Справа № 376/2629/24
Суддя: Коваленко О. М.
Дата ухвалення: 2024-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2629/24
Провадження № 2-а/376/25/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року Сквирський районний суд Київської області

в складі: Головуючого судді - Коваленка О.М.,

при секретарі - Таранчук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в м. Сквира Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ГУ НП в Київській області, третя особа: поліцейський УПП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП Ткаченко Ірина Ігорівна про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення Серія ЕНА №2899977,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Сквирського районного суду Київської області із даним позовом, в якому вказав, що 24.08.2024 року відносно нього поліцейським ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області Ткаченко Іриною Ігорівноюбуло складено постанову про накладення адміністративного стягнення ЕНА № 2899977, про визнання ОСОБА_1 винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 680 грн. Відповідно до постанови від 24.08.2024 року, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mersedes Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснював рух на транспортному засобі, у якого наявні сколки (тріщини) на лобовому склі в зоні склоочисників, чим порушив вимоги П.6.8.5 ДСТУ 3649:2010, чим порушив п. 31.1 ПДР керування водієм ТЗ, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені ч. 1 цієї статті, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП. Позивач зазначив, що при виїзді по вказаному маршруту даний автомобіль не мав жодних механічних несправностей, в тому числі тріснутого скла виявлено не було. Пошкодження лобового скла відбулось під час руху автомобіля на території по маршруту, внаслідок попадання каменю, що вилетів з-під коліс іншого автомобіля. Ці обставини Позивачем були повідомлені поліцейській, проте остання незважаючи на всі зауваження Позивача розпочала розгляд справи. Всі пояснення Позивача були проігноровані поліцейською та вони не були відображені в оскаржуваній постанові. Поліцейська склала та вручила Позивачу постанову відповідно до якої, останнього визнано винним у здійсненні правопорушення за ч.2 ст. 121 КУпАП та зобов`язано сплатити штраф у розмірі 680 грн. Працівник поліції не врахувала жодних пояснень Позивача, не опитала свідків події та не надала жодного доказу в частині порушення ПДР, за яке Позивача притягнуто до відповідальності.

Крім того, при складенні оскаржуваної постанови було допущено ряд порушень КУпАП та зокрема п.9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Зокрема, не повно описано обставин події, поліцейським не було враховано жодних зауважень, доводів, та заперечень Позивача, що не знайшло жодного відображення у постанові. Не враховано дій непереборної сили, внаслідок яких утворилось ушкодження, поліцейською також не враховано часу та місця утворення ушкодження (ремонтна ділянка дороги під час руху транспортного засобу).

Також суд звертає увагу, що постановою серії ЕНА № 2899977 від 24.08.2024 року Позивача притягнуто до відповідальності у зв`язку з тим, що на лобовому склі були тріщини в зоні склоочисника. Згідно п.6.8.5 ДСТУ 3649:2010 Національний стандарт України Колісні транспортні засоби «Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» на вітровому склі КТЗ не дозволено склоки чи тріщини в зоні роботи склоочисників. Вимоги ГОСТ 5727-88 «Скло безпечне для наземного транспортного засобу. Загальні технічні умови», не допускають наявність тріщин завдовжки більш як 50 см на вітровому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу. Так інспектором патрульної поліції в оскаржуваній постанові не вказано розміру тріщини на склі автомобіля. Доказів щодо встановлення дійсного розміру тріщини до постанови не додано. Поліцейською вказано, що тріщина знаходиться в зоні склоочисників. Крім того вказав, що єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є оскаржувана постанова по справі. В графі «до постанови додається» не зазначено жодних доказів на підтвердження порушення водієм прав дорожнього руху. Таким чином, будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП не надано, оскаржувана постанова винесена лише на припущеннях поліцейської. Натомість зазначено лише на який пристрій відбувалося фіксування події, що не відноситься до доказів. Поліцейська не надала оцінки доводам позивача, що ушкодження отримане під час руху транспортного засобу, та позивач за вказівкою керівництва їхав його ремонтувати.

Ухвалою суду від 30 серпня 2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Запропоновано відповідачу подати до суду та п. матеріали адміністративної справи на підставі яких винесено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 та матеріали адміністративної справи на підставі яких винесено оскаржувану постанову.

Враховуючи, що учасники справи будучи належним чином повідомленні про розгляд справи, із запереченнями щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на адресу суду не зверталися, відповідач у встановленні судом строки не подав відзив на позов, тому суд вважає за можливе провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

В силу вимог ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

24.08.2024 року відносно нього поліцейським ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області Ткаченко Іриною Ігорівноюбуло складено постанову про накладення адміністративного стягнення ЕНА № 2899977, про визнання ОСОБА_1 винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 680 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що від 24.08.2024 року, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mersedes Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснював рух на транспортному засобі, у якого наявні сколки (тріщини) на лобовому склі в зоні склоочисників, чим порушив вимоги П.6.8.5 ДСТУ 3649:2010, чим порушив п. 31.1 ПДР керування водієм ТЗ, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені ч. 1 цієї статті, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною п`ятою статті 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п. 31.1 ПДР технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до п.6.8.5 ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» на вітровому склі колісних транспортних засобів не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Частиною 1 ст.121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Згідно ч. 2 ст. 121 КУпАП передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до с. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, (частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно зі статтею 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з статтею 31 Закону України «Про національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

За приписами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами

Так, 26.04.2018 р. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 338/855/17, адміністративне провадження №К/9901/18195/18 (ЄДРСРУ № 73700356) вказав, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Окремо необхідно наголосити, що Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Також, Суд звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача. Вказана позиція відповідає Постанові Верховного суду від 13 лютого 2020 року в справі № 524/9716/16-а

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі N 524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі N 295/3099/17.

Отже, суд вважає, що відповідач не довів належними доказами факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , що здійснює перевезення пасажирів, в якого наявні сколи (тріщини) лобового скла в зоні роботи склоочисників, та відповідно порушення ним п. 6.8.5. ДСТУ 3649:2010 та порушення ним п. 31.1 ПДР.

Згідно Постанови Верховного суду від 15 травня 2019 в справі № 537/2088/17 факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності. З`ясування обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, яке позивачу поставлено за провину, буде неповним і поверховим, якщо не дослідити його в усіх аспектах.

За таких обставин суд вважає, що рішення відповідача суб`єкта владних повноважень під час накладення адміністративного стягнення щодо позивача прийнято в порушення вимог ст. 2 КАС України, що в свою чергу є підставою для скасування рішення відповідача і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст. 7, 9, ч.5 ст.121, 222, 250, 251, 280, 283, 284 КУпАП, ст. 2, 6, 9, 77, 139, 242-246, 250, 255, 262, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ГУ НП в Київській області, третя особа: поліцейський УПП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП Ткаченко Ірина Ігорівна про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення Серія ЕНА №2899977 - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ЕНА №2899977 винесену 24.08.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 680 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О.М. Коваленко