Справа № 560/17999/24
Суддя: Драновський Я.В.
Дата ухвалення: 2025-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

іменем України

03 січня 2025 рокум. Хмельницький

Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Драновський Я.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Віньковецької сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась в суд з позовом до Віньковецької сільської ради, в якому просить: визнати та незаконним та скасувати рішення Нетечинецької сільської ради від 08.08.2014 №8-33/2014, №5-33/2014, чим відновити становище, що існувало до видання цих рішень та стягнути з відповідача моральну та матеріальну шкоду.

У позові пояснила, що оскаржуваними рішеннями відповідач в порушення вимог чинного законодавства надав дозвіл ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_1 без погодження із суміжними (попередніми) землекористувачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1)подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2)має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3)відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4)належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5)позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суд встановив, що позивач з 31.01.2023 стала власницею житлового будинку в АДРЕСА_2 , а отже, відповідно до ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України до неї перейшло право користування земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку та господарських споруд за вказаною адресою.

У зв`язку із не можливістю реалізації права на приватизацію вказаної земельної ділянки, позивач звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити дії, встановлення фактів, зобов`язання усунути перешкоди в користуванні власністю, стягнення майнової та моральної шкоди.

Рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 24 січня 2024 року, у справі №670/729/22, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В подальшому, постановою Хмельницького апеляційного суду від 18.04.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 24 січня 2024 року змінено, виклавши мотивувальну частину в редакції вказаної постанови.

У вказаній постанові зазначено, зокрема те, що за даними зведеного кадастрового плану, виготовленого ліцензованою землевпорядною організацією ЗАЦ «Карат» (а.с.4, т.1), дійсно земельна ділянка ОСОБА_2 з кадастровим номером :02:004:0073 частково розташовується (накладається) в межах господарської будівлі (сараю-кухні) позивачки, що цілком підтверджує порушення її права як власниці житлового будинку з господарськими спорудами в АДРЕСА_2 .

Вказано, що рішенням Нетечинецької сільської ради № 5-33/2014 від 08.08.2014 в порушення норм ст. 118 ЗК України, ст. 55 Закону України «Про землеустрій» надано дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_1 без погодження із суміжними (попередніми) землекористувачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , «які безпідставно відмовляються від підпису протоколу погодження меж».

Відтак технічна документація, проект відводу на земельні ділянки відповідачів виготовлені і затверджені рішеннями Нетечинецької сільської ради без погодження із суміжними землекористувачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Отже, накладення земельної ділянки ОСОБА_2 з кадастровим номером :02:004:0073 на земельну ділянку (під господарською будівлею) позивачки, позбавляє її можливості реалізувати своє право на приватизацію своєї земельної ділянки та оформлення права власності, а також за відсутності кадастрового номера ділянки повноцінно розпоряджатися своєю нерухомістю, розташованою на цій ділянці.

Разом з тим, апеляційний суд констатує, що обраний позивачкою спосіб захисту порушеного права є неналежним.

Заявляючи вимоги зобов`язати внести зміни до приватизаційних документів (технічної документації із землеустрою), позивачка не зазначила, які саме зміни слід внести щодо меж та конфігурації земельної ділянки ОСОБА_2 , які можуть бути встановлені за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи.

Водночас за наявності заперечень відповідачів щодо існування накладення ділянок та особливостей виконання судових рішень зобов`язального характеру, належним і ефективним способом захисту порушеного права є вимоги про скасування державної реєстрації земельної ділянки та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

Враховуючи вищезазначені обставини справи, суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. (ч.1 ст.2 КАС України).

За змістом п.п. 1, 2 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

За приписами ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Вимоги до позовної заяви визначені правовими нормами ст.160 КАС України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи в публічно-правових спорах, зокрема: у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін суб`єкт владних повноважень означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати такий спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Так, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, що спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією особою майнових прав або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень суб`єкта владних повноважень є способом захисту цивільних прав цієї особи.

Розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речове право на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

При цьому, визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права (як правило, майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Як встановлено, спірними рішення Нетечинецької сільської ради від 08.08.2014 №8-33/2014, №5-33/2014 відповідач надав дозвіл ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_1 без погодження із суміжними (попередніми) землекористувачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Вирішуючи питання юрисдикції спору в подібних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах від 20.03.2019 у справі №320/3496/17, від 10.04.2019 у справі №161/13749/15-ц, зазначила про те, що у разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу земельної ділянки у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Отже, враховуючи вищезазначене, на думку суду, даний спір обумовлений порушенням приватного права позивача - права користування спірною земельною ділянкою, позбавлення її можливості реалізувати своє право на приватизацію земельної ділянки та оформлення права власності.

Таким чином, між сторонами існує спір про право, даний спір є приватно-правовим і не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, що виключає його розгляд за правилами адміністративного судочинства, тому безпідставним є оскарження цих рішень окремо в адміністративному суді, а відтак за суб`єктним складом та предметом спору такий спір має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 170, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Віньковецької сільської рада про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддяЯ.В. Драновський