06.2024.
Позивач не має паспортного документу, його особу встановлено відповідно до довідки про особу від 11.06.2024, що видана Відділом № 3 у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України і згідно якої він є громадянином російської федерації. Документ, що посвідчує особу, відсутній, інформація по особу за обліками ДМС відсутня.
Відділ № 3 у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області звернувся до суду з позовом по громадянина російської федерації ОСОБА_1 , у якому просив: затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ). ІНФОРМАЦІЯ_1 , для забезпечення видворення з території України, строком на шість місяців.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.06.2024 у задоволенні адміністративного позову про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення видворення за межі території України відмовлено. Застосовано до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 захід, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 289 КАС України у вигляді застави у розмірі п?ятдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб з покладенням обов?язків, передбачених ч. 4 ст. 289 КАС України, а саме: 1) прибувати до Відділу № 3 у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області кожного тижня у дні, визначені цим органом, для контролю та обліку його перебування; 2) не відлучатися з міста Дніпра без дозволу Відділу № 3 у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області; 3) невідкладно повідомляти Відділ № 3 у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про зміну свого місця проживання.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.07.2024 апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Відділу № 3 у місті Дніпрі задоволено частково. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.06.2024 у справі № 201/7045/24 скасовано в частині застосування до ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , заходу, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 289 КАС України у вигляді застави у розмірі п?ятдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб з покладенням обов??язків, передбачених ч. 4 ст. 289 КАС України. В іншій частині рішення залишено без змін.

Позивач стверджує, що у 2015 році у нього було викрадено разом з іншими речами паспорт громадянина російської федерації, єдиного документа який посвідчував його особу, та в подальшому отримати новий паспорт позивач не зміг.

Не погоджуючись із рішенням від 06.05.2019 про скасування рішення ФГІРФО ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 07.05.2012 про набуття ОСОБА_1 громадянства України за територіальним походженням, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа розподілена судді К.І. Ремез.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.08.2024 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

22.08.2024 до суду надійшов відзив від Головного управління державної міграцйної служби України в Дніпропетровській області в особі відідлу № 3 у м. Дніпро, у якому відповідач заперечував проти задоволення позову та вказував на те, що строк звернення до суду із позовом позивачем пропущений, оскільки позивач просить суд скасувати рішення, датоване 06.05.2019, позов поданий до суду 01.08.2024, тобто позивач звернувся до суду з пропущенням шестимісячного строку звернення до суду, зазначеного в частині 2 статті 122 КАС України.

У відзиві відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, зазначив наступне. 06.02.2012 ОСОБА_1 подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, а саме громадянство російської федерації протягом двох років з моменту набуття громадянства України і подати до органу, що видав тимчасове посвідчення громадянина України документ про припинення громадянства російської федерації, виданий уповноваженим на те органом цієї держави. 07.02.2012 ГУ МВС України було прийняте рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» у відношенні ОСОБА_1 .

19.07.2012 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було оформлено тимчасове посвідчення громадянина України серії НОМЕР_5 , терміном дії до 07.05.2014.

03.04.2019 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДМС у Дніпропетровській області про видачу довідки про неналежність особи до громадянства України. Під час розгляду цієї заяви було встановлено, що позивач 07.05.2012 набув громадянство України, 19.07.2012 отримав тимчасове посвідчення громадянина України, строк якого закінчився 07.05.2014.

26.04.2019 Соборним РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області надіслано подання до ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про скасування рішення про оформлення набуття ОСОБА_1 громадянства України. 06.05.2019 начальником ГУ ДМС України в Дніпропетровській області було затверджено скасування рішення ВГІРФО ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 07.05.2012 про набуття позивачем громадянства України за територіальним походженням, оскільки ним не виконане зобов`язання припинити іноземне громадянство.

14.05.2019 Соборним РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області отримано довідку про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_1

16.05.2019 Соборним РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області було направлено лист позивачеві з повідомленням про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням. Підставою для скасування рішення є невиконання поданого зобов`язання про припинення іноземного громадянства, про що складено відповідну довідку № 2/19 від 06.05.2019. Також повідомлено, що для отримання довідки необхідно звернутися до Соборного РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області.

09.10.2024 Дніпропетровським окружним адміністративним судом було залишено позовну заяву без руху, запропоновано позивачу усунути недоліки позову протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали суду про залишення позову без руху шляхом надання суду заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

24.10.2024 представник позивача подав клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суд, в якому зазначив що про наявність оскаржуваного рішення від 06.05.2019 дізнався 11.06.2024, проте доказів цьому твердженню не навів.

28.10.2024 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду позивачу продовжено строк на усунення недоліків.

04.11.2024 від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків, у якій він зазначив, що підставою для пропуску строк звернення до адміністративного суду стала необізнаність позивача про наявність ухваленого стосовно нього рішення про скасування рішення ВГІРФО ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 07.05.2012 про набуття позивачем громадянства України за територіальним походженням, яке прийнято відповідачем 06.05.2019. Про наявність цього рішення позивач дізнався лише 11.06.2024 після того, як уповноваженою службовою особою Відділу № 3 у м. Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області прийнято рішення №15 про примусове видворення його з території України, з яким відповідача ознайомлено під особистий підпис 11.06.2024 та після чого розпочато судову процедуру видворення позивача за межі України.

05.11.2024 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду продовжено розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі відідлу № 3 у м. Дніпро про визнання протиправним та скасування рішення. Розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі відділу № 3 у м. Дніпро про визнання протиправним та скасування рішення суд вирішив проводити в порядку загального позовного провадження.

Позивач у судовому засіданні просив позов задовольнити. Зазначив, що народився на території України, постійно проживає у м. Дніпро, одружений, офіційно не працює. Про оскаржуване рішення дізнався 11.06.2024. Вважає, що має право на отримання громадянства України за походженням. Зазначив, що з моменту отримання тимчасового посвідчення громадянина України тричі намагався відмовитися від громадянства російської федерації, для чого відвідував консульство російської федерації у м. Харкові, проте або не міг потрапити на прийом, або отримував усні відмови. Письмово до консульства не звертався, докази звернення до консульства та особистої явки відсутні. Позивач вказує, що розуміє, що ним не виконаний обов`язок припинити іноземне громадянство, проте вважає, що це сталося через неналежну роботу консульства російської федерації у м. Харкові, окупацію АР Крим у 2014 році, а також через неналежну роботу органів ДМС, які не роз`яснювали йому порядок його дій. Чому не звертався до консульства письмово шляхом направлення листів позивач пояснити не зміг. Зауважив, що у 2024 році подав нотаріально засвідчену письмову заяву про відмову від громадянства російської федерації до посольства російської федерації у Республіці Молдова.

Представник позивача підтримав позицію, викладену у позові, зауважив, що у позивача відсутні інші законні шляхи набуття громадянства України, на яке він має безумовне право за територіальним походженням, окрім скасування у судовому порядку оскаржуваного рішення. Підтримав позицію позивача про неможливість виходу з громадянства російської федерації через об`єктивні причини - неналежна робота консульства та окупація російською федерацією АР Крим.

Представник відповідача заперечувала проти заявлених позовних вимог та просила відмовити у задоволенні позову повністю з підстав, вказаних у відзиві на позов. Зауважила, що наявні визначені законом процедури набуття позивачем громадянства України, оскільки позивач на цей час є громадянином російської федерації.

Доповівши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, судом встановлено наступне.

Судом досліджені наступні письмові докази:

- копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 (серія НОМЕР_1 , видане 07.06.1969), з якого вбачається, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Дніпропетровську;

- копію свідоцтва про восьмирічну освіту ОСОБА_1 (серія НОМЕР_6 , видане 09.06.1984), з якого вбачається, що він закінчив у 1984 році середню загальноосвітню трудову технічну школу № НОМЕР_7 у м. Дніпропетровську;

- копію атестата про середню освіту ОСОБА_1 (серія НОМЕР_3 , виданий 26.06.1986), з якого вбачається, що він закінчив у 1986 Київське суворівське воєнне училище;

- копію свідоцтва про шлюб (серія НОМЕР_8 , видане 20.08.2011), з якого вбачається укладення шлюбу між громадянином російської федерації ОСОБА_1 та громадянкою України ОСОБА_6 ;

- копію довідки № 124 від 27.10.2003 про те, що ОСОБА_1 був прийнятий на військовий облік в Бабушкінському військоматі 10.07.1995;

- копію свідоцтва про розірвання шлюбу (серія НОМЕР_9 , видане 08.07.2011), з якого вбачається, що ОСОБА_1 розірвав шлюб із ОСОБА_3 ;

- копію довідки генерального консульства російської федерації у м. Харкові № 826 від 01.10.2003 про те, що ОСОБА_1 не набував громадянство російське громадянство відповідно до закону «О гражданстве российской федерации» від 28.11.1991 № 1948/1 та не є громаднином російської федерації на підставі частини 1 статті 2 цього закону;

- копію паспорта громадянина російської федерації ОСОБА_1 , виданого 11.01.2011, дійсного до 11.01.2016;

- копію тимчасового посвідчення громадянина України ОСОБА_1 , виданого 19.07.2012, дійсного до 07.05.2014;

- копію довідки про неналежність особи до громадянства України від 15.04.2019, видану ОСОБА_1 , з якої вбачається, що він не належить до громадянства України відповідно до Закону України «Про громаднствоУкраїни»;

- копію послужного списку ОСОБА_1 , складеного 30.06.1990 ленінградським вищим загальновійськовим командним училищем;

- копію картки платника податків ОСОБА_1 , видану 27.06.2012.

- копію вступної те резолютивної частин рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.06.2024 у справі № 201/7045/24;

- копію вступної те резолютивної частин постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 11.07.2024 у справі № 201/7045/24;

- копію заяви ОСОБА_1 від 19.07.2024 до компетентних органів про відмову від громадянства російської федерації із проханням надати громадянство України, засвідчену ПНДМНО Занько Е.П. за реєстровим номером № 1297;

- копії потових чеків про відправлення рекомендованого листа до посольства російської федерації у Республіці Молдова;

- копію заяви ОСОБА_1 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням від 16.02.2012, яка містить відмітку про рішення оформити набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- копію зобов`язання припинити іноземне громадянство ОСОБА_1 від 16.02.2012;

- копію заяви ОСОБА_1 про видачу довідки, що він не є громадянином України, від 03.04.2019, у якій зазначено, що довідка необхідна для оформлення паспорта громадянина російської федерації на території України;

- копію звернення про підготовку подання про скасування рішення про набуття громадянства України ОСОБА_1 ;

- копію подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_1 від 06.05.2019, у якому міститься прийняте рішення - скасувати ВГІРФО ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 07.05.2012 про набуття позивачем громадянства України за територіальним походженням;

- копію довідки № 2/19 про наявність підстав для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням від 06.05.2019;

- копію довідки про неналежність особи до громадянства України від 15.04.2019, з якої вбачається, що ОСОБА_1 не належить до громадянства України;

- копію листа-повідомлення про скасування рішення про набуття позивачем громадянства України за територіальним походженням від 16.05.2019;

- копію протоколу про адміністративне правопорушення від 14.06.2022, з якого убачається, що позивач проживає в Україні без документів на право проживання, на протоколі міститься підпис позивача;

- копію постанови про накладання адміністративного стягнення від 14.06.2022 на позивача за вчинення адміністративного правопорушення - проживання в Україні без документів на право проживання, на постанові міститься підпис позивача та докази виконання постанови - сплати штрафу;

- копію рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця чи особи без громадянства від 14.06.2022 щодо ОСОБА_1 .

Проаналізувавши положення чинного законодавства та обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Щодо строку звернення до суду із цим позовом, судом встановлено, що докази того, що позивач ОСОБА_1 отримав рішення від 06.05.2019 про скасування рішення ФГІРФО ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 07.05.2012 про набуття ОСОБА_1 громадянства України за територіальним походженням не 11.06.2024 після ознайомлення його із рішенням про примусове видворення з території України, а раніше - відсутні. У судовому засіданні представник відповідача повідомила, що такі рішення надсилаються уповноваженим органом простими поштовими відправленнями, які не містять трекінгових номерів, докази направлення оскаржуваного рішення позивачеві відсутні. З викладеного можна дійти висновку про те, що позивачем строк звернення до суду не пропущений, докази протилежного у матеріалах справи відсутні.

Судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 народився у 1969 році в м. Дніпропетровську. У 1984 році закінчив середню загальноосвітню трудову політехнічну школу № 120 м. Дніпропетровська. У 1986 році позивач закінчив Київське суворовське військове училище. З 1986 року позивач навчався у Ленінградському вищому загальновійськовому командному училищі, у подальшому проходив військову службу у збройних силах Радянського Союзу , а після його розпаду - у збройних силах російської федерації. У 1995 році після закінчення проходження військової служби позивач повернувся до України, де проживає до цього часу. Після прибуття в Україну позивач став на військовий облік. З 1990 року по 1999 рік позивач перебував у шлюбі з громадянкою України ОСОБА_3 , має двох доньок 1992 року народження. З 20.08.2011 позивач перебуває у шлюбі з громадянкою України ОСОБА_4 .

11.01.2011 позивач отримав паспорт про належність до громадянства російської федерації серії НОМЕР_10 від 11.01.2011, дійсний до 11.01.2016.

06.02.2012 ОСОБА_1 подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, а саме громадянство російської федерації протягом двох років з моменту набуття громадянства України і подати до органу, що видав тимчасове посвідчення громадянина України документ про припинення громадянства російської федерації, виданий уповноваженим на те органом цієї держави.

07.02.2012 ГУ МВС України прийняте рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» у відношенні ОСОБА_1 .

19.07.2012 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було оформлено тимчасове посвідчення громадянина України серії НОМЕР_5 , терміном дії до 07.05.2014.

03.04.2019 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДМС у Дніпропетровській області про видачу довідки про неналежність особи до громадянства України.

Під час розгляду цієї заяви було встановлено, що позивач 07.05.2012 набув громадянство України, 19.07.2012 отримав тимчасове посвідчення громадянина України, строк якого закінчився 07.05.2014.

26.04.2019 Соборним РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області надіслано подання до ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про скасування рішення про оформлення набуття ОСОБА_1 громадянства України. 06.05.2019 начальником ГУ ДМС України в Дніпропетровській області було затверджено скасування рішення ВГІРФО ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 07.05.2012 про набуття позивачем громадянства України за територіальним походженням, оскільки ним не виконане зобов`язання припинити іноземне громадянство.

14.05.2019 Соборним РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області отримано довідку про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_1

16.05.2019 Соборним РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області було направлено лист позивачеві з повідомленням про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням. Підставою для скасування рішення є невиконання поданого зобов`язання про припинення іноземного громадянства, про що складено відповідну довідку № 2/19 від 06.05.2019. Також повідомлено, що для отримання довідки необхідно звернутися до Соборного РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області.

14.06.2022 ГУ ДМС України в Дніпропетровській області було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН № 003408 про порушення позивачем правил перебування іноземців на території України, а також винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн на підставі ч. 1 ст. 203 КУпАП за проживання без документів на право проживання в Україні. Постанова виконана позивачем шляхом сплати штрафу.

14.06.2022 ГУ ДМС України в Дніпропетровській області було прийнято рішення про примусове повернення громадянина російської федерації ОСОБА_1 до російської федерації з підстав порушення правил перебування іноземців на території України.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.08.2022 у справі № 932/3403/22 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни відмовлено.

11.06.2024 ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно громадянина російської федерації ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН №006311, яким зафіксовано порушення позивачем законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, постановою про накладання адміністративного стягнення серії ПН МДН № 006301 від 11.06.2024 на Позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн на підставі ч.2 ст.203 КУпАП.

11.06.2024 за фактом порушення строку перебування громадянином російської федерації ОСОБА_1 в Україні, уповноваженою службовою особою Відділу № 3 у м. Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області прийнято рішення №15 про примусове видворення його з території України, з яким відповідача ознайомлено під особистий підпис 11.06.2024.

Відділ № 3 у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області звернувся до суду з позовом по громадянина російської федерації ОСОБА_1 , у якому просив: затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ). ІНФОРМАЦІЯ_1 , для забезпечення видворення з території України, строком на шість місяців.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.06.2024 у задоволенні адміністративного позову про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення видворення за межі території України відмовлено. Застосовано до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 захід, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 289 КАС України у вигляді застави у розмірі п?ятдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб з покладенням обов?язків, передбачених ч. 4 ст. 289 КАС України, а саме: 1) прибувати до Відділу № 3 у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області кожного тижня у дні, визначені цим органом, для контролю та обліку його перебування; 2) не відлучатися з міста Дніпра без дозволу Відділу № 3 у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області; 3) невідкладно повідомляти Відділ № 3 у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про зміну свого місця проживання.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.07.2024 апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Відділу № 3 у місті Дніпрі задоволено частково. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.06.2024 у справі № 201/7045/24 скасовано в частині застосування до ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , заходу, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 289 КАС України у вигляді застави у розмірі п?ятдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб з покладенням обов??язків, передбачених ч. 4 ст. 289 КАС України. В іншій частині рішення залишено без змін.

Не погоджуючись із рішенням від 06.05.2019 про скасування рішення ФГІРФО ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 07.05.2012 про набуття ОСОБА_1 громадянства України за територіальним походженням, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Судом встановлено, що позивач не вчиняв жодних активних дій на виконання ним зобов`язання припинити іноземне громадянство у період з лютого 2012 року по 19.07.2024 (день складення позивачем заяви до компетентних органів про відмову від громадянства російської федерації із проханням надати громадянство України, засвідчену ПНДМНО Занько Е.П. за реєстровим номером № 1297 та направлення її до посольства російської федерації у Республіці Молдова).

Також судом встановлено відсутність непереборних об`єктивно існуючих обставин, які б перешкоджали позивачеві вчинити такі дії протягом вказаного періоду.

Суд не бере до уваги посилання позивача на неналежну роботу консульства російської федерації протягом тривалого часу, на окупацію частини території України з 2014 року, а також на неналежне консультування органів міграційної служби з питань дотримання міграційного законодавства як на обставини, що перешкодили йому виконати обов`язок, встановлений законом, оскільки такі обставини існували об`єктивно для невизначеного кола осіб, не були об`єктивно неподоланими та не мали критичного впливу конкретно на позивача.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 25 Конституції України визначає, що громадянин України не може бути позбавлений громадянства і права змінити громадянство.

Статтею 68 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначає Закон України "Про громадянство України" від 18.01.2001 № 2235-III (далі - Закон №2235).

Відповідно до статті 1 Закону №2235 громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону №2235, особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Згідно з положеннями статті 17 вказаного Закону громадянство України припиняється: 1) внаслідок виходу з громадянства України; 2) внаслідок втрати громадянства України; 3) за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону №2235, підставами для втрати громадянства України є, зокрема, 1) добровільне набуття громадянином України громадянства іншої держави, якщо на момент такого набуття він досяг повноліття; 2) набуття особою громадянства України на підставі статті 9 цього Закону внаслідок обману, свідомого подання неправдивих відомостей або фальшивих документів; 3) добровільний вступ на військову службу іншої держави, яка відповідно до законодавства цієї держави не є військовим обов`язком чи альтернативною (невійськовою) службою.

Відповідно до статті 21 Закону №2235, рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 7, 8, 10 - 13, 15 цього Закону внаслідок подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України, у тому числі невиконання зобов`язання, взятого особою у зобов`язанні припинити іноземне громадянство (підданство), в декларації про відмову від іноземного громадянства або в декларації про відсутність іноземного громадянства.

Не може бути скасовано рішення про оформлення набуття громадянства України стосовно особи, яка на момент прийняття такого рішення була неповнолітньою, недієздатною, крім випадків подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Суд встановив, що позивач 06.02.2012 взяв на себе зобов`язання припинити іноземне громадянство російської федерації протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України.

Відповідно до абзацу 12 статті 1 Закону №2235, зобов`язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України.

Отже, саме на позивача покладається обов`язок припинити іноземне громадянство та подати документ про припинення іноземного громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту набуття громадянства.

Відповідно до абзацу 16 статті 1 Закону №2235, декларація про відмову від іноземного громадянства - документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.

Отже, особа, яка набула громадянство України, має подати декларацію про відмову від іноземного громадянства. У разі подачі такої декларації документ про вихід із іноземного громадянства не вимагається, а на особу покладається обов`язок повернути національний паспортний документ до уповноваженого органу іноземної держави та не користуватися правами громадянина вказаної держави і не виконувати обов`язків, передбачених її законодавством для громадян цієї держави.

Указом Президента України від 27.03.2001 №215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок №215), яким визначено перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Згідно з пунктом 92 Порядку № 215 територіальні органи Державної міграційної служби України приймають рішення про оформлення набуття громадянства України:

за народженням; за територіальним походженням; внаслідок поновлення у громадянстві; внаслідок усиновлення; внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

До повноважень територіальних органів Державної міграційної служби України також належить скасування прийнятих ними рішень про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону.

Відповідно до пункту 96 Порядку №215 подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону, стосовно особи, яка проживає в Україні, готується територіальним підрозділом Державної міграційної служби України, до якого цією особою подавалися документи щодо оформлення набуття громадянства України.

Подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України разом із документами, передбаченими підпунктом "б" пункту 88 цього Порядку, надсилається до територіального органу Державної міграційної служби України.

Відповідно до підпункту "б" пункту 88 Порядку №215 для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону територіальними органами Державної міграційної служби України, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи, зокрема: документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка територіального органу Державної міграційної служби України, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина п`ята статті 8 та частина друга статті 10 Закону); інформація територіального органу Державної міграційної служби України про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (частина восьма статті 8 та частина сьома статті 10); інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (частини перша та друга статті 10 з урахуванням частини п`ятої статті 9 Закону; частина п`ята статті 10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону.

За приписами пункту 97 Порядку № 215 рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується керівником територіального органу Державної міграційної служби України або його заступником.

Повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у тижневий строк надсилається до територіального підрозділу Державної міграційної служби України, яким було внесено подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України.

Територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніш як у тижневий строк з дня одержання повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України повідомляє про це відповідну особу у письмовій формі із зазначенням причин скасування такого рішення.

З системного аналізу наведених правових норм суд дійшов висновку, що скасування рішення про оформлення набуття громадянства відбувається на підставі подання органів міграційної служби, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України та на підставі документів, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Тобто, необхідною та обов`язковою умовою для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону України "Про громадянство України" є встановлення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, факту набуття особою громадянства України шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Указані обставини повинні бути підтверджені відповідними документами, які свідчать, зокрема, про факт подання особою свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів. Крім того, встановленню підлягають також факти, підтверджуючі провину або злочинний намір, подачу завідомо хибних відомостей, обман заявника при отриманні ним паспорта громадянина України.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 14.11.2018 у справі № 820/1293/16, від 24.04.2019 у справі №2040/5642/18, від 19.12.2019 у справі №815/3575/15 та від 28.02.2020 у справі №520/4398/19.

Суд зазначає, що з матеріалів справи встановлено, що 07.05.2019 на підставі проведених перевірок ГУ ДМС у Дніпропетровській області прийнято рішення про оформлення набуття громадянства України громадянину російської федерації ОСОБА_1 за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 Закону №2235-ІІІ.

Відповідно до Пункту 117 Порядку №215 (в редакції чинній на час подання позивачем заяви про набуття громадянства), у разі прийняття щодо особи рішення про встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України або оформлення набуття громадянства України територіальний орган Державної міграційної служби України, дипломатичне представництво чи консульська установа України за місцем її проживання реєструють особу громадянином України.

Такій особі видається довідка про реєстрацію особи громадянином України, яка подається нею для одержання документів, що підтверджують громадянство України.

19.07.2012 на ім`я позивача було оформлено тимчасове посвідчення громадянина України серії НОМЕР_5 , строком дії до 07.05.2014 (тобто строком на 2 роки, період протягом якого особа повинна припинити іноземне громадянство та подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави до уповноваженого органу).

Отже, ОСОБА_1 повинен був припинити іноземне громадянство та подати документ про це виданий уповноваженим органом відповідної держави до ГУ ДМС у Дніпропетровській області у строк до 07.05.2014.

Статтею 17 Закону №2235-ІІІ, передбачено підстави припинення громадянства України. Так громадянство України припиняється: 1) внаслідок виходу з громадянства України; 2) внаслідок втрати громадянства України; 3) за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Судом враховано, що 19.12.2021 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про громадянство України» щодо спрощеного набуття громадянства України окремими категоріями осіб» від 14 грудня 2021 року № 1941-ІХ (далі - Закон № 1941-IX), яким, зокрема, змінено визначення незалежної причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) (стаття 1) та розширено підстави для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України (стаття 21).

Так, за новою редакцією статті 21 Закону України "Про громадянство України" рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 7, 8, 10-13, 15 цього Закону внаслідок подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України, у тому числі невиконання зобов`язання, взятого особою у зобов`язанні припинити іноземне громадянство (підданство), в декларації про відмову від іноземного громадянства або в декларації про відсутність іноземного громадянства.

Не може бути скасовано рішення про оформлення набуття громадянства України стосовно особи, яка на момент прийняття такого рішення була неповнолітньою, недієздатною, крім випадків подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

За новою редакцією статті 1 цього Закону незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури.

Тобто, на цей час редакція закону передбачає невиконання зобов`язання, взятого особою у зобов`язанні припинити іноземне громадянство (підданство), в декларації про відмову від іноземного громадянства або в декларації про відсутність іноземного громадянства як пряму підставу для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України.

Суд зазначає, що позивачем взагалі не вчинялося активних юридично значимих дій на виконання обов`язків щодо припинення іноземного громадянства або подання відповідної визначеної законом декларації протягом тривалого строку - з лютого 2012 року по теперішній час.

Згідно до положень абзацу 11 пункту 92 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, до повноважень територіальних органів Державної міграційної служби України також належить скасування прийнятих ними рішень про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону.

Положеннями пункту 88 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, передбачено, що для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону територіальними органами Державної міграційної служби України, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи:

а) подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України;

б) документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів; приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка територіального органу Державної міграційної служби України, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про - припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина п`ята статті 8 та частина друга статті 10 Закону); інформація територіального органу Державної міграційної служби України про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (частина восьма статті 8 та частина сьома статті 10); інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (частини перша та друга статті 10 з урахуванням частини п`ятої етапі 9 Закону; частина п`ята статті 10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону.

Відповідно до приписів пункту 96 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону, стосовно особи, яка проживає в Україні, готується територіальним підрозділом Державної міграційної служби України, до якого цією особою подавалися документи щодо оформлення набуття громадянства України.

Подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України разом із документами, передбаченими підпунктом "б" пункту 88 цього Порядку, надсилається до територіального органу Державної міграційної служби України.

Відповідно до положень пункту 97 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується керівником територіального органу Державної міграційної служби України або його заступником.

Повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у тижневий строк надсилається до територіального підрозділу Державної міграційної служби України, яким було внесено подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України.

Територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніш як у тижневий строк з дня одержання повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України повідомляє про це відповідну особу у письмовій формі із зазначенням причин скасування такого рішення.

Суд зазначає, що позивач набув громадянство України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про громадянство України".

В свою ж чергу, особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави. Вимога про взяття зобов`язання повернути паспорт іноземної держави не поширюється на осіб, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні (ст. 8 Закону №2235-ІІІ).

Отже, вказані чинні норми законодавства України покладають на особу обов`язок подати документ, виданий уповноваженим органом відповідної держави про зобов`язання припинити іноземне громадянство, протягом двох років з моменту реєстрації її громадянином України, а у разі неможливості отримання такого документа - подати декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Згідно з підпунктом 54 пункту 4 Положення про Міністерство закордонних справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.2016 № 281, Міністерство закордонних справ України відповідно до покладених на нього завдань, дипломатичними представництвами, консульськими установами іноземних держав, представництвами міжнародних організацій в Україні, а також дипломатичним корпусом, акредитованим в Україні.

Підпунктом 74 пункту 4 Положення № 281, МЗС відповідно до покладених на нього завдань затверджує зразки документів, які подаються для встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України.

При цьому, незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури (абз.13 ст. 1 Закону №2235-ІІІ).

Разом з тим, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що позивачем вчинялися необхідні дії щодо припинення громадянства російської федерації (звернення до відповідних органів та отримання відмови, не отримання відповіді).

Крім того, позивач не надав доказів повернення національного паспортного документа до уповноваженого органу іноземної держави. Вказаний обов`язок позивача передбачений ч.21 ст.9 Закону №2235.

Тож, згідно ч.21 ст.9 Закону №2235 особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави. Вимога про взяття зобов`язання повернути паспорт іноземної держави не поширюється на осіб, яких визнано біженцями або яким надано притулок в Україні.

Суд приходить до висновку, що позивач із будь-якими підтверджуючими документами про те, що з незалежних від неї причин він не зміг припинити громадянство російської федерації до відповідача не звертався, тому у відповідача були наявні підстави для скасування рішення про оформлення набуття громадянства за територіальним походженням.

Аналогічна позиція викладена у постанові від 30.06.2022 у справі №280/7910/20. Верховний Суд звернув увагу позивача на те, що якщо він і вважав наявність незалежної від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства, то повинен був у будь-який спосіб повідомити про це відповідача. Перебування позивача на території Республіки Кіпр з 29.09.2019 також не свідчить про наявність незалежних від позивача причин не отримання ним документа про припинення іноземного громадянства російської федерації. Відповідно до статті 5 Порядку № 215 заяву та інші документи з питань громадянства заявник подає особисто. За наявності поважних причин (хвороба заявника, стихійне лихо тощо) заява та інші документи з питань громадянства на прохання заявника можуть подаватися іншою особою або надсилатися поштою.

Натомість, відповідних доказів щодо звернення до відповідача задля припинення громадянства російської федерації позивачем або іншою особою, або направлення засобами поштового зв`язку, суду не надано.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку з урахуванням пасивної поведінки позивача та ігноруванням ним вимог чинного законодавства України, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем правомірно.

Згідно з ч.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставини, заявлений позивачем позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень.

Проте у цій справі суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, у зв`язку з чим відсутні підстави для відшкодування судових витрат, понесених позивачем.

Керуючись ст. 241-246, 255, 295 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі відідлу № 3 у м. Дніпро про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 27 грудня 2024 року.

Суддя К.І. Ремез