Справа № 361/10148/23
Суддя: Радзівіл А. Г.
Дата ухвалення: 2025-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/361/59/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2025 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі головуючої судді Радзівіл А.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора батальйону № 1 роти № 2 патрульної поліції в м.Київ управління патрульної поліції старшого лейтенанта Черниш Романа Миколайовича, Департаменту патрульної поліції про визнання незаконними дії, скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

13 листопада 2023 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 до інспектора батальйону № 1 роти № 2 патрульної поліції в м.Київ управління патрульної поліції старшого лейтенанта Черниш Романа Миколайовича, Департаменту патрульної поліції про визнання незаконними дії, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 8074014 від 04 листопада 2023 року.

Позивач свій позов обґрунтовує тим, що 04.11.2023 року приблизно о 05 год. 30 хвилин він керував транспортним засобом д.н.з. НОМЕР_1 у м.Києві та був зупинений на вул. Героїв Дніпра інспектором батальйону № 1 роти № 2 патрульної поліції в м.Київ управління патрульної поліції старшим лейтенантом Чернишем Романом Миколайовичем.

Позивач зазначає, що інспектор підійшов до нього, не представився. Одяг інспектора не відповідав затвердженому зразку, а саме на голові поліцейського був відсутній головний убор. Відповідач відмовився пред`явити своє службове посвідчення.

Позивач вважає, що інспектор порушив вимогу ст. 34 Конституції України, так як заборонив йому зафіксувати на відео зміст службового посвідчення. Розпочавши спілкування відповідач одразу висунув вимогу пред`явити посвідчення водія. Позивач зазначив, що він пред`явив посвідчення, однак не дав його поліцейському до рук. Після цього відповідач почав поводитись агресивно та продовжував висловлювати незаконну вимогу.

Позивач зазначив, що він вважає, що такими діями відповідач перевищив свої службові повноваження, тому закрився в своєму автомобілі і зателефонував на спецлінію 102, попросив оператора направити на місце події службу моніторингу.

До місця зупинки приїхав заступник командира роти ОСОБА_2 , в якій проходить службу відповідач, пред`явив службове посвідчення, яке на думку позивача має ознаки підроблення оскільки не відповідає затвердженому кабінетом міністрів зразку (Витяг з постанови кабінету міністрів №1137 від 27 грудня 2018 року про затвердження зразку бланку службового посвідчення додається), а згодом приїхав і сам командир роти не ім`я ОСОБА_3 , який також відмовився пред`явити своє службове посвідчення. Через деякий час командир роти на ім`я ОСОБА_3 пішов до службового автомобіля та надрукував там від імені відповідача оскаржувану постанову.

Позивач звертає увагу, що відповідач та будь-який інший присутній поліцейський не розглядав справу про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ПДР зазначене у оскаржуваній постанові, не ознайомив його з правами та обов`язками передбаченими законодавством та не виносив постанову серії ЕАТ №8074014 від 04.11.2023 року у його присутності. Відповідач лише зачитав зміст вже складено постанови та вручив йому винесену командиром роти Олександром постанову яку останній склав від імені відповідача.

Позивач зазначив, що відповідач також шантажем змусив його поставити підпис про ознайомлення із з правами та обов`язками оскільки він не видавав копію постанови.

Щодо правопорушення зазначеного у постанові серії БАТ № 8074014 від 04.11.2023 року, позивач зазначив, що номерний знак був освітлений і читався з 20 метрів. Натомість відповідачем не було належних чином проведено вимірювання відстані 20 метрів.

Щодо тверджень відповідача, що номерний знак не достатньо освітлений позивач наголосив, що відповідальність за ч.1 ст. 121-3 КУпАП настає лише коли має місце керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, ще перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака. Отже оскільки нормами цієї статті не затверджено граничні межі освітленості, обсягу освітленості тощо, та не зазначено яким приладом визначається достатність освітленості номерного знаку, а однозначно зазначено "неосвітленим", то і склад адміністративного правопорушення відсутній, оскільки поліцейський на відео яке додане позивачем до позовної заяви зазначив що номерний знак освітлений, але на його думку недостатньо освітлений.

17 листопада 2023 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г., прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

13 грудня 2023 року на адресу суду надійшов відзив поданий представником відповідача Департаменту патрульної служби у якому він просив у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача зазначає, що дії відповідача (інспектора) про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є правомірними, при цьому посилався на вимоги п. 1.1,1.9, 2.3., 2.9. "в", 30.2 ПДР України, а також на п.п.3, 11 ч. 1 ст. 23, п.2 ч. 1 ст. 32, ст. 40 ЗУ "Про Національну поліцію".

Представник зазначив, що 04.11.2023 року о 05 год 53 хв. під час патрулювання Оболонського району міста Києва екіпажем "РУБІН 501" в складі екіпажу (Черниш Р.М, Боцян А.Р) за адресою: вул. Героїв Дніпра, 41Б, м. Київ, вони помітили транспортний засіб MAN TGM 12 250, номерний знак НОМЕР_2 (надалі - ТЗ), котрий здійснив рух по зустрічному боці дороги, в подальшому був зупинений (00 сек. - 02 хв 00 сек. відеозапису)

Інспектор підійшов до позивача, належним чином представився (пред`явив для ознайомлення посвідчення), назвав причину зупинки, надав законну вимогу пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться впосвідченні водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб відповідно до абзацу частини другої статті 16 Закону України "Про дорожній рух" та п. п 2.4 ПДР.

На 05 хв. 40 сек. відеозапису позивач повідомляє Інспектора, щоб він зняв чохол з службового посвідчення, так як нічна пора доби і він не бачить змісту бо воно відблискує.

В ході спілкування Інспектора з Позивачем, останній нехтуючи законними вимогами працівників поліції, котрі повідомляли неодноразово про продавлення реєстраційних документі, всіляко намагався уникнути адміністративної відповідальності, а також зачиняв ліве бокове водійське вітрове скло (відеозапис 10 хв 30 сек.), так в діях позивача вбачався склад адміністративного правопорушення передбаченого ч 1 ст. 126 КУпАП.

На 11 хв. 50 сек. відеозапису прибув екіпаж "РУБІН 552" в складі заступника командира роти № 2 Костюков О.А (далі- заступник командира роти № 2) котрий представився, а також надав для ознайомлення службове посвідчення витягнувши його з чохла.

В ході спілкування заступника командира роти № 2 з позивачем, в ході якої позивачу було надано право написати заяву, скаргу на місці, але позивач даним правом не забажав скористатися.

На законну вимогу пред`явити документи для встановлення особи позивач категорично відмовлявся, та на запитання заступника командира роти № 2: як я можу до вас звертатись? Позивач повідомив: Громадянин.

На 19 хв. 10 сек. відеозапису прибув екіпаж "РУБІН 551" в складі командира роти №2 Ясура О.С (далі- командир роти № 2) котрий представився, запитав що трапилось у позивача.

Позивач забажав ознайомитись з службовим посвідченням командир роти № 2 та повідомив щоб командир роти № 2 витягнув посвідчення з чохла.

На 35 хв. 40 сек. відеозапису позивач забажав скористатись правовою допомогою фахівця в галузі права, на 36 хв. 20 сек. Інспектор роз`яснив ст. 63 Конституції України, та ст. 268 КУпАП. Також , в ході з`ясування обставин та встановлення особи правопорушника, було виявлено, що ТЗ яким керував позивач номерний знак неосвітлений та пошкоджений, що не дає змоги чітко прочитати номерний знак та є порушенням п. 2.9 (в) ПДР України, тому в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

18 грудня 2023 року позивач подав клопотання про винесення окремої ухвали для розгляду питання щодо притягнення інспектора ОСОБА_2 та командира роти Олександра із наведених у позові обставин.

Суд, вивчивши письмові докази у справі, встановив обставини у справі та виниклі правовідносини, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 01.11.2023 року серії ЕАТ № 8074014, зазначено, що 04 листопада 2023 року о 5 год. 53 хв. за адресою м. Київ, вул. Героїв Дніпра, 41б, водій керував транспортним засобом з неосвітленими номерним знаком та пошкодженим, що не дає змогу чітко прочитати номерний знак, чим порушив п.2.9. "в" ПДР - керування водієм т/з з номерним знаком повернутим чи неосвітленим.

Зазначено, що за вказане адміністративне правопорушення передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Відповідно п.2.9. "в" ПДРкерувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до ч. 1 ст. 121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення Керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У статті 7 КУпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Закон України "Про дорожній рух" регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до ст. 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР України).

Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Водночас, суд враховує, що положення ст. 251 КУпАП України закріплюють, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому суд вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до абзаців 1-2 ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до статті 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

У спірному випадку, на переконання суду, для підтвердження факту порушення позивачем пункту п.2.9. "в" ПДР України відповідач -1 в силу положень ст. 251 КпАП України мав би надати, зокрема, відеозапис правопорушення чи фіксацію правопорушення на прилад, технічний засіб, що має функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Проте, як вбачається з матеріалів справи будь-яких доказів, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП України, крім оскаржуваної постанови, відповідачами не надано.

Так, із наданого відеозапису вбачається, що номерний знак автомобіля яким керував ОСОБА_1 освітлений, зазначені на ньому як цифри, так і букви чітко зазначені, проглядаються та читаються.

Будь яких інших доказів про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 представником відповідача суду не надано.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У свою чергу саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Оскаржувана у цій справі постанова за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 та у постанові від 29.04.2020 у справі № 211/4667/16-а (2-а/211/26/17).

За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, враховуючи, що належними та допустимими доказами не підтверджується факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КпАП України, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог щодо наявності правових підстав для скасування оскаржуваної постанови і закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Оскільки, як вказано вище, не доведено наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, то відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 цього КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Розглянувши подану клопотання про винесення окремої ухвали, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Частиною 3 статті 249 КАС України визначено, що суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором.

У той же час, відповідно до частин 4-6 статті 249 КАС України в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання. Окрему ухвалу може бути винесено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанцій.

Тобто, окрема ухвала є способом реагування суду на випадки виявлення порушення законності та правопорядку, які не можуть бути усунені ним самостійно при вирішенні адміністративного спору з використанням передбачених адміністративним процесуальним законом засобів.

Окрема ухвала виноситься судом у зв`язку з виявленням під час судового розгляду порушення законності з боку, зокрема, суб`єкта владних повноважень, які не охоплюються предметом спору та не можуть бути усунені шляхом вирішення справи по суті.

При цьому, такі порушення мають негативно впливати на стан суб`єктивних прав та обов`язків особи в публічно-правових відносинах.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що окрема ухвала суду є одним із інструментів механізму стримувань і противаг, превенції вчинення порушень закону, які адміністративний суд не може самостійно усунути шляхом вжиття належних заходів.

З урахуванням наведеного, системний аналіз положень статті 249 КАС України однозначно та чітко свідчить про те, що постановлення судом окремої ухвали слід розглядати саме як право суду, а не як його обов`язок.

Вирішення питання про постановлення окремої ухвали віднесено на розсуд суду, та здійснюється ним з урахуванням, зокрема значущості та/або системного характеру допущених порушень, а також нагального характеру необхідності їх усунення для дієвого відновлення прав особи.

Розглянувши матеріали справи та подане позивачем клопотання у порядку статті 249 КАС України, суд не вбачає достатніх підстав для винесення окремої ухвали.

На підставі викладеного та керуючись cт. ст.ст. 72, 73, 77, 245, 246, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні клопотання про постановлення окремої ухвали - відмовити.

Позов ОСОБА_1 до інспектора батальйону № 1 роти № 2 патрульної поліції в м.Київ управління патрульної поліції старшого лейтенанта Черниш Романа Миколайовича, Департаменту патрульної поліції про визнання незаконними дії, скасування постанови про адміністративне правопорушення,- задовольнити частково.

Скасувати прийняту старшим інспектором лейтенантом поліції Управління патрульної поліції в м.Київ Черниш Романом Миколайовичем постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 8074014 від 04.11.2023 року складену відносно ОСОБА_1 за порушення вимог ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення за фактом притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ) на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в сумі 536 грн. 80 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Радзівіл А.Г.