Справа № 300/3331/24
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2025-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" січня 2025 р. справа № 300/3331/24

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі:

судді Біньковської Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, відповідно до змісту якого, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить: визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 27.03.2024 №56 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди роботи з 01.09.1981 по 16.08.1982, з 01.08.1988 по 30.07.1989, з 21.07.1989 по 16,12.1995, з 17.03.1996 по 16.12.1996, з 16.12.1996 по 26.03.1998 і з 27.03.1998 по 20.03.2009; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву та призначити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня подачі первинної заяви - 05.03.2024; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області нарахувати та виплачувати пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня подачі первинної заяви - 05.03.2024.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що пенсійним органом протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком. Стверджує, що розбіжність у написанні її імені не може слугувати підставою для позбавлення права на належне пенсійне забезпечення, позаяк не є суттєвою, крім того зазначене російською мовою ім`я як ОСОБА_1 (рос. мовою) відповідає варіанту імені українською мовою вказаного на першій сторінці паспорта « ОСОБА_1 » (укр. мовою). Позивач також зазначає, що в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 06.09.1981 на першій сторінці зазначено прізвище, ім`я та по батькові « ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 », а на другій сторінці паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , заповненій російською мовою, зазначено, що він виданий на ім`я « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Вважає, що не зобов`язана звертатися до суду для встановлення факту приналежності трудової книжки, оскільки наявність розбіжностей у написанні імені жодним чином не впливає на можливість зарахувати спірні періоди до страхового стажу, бо мова йде про одну й ту ж особу, а формальні неточності в документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист. У всіх інших правовстановлюючих документах ім`я позивача також вказано як « ОСОБА_1 », що підтверджується копіями паспорта громадянина України НОМЕР_2 , картки платника податків, свідоцтва про народження НОМЕР_3 , свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_4 , диплому серія НОМЕР_5 , військового квитка НОМЕР_6 , посвідчення особи, яка проживає на території гірського населеного пункту серія 2 НОМЕР_7 , свідоцтва про народження дітей серія НОМЕР_8 та серія НОМЕР_9 . Просить позов задовольнити.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області скористалось правом подання відзиву на позов, в якому стосовно задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховані періоди роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки встановлено невідповідність зазначення ім`я ОСОБА_1 (рос. мов.), тоді як згідно паспорта позивача ОСОБА_1 (рос. мов.), а також період роботи з 21.07.1989 по 16.12.1995 згідно наданої довідки № 6, оскільки в справі наявні первинні документи за зазначений період, які містять також невідповідність ім`я ОСОБА_1 (рос. мов.) (згідно паспорта позивача ОСОБА_1 (рос. мов.). До заяви про призначення пенсії відповідного рішення про встановлення юридичного факту позивачем не надано. Також зазначає, що в рішенні про відмову у призначенні пенсії розраховано страховий стаж позивача, який склав 17 років 9 місяців 9 днів, що є недостатнім для призначення пенсії. Просить в задоволенні позову відмовити (а.с.72).

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у відзиві на позов також стосовно задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що із трудової книжки серії НОМЕР_1 із датою заповнення 06.09.1981 слідує, що на титульному аркуші трудової книжки ім`я вказано « ОСОБА_1 », однак згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 на 2 сторінці ім`я на російській мові значиться « ОСОБА_1 ». Позивачем надано довідку №6 від 06.03.2024 в якій зазначено, що ОСОБА_1 дійсно працювала в Гусятинському санаторїї-профілакторії "Збруч" з 21.07.1989 по 16.12.1995, що не відповідає паспортним даним згідно яких позивач значиться як " ОСОБА_3 ", а тому така довідка не може враховуватись при призначенні пенсії за віком. Вважає, що позивачу необхідно звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності довідки №6 від 06.03.2024, виданої Державним підприємством "Санаторій "Збруч", в порядку цивільного судочинства. Просить в задоволенні позову відмовити (а.с.40).

Позивач скористалася правом подання відповіді на відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якій не погоджується із доводами пенсійного органу з підстав, аналогічних позовній заяві (а.с.54).

Заяв про розгляд справи з викликом сторін суду не надходило. У відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами.

Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.

ОСОБА_1 20.03.2024 у віці 60 років звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.108).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 27.03.2024 №56 ОСОБА_1 відмовлено в призначені пенсії за віком. Зазначено, що до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки встановлено невідповідність зазначення ім`я ОСОБА_1 (рос. мов.), тоді як згідно паспорта заявниця ОСОБА_1 (рос. мов.), а також період роботи з 21.07.1989 по 16.12.1995 згідно наданої довідки № 6, оскільки в справі наявні первинні документи за зазначений період, які містять також невідповідність ім`я ОСОБА_1 (рос. мов.) (згідно паспорта заявниці Заряна (рос. мов.). Вказано, що страховий стаж позивача становить 17 років 09 місяців 9 днів (а.с.119).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі також - Закон №1058-IV, в редакції станом на час спірних правовідносин).

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Пенсійний орган зазначає про наявність у позивача на час звернення із заявою про призначення пенсії 17 років 09 місяців 09 днів страхового стажу.

За змістом абзацу 1 частини 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-IV).

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (надалі також - Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно із статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (надалі також - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Пунктом 3 вказаного Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження стажу роботи приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637.

20.06.1974 постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань № 162 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях (надалі також - Інструкція №162, яка діяла станом на 06.09.1981).

Відповідно до абзацу 1 пункту 1.1. Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Згідно з абзацами першим, другим, четвертим пункту 2.2. Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження.

Пунктом 8 Інструкції №162 визначено, що контроль за дотриманням порядку ведення трудових книжок здійснюється у порядку, передбаченому постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 06.09.1973 №656 "Про трудові книжки робочих та службовців". Згідно із пунктом 1.4 Інструкції №162 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, також регулюються указаною вище постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 06.09.1973 №656 та Інструкцією №162.

У відповідності до пункту 18 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 06.09.1973 №656 "Про трудові книжки робочих та службовців" відповідальність за організацію роботи з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне і правильне заповнення трудових книжок, їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена особа, визначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.

Аналогічні вимоги містить також Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993 (надалі також - Інструкція №58).

Згідно пункту 1.1. цієї Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу,звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (п.п.2.2 Інструкції №58).

За приписами пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 "Про трудові книжки працівників" (відповідно до якої прийнято Інструкцію №58), відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Суд зауважує, що спірні періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 06.09.1981 позивача не було зараховано до страхового стажу через невідповідність зазначення імені російською мовою в трудовій книжці (« ОСОБА_1 ») і даним паспорта громадянина України російською мовою (« ОСОБА_1 »).

На першій сторінці світлокопії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 у графі «прізвище, ім`я, по-батькові» зазначено ОСОБА_1 , а на другій сторінці вказано (російською мовою) - « ОСОБА_3 » (а.с.9).

На титульному аркуші трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 06.09.1981 в рядках: "прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження вказано (мовою оригіналу): " ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 " (а.с.97). На вказаному титульному аркуші трудової книжки позивача міститься відтиск печатки Тернопільського міськ-побуткомбінату».

Згідно записів №№1 - 20 трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 06.09.1981 позивач з 01.09.1981 по 16.08.1982 працювала в «Тернопільскому міськ-побуткомбінаті; з 01.09.1982 по 01.07.1988 навчалася в Тернопільському медінституті; з 01.08.1988 по 30.07.1989 - працювала на посаді інтерна в Тернопільському роддомі; з 21.07.1989 по 16.12.1995 працювала в Гусятинському санаторії - профілакторії «Збруч»; з 17.03.1996 по 16.12.1996 отримувала допомого по безробіттю; з 16.12.1996 по 26.03.1998 працювала в ТОВ «Техо» Лтд, з 27.03.1998 по 20.03.2009 позивачка працювала в Тернопільській міськлікарні №1 (01.01.1999 міськлікарня №1 реорганізована в міськлікарню №3).

В трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 06.09.1981 містяться записи щодо трудової діяльності з покликанням на первинні документи для внесення записів. Записи трудової книжки читабельні та зрозумілі, між собою пов`язані хронологічно, містять реквізити наказів (їх дату та номер) про призначення на посаду та звільнення з посади; записи засвідчені печатками.

Згідно розрахунку страхового стажу період навчання позивача з 01.09.1982 по 24.06.1988 зараховано до її стажу. За змістом прохальної частини позову період навчання в Тернопільському медінституті (записи №№ 5 - 6 трудової книжки позивача) не є спірним.

В довідці ДП «Санаторій Збруч» за №6 від 06.03.2024 ОСОБА_1 дійсно працювала в Гусятинському санаторії-профілакторії «Збруч» з 21.07.1989 по 16.12.1995 (а.с.87).

До вказаної довідки долучено копії наказу (розпорядження) про прийом на роботу ОСОБА_1 за №61 від 21.07.1989, а також книгу обліку звільнених працівників апарату, яка містить запис під номером 36 про звільнення 15.12.1995 ОСОБА_1 , 1964 року народження з даною звільнення 16.12.1995 (а.с.91, 110).

Згідно запису №12 трудової книжки позивача, остання звільнена з роботи із Гусятинського санаторію-профілакторію «Збруч» 16.12.1995 на підставі наказу №36 від 15.12.1995.

Суд зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, зокрема за неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки, іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Вказана правова позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду в постановах від 21.02.2018 у справі №687/975/17, від 04.07.2023 у справі №580/4012/19.

В спірному випадку зазначення в документах імені позивача ОСОБА_1 не може позбавляти права ОСОБА_1 на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею стажу. Право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки чи заповнення паспорта, а тому неправильний переклад імені в паспорті чи в трудовій книжці не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону №1788-ХІІ.

Суд зауважує, що в паспорті громадянина України на першій сторінці (української мовою) зазначено ім`я « ОСОБА_1 », в довідці виданій українським підприємством ДП «Санаторій Збруч» також вказано ім`я « ОСОБА_1 ».

Крім того, в дипломі серії НОМЕР_5 в рядку «цей диплом видано» зазначено - ОСОБА_1 , в рядку (російською мовою) «настояний диплом выдан» вказано - ОСОБА_1 .

Також в матеріалах пенсійної справи позивача наявна довідка КНП «Міська комунальна лікарня №3» Тернопільської міської ради №13 від 06.03.2024, в якій вказано, що « ОСОБА_1 » дійсно працювала в цій лікарні з 27.03.1998 по 20.03.2009 (а.с.89).

В спірному випадку пенсійний орган формально підійшов до виконання своїх обов`язків щодо вирішення питання призначення пенсії позивачу, без врахування в сукупності наявних в матеріалах заяви про призначення пенсії документів та безпідставно не взяв до уваги записи у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 06.09.1981 і відомості наданих довідок при розрахунку страхового стажу.

Відтак, пенсійний орган протиправно відмовив у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи позивача згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 06.09.1981, довідки ДП «Санаторій Збруч» під №6 від 06.03.2024 та інших наданих позивачем в підтвердження записів трудової книжки документів.

Підсумовуючи наведене вище суд виснує про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 27.03.2024 №56 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відтак, воно підлягає скасуванню.

При цьому суд зауважує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовило позивачу в призначенні пенсії за віком обмежившись обґрунтуванням невідповідності зазначення ім`я ОСОБА_1 (рос. мов.) в трудовій книжці та довідці відомостям у паспорті позивача, без оцінки конкретних періодів роботи, які вказані у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 06.09.1981 та наданих позивачем в підтвердження записів трудової книжки документів.

Враховуючи, що суд не може підміняти державний орган та приймати замість нього рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до дискреційних повноважень такого суб`єкта владних повноважень, зокрема й вираховувати страховий стаж, який дає право на пенсію, і надавати оцінку документам, яким не була надана оцінка пенсійним органом, суд виснує, що позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи з 01.09.1981 по 16.08.1982, з 01.08.1988 по 30.07.1989, з 21.07.1989 по 16,12.1995, з 17.03.1996 по 16.12.1996, з 16.12.1996 по 26.03.1998, з 27.03.1998 по 20.03.2009 та призначити позивачу пенсію за віком з 05.03.2024 задоволенню не підлягає.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2, абзацу 3 пункту 4.3 і пункту 4.10 Порядку 22-1, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Після призначення пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Із вказаного слідує, що після реєстрації 20.03.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області заяви ОСОБА_1 , органом пенсійного забезпечення, який її розглядав і вирішував за принципом екстериторіальності питання про наявність чи відсутність права на пенсію, в розумінні Порядку №22-1 є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Отже, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача від 20.03.2023 про призначення пенсії та прийняти відповідне рішення, із врахуванням встановлених обставин та викладених судом висновків у цьому рішенні суду.

Стосовно позовної вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області нарахувати та виплачувати позивачу пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня подачі первинної заяви 05.03.2024, суд зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ще не розглянуто заяву позивача від 20.03.2023 про призначення пенсії повторно та, як наслідок, не прийнято відповідне рішення, відтак спору щодо нарахування та виплати пенсії станом на час розгляду справи немає, а тому в задоволенні цієї вимоги, з огляду на її передчасність, слід відмовити.

За результатами розгляду цієї справи суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Згідно із частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., відтак підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір в сумі 605,60 грн. (50% задоволених позовних вимог). Доказів понесення інших судових витрат суду не надано.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 27.03.2024 №56.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.03.2024 про призначення пенсії за віком, врахувавши періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 06.09.1981 та відомостей доданих довідок, із врахуванням встановлених обставин та викладених судом висновків у цій справі.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_10 , АДРЕСА_1 ),

відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, вул. Набержна Перемоги, 26, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49000)

відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76018).

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.