Справа № 440/3811/24
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2025-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/3811/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сич С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Полтавського окружного адміністративного суду через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області (надалі - ГУ ПФУ у Херсонській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (надалі - ГУ ПФУ в Сумській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (надалі - ГУ ПФУ в Харківській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - ГУ ПФУ в Полтавській області), у якій позивач просить:

1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №05 від 08.09.2023 про відмову у призначенні пенсії;

2) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №12 від 29.11.2023 про відмову у призначенні пенсії;

3) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №12 від 02.02.2024 про відмову у призначенні пенсії;

4) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, період роботи: з 09.11.1987 по 18.06.1989 на посаді "гірник підземний" у Шахті "Сєвєрная", з 05.08.1991 по 02.06.2000 на посадах "гірник підземний, прохідник, майстер-підривник" у Шахті "Сєвєрная"; з 12.09.2000 по 30.03.2009 на посаді "обрубувач зайнятий обробленням литва наждаком і ручним способом" у ПАТ "АвтоКраз", з 27.04.2012 по 22.12.2013 на посаді "плавильник металу та сплавів" у НВП "Фероліт" та призначити ОСОБА_1 з 01.09.2023 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувані рішення ГУ ПФУ в Херсонській області, ГУ ПФУ в Сумській області, ГУ ПФУ в Харківській області прийняті з порушенням вимог законодавства України, оскільки відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівників підприємства, організації. Зокрема, після 21.08.1992 робочі місця мають бути атестовані за умовами праці, проте, не проведення атестації робочих місць не може бути підставою для позбавлення громадян права на соціальний захист шляхом призначення пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Головним чинником для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є достатній стаж роботи в шкідливих умовах (до 20.08.1992 передбачений Списком № 1, після 21.08.1992 підтверджений атестацією робочого місця) та загальний стаж роботи. Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. № 461, передбачено серед іншого зайнятість на підземних роботах в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень (розділ I підрозділ 1). Таким чином, зайнятість позивача протягом повного робочого дня на підземних роботах належить до робіт з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці та відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. При цьому, статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. А відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/3811/24. Клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження задоволено. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Витребувано докази від Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та встановлено строк для їх надання до суду.

Відповідач ГУ ПФУ в Полтавській області подав до суду відзив на позовну заяву, що надійшов до суду 14.05.2024 /а.с. 48-50/, у якому зазначив, що за принципом екстериторіальності заяви позивача розглядалися ГУ ПФУ в Херсонській області, ГУ ПФУ в Сумській області та ГУ ПФУ в Харківській області. За результатами розгляду цих заяв прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу. Вказує, що ГУ ПФУ в Полтавській області вчинені всі необхідні дії відповідно до вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1.

Відповідач ГУ ПФУ в Херсонській області позов подав до суду відзив на позовну заяву, що надійшов до суду 28.05.2024 /а.с. 98-102/, у якому зазначив, що 01.09.2023 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058. На виконання вимог п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженого постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 р. №22-1 (далі - Порядок №22-1), зазначену заяву з доданими документами було відскановано та за принципом екстериторіальності, визначено структурний підрозділ органу, що приймає рішення про призначення або перерахунок пенсії. За принципом екстериторіальності вищезазначену заяву розглянуто ГУ ПФУ в Херсонській області. За результатами розгляду заяви позивача від 01.09.2023, Управлінням прийнято рішення №05 від 08.09.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058 у зв`язку з відсутністю належним чином документального підтвердження пільгового стажу. Під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії, ГУ ПФУ в Херсонській області з`ясовано, що страховий стаж ОСОБА_1 склав 30 років 03 місяці 14 днів. Вік позивача - 53 роки 11 місяців 4 дні. За результатами розгляду документів, доданих до заяви про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 від 01.09.2023 позивачу до пільгового стажу не зараховано: на підставі довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої Науково-виробничим підприємством "Фероліт" №948 від 25.08.2023 за період роботи з 27.04.2012 по 25.08.2023, оскільки в наданій довідці відсутній підпис відділ кадрів підприємства (довідка підписана табельником), що не відповідає вимогам додатку 5 та пункту 20 Порядку № 637; на підставі довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої Приватним акціонерним товариством "АвтоКраз" №47-52/86 від 16.08.2023 та архівної довідки виданої архівним відділом Приватного акціонерного підприємства "АвтоКраз" №159 від 28.03.2015 період роботи з 12.09.2000 по 30.03.2009, оскільки в наданих довідках наявна суміжна професія стропальщик, яка відсутня в Переліку посад згідно наданих атестацій та в даних реєстру застрахованих осіб прослідковується робота за сумісництвом у квітні 2004 року. До страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно військового квитка НОМЕР_1 від 27.06.1989 військову службу, оскільки дата народження заявника на першій сторінці нечитабельна. Необхідно підтвердити неврахований період проходження військової служби у відповідності з пунктом 6 Порядку 637. Зважаючи на викладене, позивачу для зарахування вищезазначених періодів до пільгового та страхового стажу роботи необхідно було надати підтверджуючі документи згідно Порядку №637.

Відповідачі ГУ ПФУ в Сумській області та ГУ ПФУ в Харківській області правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалися, хоча копію ухвали від 06 травня 2024 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у адміністративній справі доставлено до електронних кабінетів ГУ ПФУ в Сумській області та ГУ ПФУ в Харківській області 06 травня 2024 року о 19:20, що підтверджено довідками про доставку електронних листів /а.с. 46, зворот а.с. 46/.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

01.09.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 21/, звернувся до Управління ПФУ в м. Кременчуці ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 /а.с. 54-57/ та з пакетом документів, перелік яких вказано у розписці-повідомленні від 01.09.2023 №4892 /а.с. 56-57/.

Відповідно до положень пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1 (далі - Порядок №22-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

З урахуванням принципу екстериторіальності заяву ОСОБА_1 від 01.09.2023 та поданий пакет документів в електронному вигляді передано на розгляд до ГУ ПФУ в Херсонській області.

За результатами розгляду вказаної заяви ОСОБА_1 ГУ ПФУ в Херсонській області прийнято рішення №05 від 08.09.2023 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах згідно з пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону у зв`язку з відсутністю належним чином документального підтвердження пільгового стажу /а.с. 51-53/.

Вказане рішення вмотивовано тим, що вік заявника 53 роки 11 місяців 4 дні. Страховий стаж особи 30 років 3 місяці 14 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви:

- до пільгового стажу не зараховано на підставі довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній виданої Науково-виробничим підприємством "Фероліт" №948 від 25.08.2023 за період роботи з 27.04.2012 по 25.08.2023, оскільки в наданій довідці відсутній підпис відділ кадрів підприємства (довідка підписана табельником), що не відповідає вимогам додатку 5 та пункту 20 Порядку №637;

- до пільгового стажу не зараховано на підставі довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої Приватним акціонерним товариством "АвтоКраз" №47-52/86 від 16.08.2023 та архівної довідки виданої архівним відділом Приватного акціонерного підприємства "АвтоКраз" №159 від 28.03.2015 період роботи з 12.09.2000 по 30.03.2009, оскільки в наданих довідках наявна суміжна професія стропальщик, яка відсутня в Переліку посад згідно наданих атестацій та в даних реєстру застрахованих осіб прослідковується робота за сумісництвом у квітні 2004 року.

Відомості, зазначені в вищевказаних довідках про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах потребують перевірки щодо відповідності первинним документам, після буде розглянуто питання, щодо можливого зарахування зазначених періодів роботи до спеціального стажу при призначення пенсії за новою заявою;

- до страхового стажу не зараховано періоди роботи військової служби згідно військового квитка НОМЕР_1 від 27.06.1989, оскільки дата народження заявника на першій сторінці не читабельна. Необхідно підтвердити неврахований період проходження військової служби у відповідності з пунктом 6 Порядку 637.

24.11.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Кременчуцького об`єднаного управління ПФУ ГУПФУ в Полтавській області із заявою від 24.11.2023 за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 /а.с. 62-64/ та з пакетом документів, перелік яких вказано у розписці-повідомленні від 24.11.2023 №3870 /а.с. 64/.

З урахуванням принципу екстериторіальності заяву ОСОБА_1 від 24.11.2023 та поданий пакет документів в електронному вигляді передано на розгляд до ГУ ПФУ в Сумській області.

За результатами розгляду вказаної заяви ОСОБА_1 ГУ ПФУ в Сумській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 29.11.2023 №12 /а.с. 59-60/, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах згідно з пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Вказане рішення вмотивовано тим, що вік заявника - 54 роки. Страховий стаж особи - 32 роки 06 місяців 06 днів. Пільговий стаж особи - відсутній. Результати розгляду документів, доданих до заяви: За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди роботи. До пільгового стажу по Списку №1 не зараховано:

- період роботи з 12.09.2000 по 30.03.2009 згідно довідки виданої Приватним акціонерним товариством "АвтоКраз" від 16.08.2023 №47-52/86 та архівної довідки виданої архівним відділом Приватного акціонерного підприємства "АвтоКраз" від 28.03.2015 №159, оскільки в наданих довідках наявна суміжна професія стропальщик, яка відсутня в Переліку посад згідно наданих атестацій та в даних реєстру застрахованих осіб прослідковується робота за сумісництвом у квітні 2004 року та в підставі видачі наявне посилання по списку №1 розділу XI підрозділу 1а позиція 11.1а постанови КМУ від 16.01.2003 №36 - ливарне виробництво, а в трудовій книжці заявник з 01.10.2000 працював в агрегатному виробництві;

- період роботи з 27.04.2012 по 25.08.2023 згідно довідки виданої Науково-виробничим підприємством "Фероліт" від 2121.11.2023 №1335 у зв`язку з тим, що атестації робочих місць з шкідливими умовами праці згідно наказів від 28.05.2010 №333 та від 27.05.2015 №287 проведені по назвам структурних підрозділів, а в пільговій довідці та трудовій книжці не вказано назви структурних підрозділів, в яких працював заявник. За наданими документами право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058 заявник набуде після досягнення 63 років, тобто з 28.09.2032.

26.01.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Кременчуцького об`єднаного управління ПФУ ГУПФУ в Полтавській області із заявою за призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 /а.с. 68-70/ та з пакетом документів, перелік яких вказано у розписці-повідомленні від 26.01.2024 №363 /а.с. 70/.

З урахуванням принципу екстериторіальності заяву ОСОБА_1 від 26.01.2023 та поданий пакет документів в електронному вигляді передано на розгляд до ГУ ПФУ в Харківській області.

За результатами розгляду вказаної заяви ОСОБА_1 . ГУ ПФУ в Харківській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 02.02.2024 №12, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" /а.с. 65-67/.

Вказане рішення вмотивовано тим, що страховий стаж заявника становить: 25 років 01 місяців 10 днів. Страховий стаж заявника з урахуванням кратності + список № 1: 26 років 01 місяців 10 днів. Пільговий стаж за списком №1: 01 років 07 місяці 25 днів. Пільговий стаж за списком №2 з урахуванням стажу роботи за списком №1: 11 років 02 місяці 15 днів.

До загального страхового стажу не зарахований період роботи з 05.08.1991 по 02.06.2000 згідно трудової книжки від 09.11.1989 НОМЕР_2 у зв`язку з відсутністю найменування підприємства при прийнятті на роботу, що є порушенням вимог пункту 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 №58.

Страховий стаж з 01.01.1999 по 02.06.2000 зарахований згідно даних системи персоніфікованого обліку.

До пільгового стажу роботи не зараховані періоди роботи згідно пільгової довідки від 16.08.2023 №47-52/86 та акту перевірки обґрунтованості видачі довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 10.01.2024 №1600-0903-1/182(72), оскільки зазначеним актом не підтверджено відсутність суміжної професії. В наданих пільговій довідці від 16.08.2023 №47-52/86 та архівної довідки від 28.03.2015 №159 наявна суміжна професія стропальник, яка відсутня в Переліку посад згідно наданих атестацій та в даних реєстру застрахованих осіб прослідковується робота за сумісництвом у квітні 2004 року та в підставі видачі наявне посилання по списку № 1 розділу XI підрозділу 1а позиція 11.1а постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 - ливарне виробництво, а в трудовій книжці заявник з 01.10.2000 року працює в агрегатному виробництві.

Позивач не погодився з рішенням ГУ ПФУ в Харківській області від 02.02.2024 №12, рішенням ГУ ПФУ в Сумській області від 29.11.2023 №12, рішенням ГУ ПФУ в Херсонській області від 08.09.2023 №05, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом у цій справі.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним рішенню ГУ ПФУ в Харківській області від 02.02.2024 №12, рішенню ГУ ПФУ в Сумській області від 29.11.2023 №12, рішенню ГУ ПФУ в Херсонській області від 08.09.2023 №05, суд дійшов таких висновків.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено підстави для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року у справі № 1-р/2020 за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III „Прикінцеві положення" Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти „б"-„г" статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

Пунктом 2 цього Рішення визначено, що стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б"-„г" статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згідно з пунктом 3 Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року у справі №1-р/2020 застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б"-„г" статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: „На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам;

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам;...".

Отже, згідно з пунктом "а" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Водночас, згідно з пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017р. №2148-VIII на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині страхового стажу набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий стаж не менше 20 років, тоді як другий - не менше 25 років.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вперше у рішенні від 16.12.1974 у справі "Міллер проти Австрії", де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні "Гайгузус проти Австрії" від 16.09.1996, в якому зазначено, що якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Європейський Суд з прав людини в своєму рішенні "Великода проти України" від 03.06.2014 зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява №55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява №36900/03, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

У справі "Новік проти України" (18 грудня 2008 року) Суд зробив висновок, що "надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога "якості закону" у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для того, щоб виключити будь-який ризик свавілля".

Зважаючи на викладене вище та враховуючи рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. по справі "Щокін проти України" (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011р. по справі "Серков проти України" (Serkov v. Ukraine, заява №39766/05), суд вважає, що найбільш сприятливим для заявника є підхід, коли стаж роботи має бути встановлений на рівні найменшої величини, встановленої Законом, у даному випадку стаж роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на роботах, зазначених у пункті "а" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Слід зазначити, що у цих рішеннях зазначено, що, по-перше, національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі "якості" закону і не забезпечувало адекватного захисту осіб від свавільного втручання у права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування; по-третє, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу "якості закону". В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Таким чином, перевагу слід віддати саме тому Закону, який у застосуванні найбільш сприятливий для позивача, а саме, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах, як необхідний вік та стаж роботи, має застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020, та виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статті 8 Конституції України.

Таке застосування судом вказаних вище норм права усуває колізію в їх застосуванні у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 у зразковій справі №360/3611/20 зазначила, що оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України"). Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Вказаний правовий висновок, викладений у рішенні за результатами розгляду зразкової справи, підлягає обов`язковому врахуванню судом у даній справі в силу частини 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, відповідно до пункту "а" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: зокрема, чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

На час звернення позивача до відповідача із першою заявою за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 (01.09.2023), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 21/, досяг повних 53 років, а отже, позивач досяг віку 50 років, передбаченого пунктом "а" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", який дає право на призначення пенсії за віком, незалежно від місця останньої роботи.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV), страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Страховий стаж позивача становить не менше 20 років, що підтверджено відомостями пенсійної справи ОСОБА_1 та визнається відповідачами, зокрема, у наданих до суду розрахунках страхового стажу ОСОБА_1 форми РС-право /а.с. 58, 61, 71/.

При цьому суд зазначає, що за змістом частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до приписів частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

До 01.01.2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (надалі - Закон №1788-XII).

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, страховий стаж підтверджується записами у трудовій книжці, і лише у випадку їх відсутності встановлюється на підставі інших документів, перелік яких наведено вище, у тому числі виданих за місцем роботи та архівними установами, зокрема довідками, які містять відомості про періоди роботи.

У матеріалах справи міститься копія трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 , первинна дата заповнення 09.11.1989 /а.с. 15-16, 79-84/, в якій наявні наступні записи:

- 09.11.1987 - прийнятий учнем гірника підземного на шахту "Сєвєрная" (запис №1);

- 31.12.1987 - переведений гірником підземним 2 розряду (запис №2);

- 11.03.1988 - переведений гірником підземним 3 розряду (запис №3);

- 18.06.1989 - звільнений у зв`язку із призовом на військову службу ст. 36 КЗпП УРСР (запис №4);

- 05.08.1991 - прийнятий гірником підземним 3 розряду (запис №11);

- 19.08.1991 - 30.10.1991 - навчався професії гірника по ремонту гірничих виробок (запис №№12);

- 01.11.1991 - переведений гірником по ремонту гірничих виробок 3 розряду (запис №13);

- 03.07.1992 - переведений прохідником 5 розряду (запис №14);

- 15.04.1994 - переведений майстром-підривником 4 розряду (запис №15);

- 02.06.2000 - звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (запис №16);

- 07.08.2000 - прийнятий учнем обрубувача термообрубного відділу сталеливарної дільниці в агрегатному цеху робоче місце 62-64 Холдингової компанії "АвтоКраз" (запис №17);

- 12.09.2000 - присвоєно 2 розряд обрубувача, номер робочого місця №62-64 (запис №18);

- 01.10.2000 - переміщений обрубувачем 2 розряду, робоче місце 62-64 в сталеливарній дільниці агрегатного виробництва (запис №19);

- 16.11.2000 - присвоєна друга професія стропальщик 2 розряду (запис №20);

- 14.02.2001 - присвоєний 3 розряд обрубувача (запис №21);

- 19.10.2001 - присвоєна друга професія маляра 2 розряду (запис №22);

- 30.03.2009 - звільнений з роботи в Холдинговій компанії "АвтоКраз" за власним бажанням ст. 38 КЗпП України (запис №23);

- 22.03.2012 - прийнятий учнем плавильника металу та сплавів в НВП "Фероліт" (запис №24);

- 27.04.2012 - переведений плавильником металу та сплавів (запис №25);

- 23.12.2013 - переведений учнем газорізника (запис №26);

- 11.03.2014 - переведений газорізником (запис №27).

На час первинного заповнення трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 №162 (далі - Інструкція №162).

Відповідно до пункту 1.2 Інструкції №162 прийом на роботу без трудової книжки не допускається.

Згідно пунктів 2.2, 2.3 Інструкції №162 про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 Держкомпраці СРСР по праці і соціальним питанням заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції Інструкції №162 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 "Про трудові книжки робітників та службовців" та даною Інструкцією.

Відповідно до пункту 1 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 "Про трудові книжки робітників та службовців" встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 13 вказаної постанови визначено, що трудові книжки робітників та службовців при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.

При цьому, відповідно до пункту 18 вказаної постанови відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

Після 1993 порядок ведення трудових книжок врегульовувався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58).

З положень пунктів 1.1, 2.4 Інструкції №58 вбачається, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з пунктом 2.6 Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Відповідно до абзацу 2 пункту 6.1 Інструкції №58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Отже, з системного аналізу вказаних вище норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, викладену, зокрема, у постановах від 28 лютого 2018 року у справі № 428/7863/17 та від 16 квітня 2020 року у справі №159/4315/16-а про те, що певні недоліки в заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи організації, і не може мати негативні наслідки для особи, яка звернулася за пенсією.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

ЄСПЛ також наголошує на особливій важливості принципу "належного урядування", зокрема, у справі "Лелас проти Хорватії" (заява № 55555/08) - держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу" (пункт 74).

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповненням роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідачем ГУ ПФУ в Харківській області не надано до суду жодних доказів на спростування факту роботи позивача з 05.08.1991 по 02.06.2000.

Більш того, відомостями персоніфікованого обліку підтверджено, що протягом 1999 року та у січні-червні 2000 року позивач працював на шахті "Зоря" Виробничого об`єднання по видобутку вугілля "Сніжнеантрацит" /а.с. 88/.

З огляду на викладене вище, безпідставними є посилання відповідача ГУ ПФУ в Харківській області на недоліки, допущені роботодавцями при оформленні трудової книжки позивача від 09.11.1989 НОМЕР_2 при внесенні записів №№11-16.

Таким чином, ГУ ПФУ в Харківській області не зарахувавши до страхового стажу позивача період роботи з 05.08.1991 по 02.06.2000 згідно трудової книжки від 09.11.1989 НОМЕР_2 , діяло не в межах та не у спосіб визначений чинним законодавством.

При цьому, слід зазначити, що ГУ ПФУ в Херсонській області, як і ГУ ПФУ в Сумській області зарахували до страхового стажу позивача вказаний період роботи з 05.08.1991 по 02.06.2000, що підтверджено наявними у матеріалах справи розрахунками стажу ОСОБА_1 форми РС-право /а.с. 58, 61/.

Оскаржуване рішення ГУ ПФУ в Херсонській області, серед іншого, вмотивовано тим, що до страхового стажу не зараховано період військової служби згідно військового квитка НОМЕР_1 від 27.06.1989, оскільки дата народження заявника на першій сторінці не читабельна.

Разом з тим, військовий квиток НОМЕР_1 , виданий ОСОБА_1 27.06.1989, копія якого міститься у матеріалах справи /а.с. 85-86/, містить дату, місяць та рік його народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 (рос. 27 сентября 1969).

Відповідно до приписів пункту 6 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються, зокрема, військові квитки.

Відтак, ГУ ПФУ в Херсонській області безпідставно не зарахувало до страхового стажу позивача період військової служби з 27 червня 1989 року по 18 червня 1991 року на підставі військового квита НОМЕР_1 , виданого ОСОБА_1 27.06.1989.

При цьому, слід зазначити, що ГУ ПФУ в Харківській області, як і ГУ ПФУ в Сумській області зарахували до страхового стажу позивача вказаний період військової служби з 27 червня 1989 року по 18 червня 1991 року, що підтверджено наявними у матеріалах справи розрахунками стажу ОСОБА_1 форми РС-право /а.с. 61, 71/.

Позивач вважає, що розглядаючи його заяву про призначення пенсії від 01.09.2023 орган Пенсійного фонду України безпідставно не зараховував до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, періоди роботи: з 09.11.1987 по 18.06.1989, з 05.08.1991 по 02.06.2000, з 12.09.2000 по 30.03.2009 та з 27.04.2012 по 22.12.2013, внаслідок чого не призначив позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1 відповідно до пункту "а" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 01.09.2023 .

Відповідно до Списку №1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, затвердженого постановою Радою Міністрів СССР від 22.08.1956 №1173, до нього відносяться усі робітники, інженерно-технічні працівники та службовці, зайняті повний робочий день на підземних роботах з видобутку вугілля, руди, сланцю, нафти, озокериту, газу, графіту, азбесту, солі, слюди та інших рудних та нерудних копалин, у геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників та інших підземних споруд, а також усі працівники, зайняті повний робочий день під землею на обслуговуванні зазначених вище робітників та службовців (медперсонал підземних (здоровпунктів, працівники) підземного телефонного зв`язку тощо).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 (п. 1010100а розділу І "Гірничі роботи"), постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36 (пп. "а" підрозділу 1 розділу І "Гірничі роботи") та постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року №461 (п.1 Розділу І "Гірничі роботи") віднесено гірничі роботи і всіх робітників (працівників), зайнятих повний робочий день на підземних роботах до Списку 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Отже, необхідною умовою для зарахування періоду роботи до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, є саме зайнятість особи повний робочий день на підземних роботах.

Трудова книжка позивача НОМЕР_2 не містить відомостей про зайнятість повний робочий день на підземних роботах за періоди: з 09.11.1987 по 18.06.1989, з 05.08.1991 по 02.06.2000, з 12.09.2000 по 30.03.2009 та з 27.04.2012 по 22.12.2013.

Згідно з підпунктом 5 пункту 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1) (далі по тексту - Порядок №22-1, у редакції чинній на 01.09.2023), документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зокрема, довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видана підприємством, установою, організацією відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу (у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктами 1-6, 8 частини другої, частиною третьою статті 114 Закону та пунктом 23 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону). У разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника пільговий стаж підтверджується комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, згідно з Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за № 1231/13105 (далі - Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії). Орган, що призначає пенсію, додає рішення цієї комісії.

За приписами пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Позивачем не надано до органу Пенсійного фонду України та до суду довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів за періоди з 09.11.1987 по 18.06.1989, з 05.08.1991 по 02.06.2000, якими б було підтверджено його зайнятість повний робочий день на підземних роботах протягом цих періодів, що є необхідною умовою для зарахування таких періодів роботи до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, тому не зарахування відповідачами цих періодів до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, ґрунтується на вимога законодавства України.

Поряд з цим, записами трудової книжки позивача підтверджено, що ОСОБА_1 з 12.09.2000 по 30.03.2009 працював обрубувачем та з 27.04.2012 по 22.12.2013 - працював плавильника металу та сплавів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах віднесено робітники 1030400а-15379 Обрубувачі, зайняті на обробленні литва наждаком і вручну (молотками, зубилами, пневмоінструментом).

До Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, відносяться такі професії - "обрубувач зайнятий обробленням литва наждаком і ручним способом (молотками, зубилами, пневмоінструментом)", "плавильник металу та сплавів" розділ ХІ підрозділ 1 а позиція 11.1 а.

Отже, робота обрубувачів, зайнятих на обробленні литва наждаком і вручну (молотками, зубилами, пневмоінструментом), яку виконував позивач у період з 12.09.2000 по 30.03.2009 відносилася до професій Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах,

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Пунктами 4, 4.1. Порядку №383 визначено, що згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Зазначена постанова набула чинності з 21.08.1992. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

За змістом пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

При цьому, не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Такий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а.

Пунктом 10 Порядку №383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 16.08.2023 №47-52/86, виданою ПрАТ "АвтоКРАЗ" ОСОБА_1 /а.с. 75/, останній працював повний робочий день на ХК "АвтоКРАЗ" і за період з 12.09.2000 нак. №116-к від 20.09.2000 по 30.03.2009 нак. №251 від 30.03.2009 виконував: обрубку та обнаждачювання відливок на наждачці та вручну за професією, посадою: обрубувач зайнятий обробленням литва наждаком і ручним способом (молотком, зубилами, вневмоінструментом), що передбачена: списком 1 розділ ХІ підрозділ 1а позиція 11.1а постанови КМУ від 16.01.2003 №36 згідно табеля робочого часу.

Згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №1430 від 12.12.2023, виданою Науково-виробничим підприємством "Фероліт" /а.с. 77/, ОСОБА_1 працював повний робочий день в Науково-виробничому підприємстві "Фероліт" і до інших робітне залучався: з 27.04.2012 (наказ №265-к від 27.04.2012) по 22.12.2013 (наказ №745-к від 23.12.2013) веде плавку чавуну в печах місткістю понад 3 до 6 т, веде плавку дослідних сплавів в лабораторних умовах. Стежить за приготуванням, вивантаженням шихти та бере участь у завантаженні присаджувальних матеріалів та флюсів. Наводить та знімає шлак. Визначає готовність плавки, випускає метал - плавильником металу та сплавів в плавильно-ливарному цеху (код КП ДК 003:2010-8122), що передбачено списком №1, розділом ХІ, п. 11.1а постанова Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.

Вказана довідка підписана директором, головним бухгалтером та начальником відділу кадрів.

Суд зауважує, що записи трудової книжки позивача не містять відомостей про його роботу у спірному періоді в ХК "АвтоКРАЗ" на посаді стропальника, а лише містять запис про те, що позивач освоїв професію стропальника. Крім того, пенсійним органом не наведено жодної правової норми, яка б виключала право позивача на зарахування періоду його роботи у квітні 2004 року до пільгового стажу за Списком №1 з підстав виконання ним у квітні 2004 року одночасно (сумісно) робіт за посадами обрубувача та стропальника. Стосовно ж посилань пенсійного органу на ту обставину, що посада "обрубувач зайнятий обробленням литва наждаком і ручним способом (молотками, зубилами, пневмоінструментом)" розділ ХІ підрозділ 1 а позиція 11.1 а відноситься до ливарного виробництва, а в трудовій книжці заявник з 01.10.2000 працює в агрегатному виробництві, то судом такі посилання оцінюються критично, оскільки у трудовій книжці від 09.11.1989 НОМЕР_2 містяться записи №17, №18 та №19, за змістом яких посада позивача "обрубувач" була розміщена саме у сталеливарній дільниці агрегатного цеху.

Таким чином, до пільгового стажу ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, підлягають зарахуванню періоди його роботи з 12 вересня 2000 року по 30 березня 2009 року та з 27 квітня 2012 року по 22 грудня 2013 року.

Зважаючи на встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення рішенням ГУ ПФУ в Харківській області від 02.02.2024 №12, ГУ ПФУ в Сумській області від 29.11.2023 №12, ГУ ПФУ в Херсонській області від 08.09.2023 №05 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 прийняті відповідачами не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством України, та без урахування усіх обставин, що мають значення для їх прийняття, тому ці рішення є протиправними та підлягають скасуванню відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Адміністративний суд не може підміняти уповноважений орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань по суті, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Питання про наявність підстав для призначення позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відноситься до повноважень органу Пенсійного фонду, в даному випадку визначеного за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ у Херсонській області, яким було прийнято рішення за первинною заявою позивача від 01.09.2023, і, за відсутності всіх вихідних даних, необхідних для вирішення цього питання, не може бути розглянуте по суті судом.

Такі висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 07.03.2018 у справі №233/2084/17.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

За таких обставин, вимоги позивача в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 з 01.09.2023 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" суд залишає без задоволення.

Водночас, з метою ефективного поновлення прав позивача, з урахуванням частини 2 статті 9 КАС України, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 періоди роботи з 12 вересня 2000 року по 30 березня 2009 року та з 27 квітня 2012 року по 22 грудня 2013 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01 вересня 2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду.

Обраний у справі судом спосіб захисту порушеного права відповідає вимогам справедливості та забезпечить ефективне поновлення порушеного права позивача з урахуванням обставин цієї справи.

Таким чином, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з цим позовом позивачем сплачено судовий збір у загальному розмірі 2906,88 грн., що підтверджується платіжними документами /а.с. 27, 36/ та виписками про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України /а.с. 29, 39/.

Таким чином, при частковому задоволенні позову позивача суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 484 грн. 48 коп. (968,96 грн./2), стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 484 грн. 48 коп. (968,96 грн./2), стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 484 грн. 48 коп. (968,96 грн./2).

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 9, 77, 139, 229, 243-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області (вул. Крицак Валентини, 6, м. Херсон, 73036, ідентифікаційний код 21295057), Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, 43, м. Суми, 40009, ідентифікаційний код 21108013), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 1 поверх, м. Харків, 61022, ідентифікаційний код 14099344), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, 36000, ідентифікаційний код 13967927) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 08 вересня 2023 року №05 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 29 листопада 2023 року №12 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 02 лютого 2024 року №12 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 періоди роботи з 12 вересня 2000 року по 30 березня 2009 року та з 27 квітня 2012 року по 22 грудня 2013 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01 вересня 2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 484 грн. 48 коп. (чотириста вісімдесят чотири гривні сорок вісім копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 484 грн. 48 коп. (чотириста вісімдесят чотири гривні сорок вісім копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 484 грн. 48 коп. (чотириста вісімдесят чотири гривні сорок вісім копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Сич