Справа № 120/667/23
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2025-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/667/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Віятик Н.В.

Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

03 січня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

10.10.2024 заявник, ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Щавінського Костянтина Станіславовича, звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 21.10.2024 у задоволенні заяви представника позивача про винесення окремої ухвали в порядку ст. 383 КАС України у справі №120/667/23 - відмовлено.

Не погодившись із судовим рішенням представник позивача звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 21.10.2024 та визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо перерахунку та виплати пенсії позивачу, вчинених на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04.05.2023 у справі №120/667/23.

В обґрунтування вимог поданої заяви представник ОСОБА_1 вказує, що судом першої інстанції не враховано, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 09.01.2024 року у справі №120/14362/23 визнано протиправними дії Головного управління ПФУ у Вінницькій області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром з 01.03.2022 та зобов`язано виплачувати пенсію з урахуванням нарахованої індексації, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", без обмеження пенсії максимальним розміром та з урахуванням вже виплачених сум.

Отже, питання виплати пенсії позивачу без обмеження її максимальним розміром уже вирішувалося судом, рішення набуло законної сили і має преюдиційне значення у правовідносинах позивача з Головним управлінням ПФУ у Вінницькій області у питанні виплати пенсії, що проігноровано судом першої інстанції.

Крім цього, суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, з огляду на наступне.

Представник апелянта вказує, що відповідач, здійснюючи перерахунок пенсії, виходив з того, що частиною 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" встановлено обмеження розміру пенсії максимальним розміром. Про те, що пенсійним органом застосовано обмеження розміру пенсії позивача свідчить розрахунок із пенсійної справи.

Однак, відповідачем при цьому не враховано того, що з 20 грудня 2016 року втратили чинність положення частини 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а відтак відсутнє положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Таким чином, при виплаті позивачу пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" відсутні підстави для застосування обмеження такої виплати максимальним розміром.

Отже, на думку апелянта, ГУ ПФ України у Вінницькій області для належного виконання рішення Вінницького ОАС від 04.05.2023 року у справі № 120/667/23 має здійснити перерахунок і виплату пенсії з моменту її призначення, розмір якої станом на день її призначення з урахуванням відомостей у довідці військової частини НОМЕР_1 про розмір грошового забезпечення №523 від 01.09.2022, а також надалі здійснювати її виплату позивачу без обмеження максимального розміру.

З огляду на викладене, позивач вважає, що дії суб`єкта владних повноважень вчиненні на виконання рішення суду у справі № 120/667/23, які полягають у обмеженні пенсії позивача максимальним розміром, є протиправними та фактично створюють передумови для безпідставного породження нових судових спорів за участю позивача.

Враховуючи викладене апелянт зазначив, що висновки суду першої інстанції про належне виконання рішення Вінницького ОАС від 04.05.2023 у справі № 120/667/23 є невмотивованими та такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи, приписах чинного законодавства, зроблені без врахування рішення Вінницького ОАС від 09.01.2024 у справі №120/14362/23 та фактично створюють передумови для безпідставного породження нових судових спорів за участю позивача.

За наведених вище обставин представник апелянта вважає, що слід скасувати ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 21.10.2024 та визнати протиправними дії пенсійного органу щодо перерахунку та виплати пенсії позивачу, вчинених на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04.05.2023 у справі № 120/667/23, так як рішення залишається невиконаним.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04.05.2023 у справі №120/667/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити певні дії, адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії (з моменту її призначення) відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення, виданої військовою частиною НОМЕР_1 від 01.09.2022 №523.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 пенсію (з моменту її призначення) відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 01.09.2022 №523, з урахуванням раніше виплачених сум.

23.05.2024 до Вінницького окружного адміністративного суду надійшла заява адвоката Щавінського К.С. щодо встановлення судового контролю в порядку статті 383 КАС України, у якій представник позивача просить суд:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо перерахунку та виплати в заниженому розмірі пенсії ОСОБА_1 без урахування відомостей вказаних у довідці військової частини НОМЕР_1 від 01.09.2022 року №523 (посадовий оклад - 9 260,00 грн, оклад за військове звання - 1 910,00 грн, процентна надбавка за вислугу років 50% - 5 585,00 грн), вчинених на виконання рішення Вінницького ОАС від 04.05.2023 року у справі №120/667/23;

- постановити по даному факту окрему ухвалу для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, прав та інтересів позивача;

- встановити в окремій ухвалі термін для її виконання.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 29.05.2024 заяву позивача прийнято до розгляду, а відповідачу встановлено строк для надання суду письмових пояснень по суті поданої заяви.

31.05.2024 від відповідача надійшли письмові пояснення.

09.09.2024 Вінницьким окружним адміністративним судом винесено окрему ухвалу, якою визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо неналежного виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04.05.2023 у справі № 120/667/23. Окрему ухвалу направлено до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону (з урахуванням мотивувальної частини ухвали).

08.10.2024 представник Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надіслав пояснення щодо виконання вимог окремої ухвали. Зазначає, що на виконання рішення суду та з врахуванням висновків викладених в окремій ухвалі, Головним управлінням проведено перерахунок пенсії позивача з 30.03.2021 виходячи з грошового забезпечення вказаного у довідці військової частини НОМЕР_1 про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій для обчислення пенсії відповідно до статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та абзацу восьмого пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 (зі змінами), з урахуванням раніше виплачених сум.

Грошове забезпечення для обрахунку пенсії склало - 31411,07 грн. Внаслідок проведеного перерахунку, розмір пенсії ОСОБА_1 з 30.03.2021 склав - 24320,48 грн, з 01.01.2022 склав - 27910,91 грн, з 01.03.2022 склав - 27910,91 грн (виходячи з 70% від сум грошового забезпечення). Заборгованість за вказаним рішенням суду відсутня, оскільки питання виплати пенсії без її обмеження максимальним розміром не було вирішено у справі №120/667/23.

Таким чином, представник вважає, що Головним управлінням виконано вимоги окремої ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 09.09.2024 у справі №120/667/23 у повному обсязі.

10.10.2024 представник позивача подав заяву у порядку ст. 383 КАС України, у якій просить суд визнати протиправними дії ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо перерахунку та виплати в заниженому розмірі пенсії ОСОБА_1 , вчинених на виконання рішення Вінницького ОАС від 04.05.2023 у справі №120/667/23, в частині застосування обмеження виплати максимальним розміром.

Відмовляючи в задоволенні поданої заяви, суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору в межах справи №120/667/23 були вимоги позивача, зокрема, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 пенсію (з моменту її призначення) відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 01.09.2022 №523.

З огляду на зазначене вбачається, що відповідачем виконано рішення від 04.05.2023 у спосіб, визначений судом, тобто, шляхом проведення перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача.

Водночас, судом при розгляді даної справи не надавалась оцінка виплати пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром.

Відтак, зі встановлених обставин вбачається, що між позивачем та пенсійним органом виник новий спір, щодо правовідносин, які не мали місце на час винесення судом рішення від 04.05.2023 у справі №120/667/23.

З огляду на встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин норми ст. 383 КАС України, у зв`язку з чим заява про винесення окремої ухвали в порядку ст. 383 КАС України у справі №120/667/23 не підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України передбачена також приписами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Згідно частин 2, 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За змістом ч. 1 ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За положеннями частини 6 ст. 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Зазначені приписи чинного законодавства свідчать, що судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

При цьому, правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст. 383 КАС України можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

При цьому, в контексті розуміння вимог чинного законодавства дії/бездіяльність суб`єкта владних повноважень це активна або пасивна поведінка суб`єктів владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та/чи юридичних осіб.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).

За приписами ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

В рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року Європейський Суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

У справі "Сорінг проти Об`єднаного Королівства" від 07.07.1989 Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень-складовою права на справедливий судовий захист.

Таким чином, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Так, звертаючись до суду з заявою, поданою в порядку ст. 383 КАС України, представник апелянта вказує на те, що відповідачем при проведенні перерахунку пенсії застосовано обмеження такої виплати максимальним розміром.

Надаючи оцінку вказаним доводам апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04.05.2023 у справі №120/667/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 пенсію (з моменту її призначення) відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 01.09.2022 №523, з урахуванням раніше виплачених сум.

Як встановлено судом, на виконання окремої ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 09.09.2024 в даній справі, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі оновленої довідки військової частини НОМЕР_1 від 10.11.2022 №738 виходячи із сум грошового забезпечення: посадовий оклад - 9260,00 грн; оклад за військове звання - 1910,00 грн; процентна надбавка за вислугу років 50% - 5585,00 грн; середньомісячна сума додаткових видів ГЗ за 24 місяці - 14656,07 грн; всього - 31411,07 грн.

Зазначені розміри складових грошового забезпечення відповідають розмірам складових, визначених у довідці військової частини НОМЕР_1 від 01.09.2022 №523, що свідчить про виконання вимог ухвали суду від 09.09.2024 шляхом проведення перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача.

Тобто, надаючи оцінку викладеним обставинам в розрізі заявлених доводів апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що питання виплати пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром не було предметом спору в межах даної справи та не досліджувалось судом під час прийняття рішення від 04.05.2023.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції критично оцінює аргументи представника позивача щодо наявності підстав для визнання протиправними дій пенсійного органу щодо обмеження максимальним розміром пенсії при перерахунку пенсії на підставі рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04.05.2023 у справі №120/667/23.

При цьому, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що між позивачем та пенсійним органом виник новий спір, щодо правовідносин, які не мали місце на час винесення судом рішення від 04.05.2023 у справі №120/667/23.

З огляду на викладене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при постановлені оскаржуваної ухвали суд першої інстанцій правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Смілянець Е. С.