Справа № 602/1092/24
Суддя: Наумчук В. А.
Дата ухвалення: 2025-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 602/1092/24
Провадження № 2-а/602/4/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" січня 2025 р. м. Ланівці

Лановецький районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Наумчука В.А.,

за участі:

секретаря судового засідання Майхрук Н.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Старцуна М.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

До Лановецького районного суду Тернопільської області Позивач звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (далі по тексту - ГУНП або відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3413778 від 05.11.2024, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121-3 КУпАП.

Позивач вважає, що вказана постанова винесена незаконно, з грубим порушенням норм КУпАП, при відсутності події та складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121-3 КУпАП, доказів вчинення такого, працівником поліції не були повно та всебічно досліджені усі обставини справи про адміністративне правопорушення, зокрема йому не були роз`яснені права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та не оголошено зміст постанови.

Стверджує, що в його діях відсутня вина у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке його було притягнуто до відповідальності, оскільки автомобіль було передано йому власником правомірно разом з документами та номерним знаком, а той факт, що мала місце підробка ідентифікаційного номера кузова транспортного засобу, йому не було відомо. В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що на момент зупинки працівниками поліції він усвідомлював ту обставину, що керує автомобілем з номерним знаком, що не належить цьому транспортному засобу.

Як слідує з ухвали слідчого судді від 07.11.2024, яку він отримав 13.11.2024, по даному факту внесено відомості до ЄРДР за №0000106 від 05.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, щодо підробки ідентифікаційного номера кузова автомобіля марки «BMW» моделі «318І» з д.н.з. НОМЕР_1 , вилучені у нього свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на зазначений автомобіль належить на праві власності іншій особі, проводиться досудове розслідування, вину особи не встановлено і рішення у даному кримінальному провадженні не прийнято.

Просить спірну постанову визнати протиправною та скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позов, згідно з яким позов не визнає. Зазначає, що 05.11.2024 близько 09 год. 41 хв. по вул. Шандрука в с. Борсуки Кременецького району Тернопільської області позивач керував транспортним засобом марки «БМВ 3181», д.н.з. НОМЕР_1 , який не належить керованому ним автомобілю, чим порушив п. 2.9.в ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121-3 КУпАП. Поліцейськими під час патрулювання було виявлено автомобіль, який з вересня 2024 року перебував у розшуку. Тому ними було прийнято рішення про зупинку транспортного засобу марки «БМВ 3181», д.н.з. НОМЕР_1 .

Стверджує, що після встановлення особи позивача було розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення, під час якого заслухано усні пояснення позивача, останньому було детально пояснена причина зупинки, а також суть вчиненого ним правопорушення. Після дослідження усіх обставин справи працівником поліції було винесено на позивача постанову серії ЕНА №3413778 за ч.1 ст. 121-3 КУпАП, згідно з якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 1190 грн.

Факт здійсненого позивачем правопорушення, на думку відповідача, підтверджується фото та відеоматеріалами.

Просить відмовити у задоволенні позову через його безпідставність.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві.

Позивач додатково пояснив, що придбав автомобіль марки «БМВ 3181», д.н.з. НОМЕР_1 , у фізичної особи, яка передала йому автомобіль разом з номерними знаками та свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу. Продавець запевнив його, що жодних недоліків, у т.ч. щодо документів немає і можна у будь-який зручний час провести перереєстрацію цього транспортного засобу. Зазначений транспортний засіб експлуатувався ним більше року до моменту зупинки його поліцейськими 05.11.2024 у с. Борсуки Кременецького району Тернопільської області. Також, що близько року тому його притягували до адміністративної відповідальності працівники поліції за порушення ПДР (порушення правил зупинки, стоянки) у м. Ланівці. При цьому перевіряли документи, у т.ч. на даний автомобіль і жодних порушень не виявили. Вважає оскаржувану постанову незаконною, оскільки він не володів інформацією про те, що ідентифікаційний номер на автомобілі, який він придбав, може бути підроблений, а також у зв`язку з тим, що поліцейським була порушена процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення. Поліцейський йому не повідомив про те, яка саме справа розглядається відносно нього, у чому полягає порушення з його сторони, не роз`яснив йому права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копію роздрукованої постанови йому вручили та попросили підписати разом з іншими документами, які були складені працівниками поліції при огляді та вилученні автомобіля.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності у зв`язку із зайнятістю по службі.

Ухвалою суду від 25 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Постановлено справу розглядати за правилами спрощеного провадження з повідомленням учасників справи, з урахуванням положень параграфу 2 глави 11 КАС України. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 05 грудня 2024 року. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов не пізніше 04.12.2024.

Ухвалою суду від 05.12.2024 розгляд адміністративної справи відкладено за клопотанням представника позивача на 11 год. 00 хв. 03.01.2024.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень статті 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши та оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного наданого учасниками справи доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд встановив фактичні обставини справи, відповідні спірні правовідносини і дійшов наступних висновків.

Так, суд установив, що 05.11.2024 інспектором ВП №1 (м. Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ст. лейтенантом поліції Шмагальським Ю.П. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №3413778, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя м. Ланівці Кременецького району Тернопільської області притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 1190 грн за ч.1 ст.121-3 КУпАП (далі у тексті оскаржувана постанова або спірна постанова).

В оскаржуваній постанові зазначено, що 05.11.2024 о 09 год. 41 хв. у с. Борсуки на вул. Шандрука водій ОСОБА_1 керував автомобілем BMW 318I, р.н. НОМЕР_1 , належним ОСОБА_2 з номерним знаком, що не належить даному транспортному засобу, чим порушив п. 2.9.в ПДР керування водієм ТЗ з номерним знаком, що не відповідає вимогам стандартів.

Предметом позову у цій адміністративній справі є оскарження рішення суб`єкта владних повноважень (поліцейського) щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктами 3, 8, 11 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07 2015 №580-VIII (далі у тексті Закон №580) передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до пунктів 1-4 частини першої статті 35 Закону № 580 поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку.

Відповідно до положень статті 41 Закону України «Про дорожній рух» питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху (далі у тексті - ПДР) передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а згідно з п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до підпункту «в» пункту 2.9 ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Згідно зі статтею 222 КУпАП органи Національної поліції, серед іншого, розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху (зокрема, частина перша статті 121-3). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частина перша статті 121-3 КУпАП передбачає, що керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Оцінюючи правомірність рішення відповідача в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121-3 КУпАП, суд дійшов наступних висновків.

Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення виражається, в контексті розглядуваної справи, у формах:

- керування або експлуатація транспортного засобу з номерним знаком, що не належить цьому засобу;

- керування або експлуатація транспортного засобу з номерним знаком, що не відповідає встановленим зразкам або вимогам.

Належність номерного знаку певному транспортному засобу встановлюється під час державної реєстрації транспортного засобу уповноваженими органами МВС, що слідує з положень Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 (зі змінами і доповненнями).

Так, згідно зі змістом п. 16 згаданого Порядку на зареєстровані в уповноважених органах МВС транспортні засоби видаються свідоцтва про реєстрацію, присвоюється буквено-цифрова комбінація номерних знаків з їх видачею або без такої. Номерні знаки повинні відповідати вимогам, установленим МВС, та видаються: два номерні знаки - на автотранспортний засіб.

З викладеного вище вбачається, що належним транспортному засобу є той номерний знак, буквенно-цифрова комбінація якого відповідає інформації, зазначеній у свідоцтві про державну реєстрацію транспортного засобу, яке видане уповноваженим органом МВС.

При цьому, номерні знаки повинні відповідати установленим вимогам.

Вимоги до номерних знаків транспортних засобів, а також Єдині зразки номерних знаків транспортних засобів затверджені наказом МВС України № 166 від 02.03.2021.

Зазначені вимоги визначають, зокрема, габаритні розміри номерних знаків, кількість літер та цифр на знаках, колір поля знаків, літер, цифр та ребер жорсткості, наявність світлоповертальної плівки на знаках тощо.

Окрім того, обов`язковою ознакою складу адміністративного правопорушення є його суб`єктивна сторона, яка характеризується виною у формі умислу (ст. 10 КУпАП) або необережності (ст. 11 КУпАП).

З`ясування, серед іншого, тих обставин чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа в його вчиненні, є обов`язком органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, про що прямо вказано у ст. 280 КУпАП.

Як убачається зі спірної постанови позивачу ставиться у провину керування автомобілем з номерним знаком, що не належить даному транспортному засобу.

Суд не погоджується з висновками посадової особи, викладеними в оскаржуваній постанові, оскільки з огляду на викладене вище, склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121-3 КУпАП, передбачає усвідомлення особою тих обставин (серед іншого), що вона керує транспортним засобом з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам. Суд вважає, що можна було б стверджувати про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 121-3 КУпАП, у випадку, якщо б у пред`явленому водієм свідоцтві про державну реєстрацію транспортного засобу інформація про номерний знак не відповідала номерному знаку, встановленому на транспортному засобі, чи такий номерний знак не відповідав би встановленим зразкам або вимогам (зокрема, щодо габаритних розмірів, кількості літер та цифр на знаках, кольору поля знаків, літер, цифр та ребер жорсткості, наявності світлоповертальної плівки на знаках тощо.), або ж якби були достатні дані, що вказували б на те, що водій усвідомлював той факт, що він керує транспортним засобом не зареєстрованим у встановленому порядку, тобто з номерними знаками, які не були видані цьому транспортному засобу у встановленому законом порядку (без свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу чи з підробленим свідоцтвом).

Однак, з матеріалів справи убачається, що у позивача під час зупинки його працівниками поліції було свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інформація про номерний знак у якому відповідає номерному знаку, який був фактично присутній на транспортному засобі. Доказів того, що цей номерний знак не відповідає встановленим зразкам або вимогам, спірна постанова не містить, і таких доказів суду надано не було.

При цьому, суд звертає увагу на те, що у спірній постанові формулювання об`єктивної сторони адміністративного правопорушення «керував автомобілем з номерним знаком, що не належить даному транспортному засобу» не відповідає формулюванню порушення ПДР «керування водієм ТЗ з номерним знаком, що не відповідає вимогам стандартів», що за своїм юридичним змістом є різними складами правопорушення.

Наведене унеможливлює достеменно встановити, за яке ж саме правопорушення було притягнуто до адміністративної відповідальності позивача, що свідчить про недоліки, допущені посадовою особою при складанні оскаржуваної постанови.

Разом з тим, матеріалами справи не підтверджується наявність жодної з наведених вище обставин, які були б установлені посадовою особою при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Також, як слідує із матеріалів справи, у пред`явленому водієм поліцейському свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу запис про номер шасі (кузова) відповідав цифрам та літерам ідентифікаційного номера, який містився на кузові автомобіля.

У зв`язку з наявністю підозри щодо підробки ідентифікаційного номера кузова, яка виникла внаслідок наявної у працівників поліції інформації про перебування у розшуку цього автомобіля як можливого «двійника», ними була викликана слідчо-оперативна група для фіксації можливого кримінального правопорушення та прийняття відповідного рішення згідно вимог КПК України.

Так, зі змісту ухвали слідчого судді Лановецького районного суду від 07.11.2024 по справі № 602/1059/24, постановленої за результатами розгляду клопотання прокурора Лановецького відділу Кременецької окружної прокуратури про накладення арешту на майно, копію якої додано позивачем до позовної заяви, убачається, що 05.11.2024 близько 10:00 год. в с. Борсуки Кременецького району Тернопільської області екіпажем поліції ГРПП ВП № 1 (м. Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області, під час перевірки доментів ОСОБА_1 , жителя м. Ланівці Кременецького району Тернопільської, який керував автомобілем марки «BMW» моделі «318I» з номерним знаком НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 виявлено підробку ідентифікаційного номера кузова в транспортному засобі. Наведені відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000106 від 05.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України (знищення, підробка або заміна номерів вузлів та агрегатів транспортного засобу).

Суд однак зауважує, що на момент складання спірної постанови факти підроблення ідентифікаційного номера кузова автомобіля, яким керував позивач, та/або свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу не були встановлені у передбаченому законом порядку, як і не була встановлена вина позивача, у вчиненні відповідного правопорушення. У суду на момент розгляду цієї справи немає також інформації про те, що наведені обставини є встановленими у межах відповідного кримінального провадження.

З огляду на це, висновок посадової особи, яка винесла оскаржувану постанову, про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121-3 КУпАП, а саме про керування або експлуатацію транспортного засобу з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, - є передчасним, оскільки не встановлений на основі достатніх доказів.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП визначає обставини, що підлягають з`ясуванню органом (посадовою особою) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі обставини орган (посадова особа) встановлює у визначеному законом порядку на основі доказів у справі про адміністративне правопорушення, перелічених у ст. 251 КУпАП.

Зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Зазначена вище правова позиція була сформульована у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" та у подальшому знайшла своє відображення у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, зокрема від 29.04.2020 у справі №161/5372/17, від 29.04.2020 у справі №211/4667/16-а(2-а/211/26/17), від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а.

Втім, оскаржувана постанова зазначеним вимогам не відповідає.

Як убачається зі змісту досліджених у судовому засіданні відеофайлів, записаних бодікамерою поліцейського, доданих відповідачем до відзиву на позов, позивач пояснював поліцейському на місці зупинки транспортного засобу, що придбав зазначений автомобіль у третьої особи, разом з номерними знаками та документами. Ураховуючи те, що він не володіє спеціальними знаннями у сфері криміналістики, а продавець запевнив його у тому, що автомобіль та документи на нього недоліків не мають, зокрема щодо реєстрації/перереєстрації, то позивач не мав, до моменту його зупинки поліцейським 05.11.2024 у с. Борсуки Кременецького району Тернопільської області, жодних сумнівів у тому, що володіє та експлуатує транспортний засіб правомірно.

Однак, посадова особа, яка склала спірну постанову, не зазначила мотивів відхилення суттєвих та доречних доводів, висловлених позивачем.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, беззаперечних доказів вини позивача у вчиненні правопорушення, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, відповідачем надано не було.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, є недоведеним.

Відтак, суд дійшов висновку про відсутність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121-3 КУпАП, що свідчить про невідповідність оскаржуваної постанови вимогам закону та є підставою для її скасування.

Також суд зауважує, що аргументи позивача про порушення процедури розгляду поліцейським справи про адміністративне правопорушення під час складання оскаржуваної постанови не були спростовані відповідачем під час розгляду цієї справи у суді.

Так, на відеозаписах бодікамери поліцейського, наданих відповідачем, взагалі не відображено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача, передбачену ст. 279 КУпАП (у т.ч. оголошення посадовою особою, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснення особі, яка бере участь у розгляді справи, її прав і обов`язків).

На копії оскаржуваної постанови, доданої позивачем до позовної заяви, у графі «8.Права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП мені роз`яснено» відсутній підпис позивача.

Належних і допустимих доказів, які б спростовували наведені аргументи позивача, відповідачем не надано.

Відтак, з урахуванням положень ст. 77 КАС України, суд дійшов висновку про те, що відповідачем (посадовою особою) порушена передбачена законом процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення при складанні оскаржуваної постанови.

Отже, з урахуванням викладеного вище суд вважає, що рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнято суб`єктом владних повноважень (поліцейським) з недотриманням вимог частини другої статті 2 КАС України (п.1 ч.2 ст. 2 КАС України) у зв`язку з чим були порушені права та інтереси позивача.

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зважаючи на встановлені судом обставини, оспорювану постанову, яка не відповідає вимогам закону, слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною ч. 1 ст. 121-3 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Згідно зі ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно зі ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з цим позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 605 грн 60 коп., що підтверджується квитанцією від 22.11.2024, оригінал якої міститься у матеріалах справи.

Відтак, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору по справі.

Керуючись статтями 2, 77, 241-243, 246, 250, 255, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити повністю.

2. Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3413778 від 05.11.2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн за ч.1 ст.121-3 КУпАП - скасувати.

3. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, місцезнаходження - вул. Валова, 11, м. Тернопіль, 46001, код ЄДР 40108720.

Суддя: В. А. Наумчук