Справа № 399/209/24
Суддя: Лях М. М.
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 399/209/24
Провадження № 2-а/399/10/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

27 травня 2024 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Лях М.М., за участю секретаря судових засідань Гриценко Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Онуфріївка в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 2 роти № 3 БПП в місті Кременчуці УПП в Полтавській області ДПП Ворошилова Олега Максимовича, Департаменту Патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 - Шевцова Л.В. звернулась до суду з зазначеним позовом до поліцейського взводу № 2 роти № 3 БПП в місті Кременчуці УПП в Полтавській області ДПП Ворошилова Олега Максимовича, Департаменту Патрульної поліції про скасування постанови від 10.03.2024 року серія ЕНА № 1628071 про накладення адміністративного стягнення та закрити провадження по справі.

Адміністративний позов мотивує тим, що 10.03.2024 поліцейським взводу № 2 роти № 3 БПП у місті Кременчуці УПП в Полтавській області ДПП Ворошиловим Олегом Максимовичем відносно ОСОБА_1 , нібито, за порушення «Правил дорожнього руху України» було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1628071 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень.

Зі змісту постанови винесеної поліцейським взводу № 2 роти № 3 БПП у місті Кременчуці УПП в Полтавській області ДПП Ворошиловим Олегом Максимовичем від 10.03.2024 вбачається, що 10.03.2024 о 09 годині 18 хвилині водій ОСОБА_1 в місті Кременчук по вулиці Небесної Сотні, 1 А, керував транспортним засобом ВАЗ 2105 державний номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3. «в» ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

З даною постановою позивач категорично не погоджується, оскільки правил дорожнього руху України він не порушував. Винним себе у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП не визнає, так як він його не скоював. Постанову вважає незаконною та необґрунтованою.

Згідно із п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. І ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Таким чином, винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення можливе лише після розгляду справи про адміністративне правопорушення. Приписами Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено певну процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та визначено систему правових механізмів забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази проведення розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

В матеріалах справи міститься лише постанова від 10.03.2024 року серії ЕНА № 1628071 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 .

Вказана постанова не містить посилань на те, що відповідачем при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності враховано пояснення позивача, надано можливість скористатися юридичною допомогою, враховано особу порушника, розглянуто клопотання в разі їх наявності. Також, відповідачем не доведено наявність справи про адміністративне правопорушення.

Окрім того, слід зауважити, що в порушення приписів ст. 276 КУпАП розгляд справи поліцейським було проведено не за місцем вчинення правопорушення, чи то за місцем обліку транспортного засобу або за місцем проживання порушника, а за адресою: АДРЕСА_1 . Вищенаведені обставини дають підстави дійти висновку, що відповідачем всупереч положень КУпАП не проведено дій по розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачених приписами ст.ст. 276, 278, 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підтвердження зазначених в постанові доводів щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП та щодо спростування його доводів, відповідачем не було надано жодного належного доказу, передбаченого ст.251 КУпАП.

Отже, за таких обставин, розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся без підготовки та надання позивачу часу для звернення за правовою допомогою, подання заперечення на постанову, документів, які характеризують особу, інших доказів по справі, чим було порушено його права, передбачені ст.268 КУпАП, якими він не мав можливості скористатися.

При накладенні розміру штрафу відповідачем також не враховано особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення, на що вказує ст. 33 КУпАП.

За таких обставин, процесуальні права позивача при такому «розгляді» справи грубо порушено. Отже, за таких обставин посадова особа - поліцейський взводу №2 роти №3 БПГП у місті Кременчуці УПП в Полтавській області ДПП рядовий поліції Ворошилов Олег Максимович, нехтуючи норми морального і матеріального права грубо порушив вимоги ст.ст.7, 245, 268 КУпАП.

Жодних доказів того, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП поліцейський взводу № 2 роти № 3 БПП у місті Кременчуці УПП в Полтавській області ДПП рядовий поліції Ворошилов Олег Максимович не надав.

Ухвалою суду від 29 березня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвалою суду від 19 квітня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

17 травня 2024 року до суду надійшли відзиви на позовну заяву, в яких відповідач Ворошилов О.М. та представник відповідача Запорожець Б.Є. заперечують проти задоволення позову, посилаючись на те, що вказаний позов не підлягає задоволенню в зв`язку із безпідставністю та необґрунтованістю. Вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, поліцейський оцінив всі обставини справи установлюючи під час розгляду справи, докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Тому вважають, що стягнення застосоване без порушень в межах санкції ч. 5 ст. 121 КУпАП, за якою позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності, постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства. У відзивах зазначили, що згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9).

Відповідно до п.п. «б» п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі.

10.03.2024 року, поліцейським взводу № 2 роти № 3 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Ворошиловим Олегом Максимовичем винесено постанову серії ЕНА № 1628071 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за те, що водій ОСОБА_1 цього дня, близько 09 год. 18 хв., керуючи транспортним засобом ВАЗ 2105, номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутим ременем безпеки в м. Кременчук по вул. Небесної Сотні 1А , чим порушив п.п. 2.3 «в» ПДР України. Бодікамера 476270, 476978.

За ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух» водій зобов`язаний під час руху на автомобілі, обладнаному ременями безпеки, бути пристебнутим. Відповідно до ч. 5 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В адміністративному позові позивач не заперечує, що в місці, дату та час, вказані в оскаржуваній постанові, він керував транспортним засобом ВАЗ 2105, номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки та був зупинений працівниками поліції, які повідомили про порушення ним Правил дорожнього руху.

Твердження позивача щодо дотримання ним під час руху правил дорожнього руху є необґрунтованими, жодними належними та допустимими доказами не підтвердженні, повністю спростовуються відеозаписом з відеореєстратора, встановленого в службовому автомобілі, свідчать про не усвідомлення водієм протиправності своїх дій в сфері безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що в свою чергу, створює підвищену суспільну небезпеку таких дій в першу чергу для самого себе.

Пояснення позивача в позовній заяві щодо порушення поліцейським порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення не відповідають дійсним обставинам, спростовуються відеозаписом здійсненим за допомогою портативного відеореєстратора, закріпленого на одязі поліцейського.

Позивач, в порушення вимог ч. 4 ст. 161 КАС України, не додає до позовної заяви жодних належних і допустимих доказів в підтвердження доводів, наведених в адміністративному позові та на обґрунтування позовних вимог. Таким чином, доводи позивача не заслуговують на увагу, є необґрунтованими, не можуть слугувати підставою для скасування постанови та звільнення водія від адміністративної відповідальності, мають оцінюватись судом критично, як єдиний спосіб водія уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України. На підтвердження правомірності дій працівників поліції відповідачем до відзиву додано DVD - диск з відеозаписом з відеореєстратора, встановленого в службовому автомобілі та нагрудної відеокамери поліцейського. Відомості про технічні засоби, в порядку ст. 283 КУпАП, зазначено в п. 5 Постанови.

Так, з відеозапису, здійсненого за допомогою відеореєстратора, встановленого в службовому автомобілі, чітко вбачається, як 10.03.2024 року під час патрулювання в м. Кременчуці працівниками поліції був виявлений транспортний засіб ВАЗ 2105, номерний знак НОМЕР_1 , обладнаний засобами пасивної безпеки під керуванням позивача, який був не пристебнутим ременем безпеки ( Файл «РІЬЕ1549-001063», час: 09:17:10).

Відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського підтверджується, що на місці зупинки транспортного засобу, в порядку ст. 279 КУпАП, інспектор представився, водія було повідомлено про причину зупинки, а саме порушення п.п. 2.3 «в» ПДР України, відносно чого позивач не заперечував (Файл «10.03.2024 ОСОБА_1», час: 09:18:45).

Під час з`ясування фактичних обставин справи усні пояснення позивача не спростовували факту порушення ним Правил дорожнього руху. В подальшому водієві поліцейським було повідомлено про розгляд справи, роз`яснено вимоги ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, право знайомитися з матеріалами справи, надавати докази, клопотання, пояснення, користуватися юридичною допомогою, а також надано можливість та достатньо часу для реалізації, визначених законодавством прав (Файл 10.03.2024 ОСОБА_1», час: 11:20:40).

Письмових пояснень та будь-яких доказів, в порядку ст. 268 КУпАП, на підтвердження дотримання Правил дорожнього руху позивач на місці розгляду справи не надав, клопотань не заявляв.

Таким чином, інспектором поліції було прийнято до уваги порушення водієм ПДР України, враховано усні пояснення водія, покази технічного відеозасобу, які відповідно до ст. 251 КУпАП є належними та допустимими доказами у справі про адміністративне правопорушення, з`ясовано всі фактичні обставини справи та прийнято правомірне рішення про накладення на останнього адміністративного стягнення відповідно за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Позивачу було роз`яснено порядок оскарження постанови про адміністративне правопорушення, строки та порядок сплати адміністративного штрафу. Постанова була оголошена в присутності позивача та надано її копію.

Постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №1628071 від року містить відомості, встановлені ч. З ст. 283 КУпАП, а саме: відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснювалась фото-відео фіксація (п.5 постанови); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу, права особи яка притягується до адміністративної відповідальності.

Отже, постанова у справі про адміністративне правопорушення складена відповідачем у відповідності до вимог ст. 283 КУпАП, а також форми та бланку, визначених «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395.

Законом України від 14 липня 2015 року №596-УІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» ст. 258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місті вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 258 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Як роз`яснено у Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5- рп/2015 словосполучення "за місцем його вчинення", вжите у статті 276 КУпАП, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Аналогічні висновки викладені в ухвалі Вищого адміністративного суду від 13.01.2017 року по справі № 552/4635/17.

Вважають, що правомірно ухвалено постанову про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 121 КУпАП. Так, на відеозаписі «РІЬЕ1549-001063» зафіксовано порушення позивачем п.п. та 2.3 «в» ПДР України. Вказаного доказу достатньо для доведення вини позивача «поза розумним сумнівом».

Даний відеозапис містить інформацію щодо предмета доказування (на відео чітко зафіксовано факт порушення). Дане відео зафіксоване на технічний засіб, що має функції відеозапису і використовується для забезпечення публічної безпеки і громадського порядку. Доказ є достовірним, за допомогою нього можна встановити дійсні обставини справи, а саме наявність факту порушення ПДР України з боку водія автомобіля.

Даний доказ, на виконання вимог ч.З ст.77 КАС України, був покладений в основу прийняття рішення щодо притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Відтак, виносячи постанову, інспектор законно оцінив наявні докази за своїм внутрішнім переконанням та дотримався всіх передбачених чинним законодавством процедур розгляду справи про адміністративне правопорушення, не порушив жодних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та своїми діями під час розгляду справи сприяв реалізації прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності в повній мірі.

Позивач ОСОБА_1 та його представник Шевцова Л.В. в судове засідання не з`явились, представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач Ворошилов О.М. та представник відповідача Департаменту патрульної поліції НПУ Запорожець Б.Є. в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У відзиві на адміністративний позов просили в задоволенні позову відмовити з підстав зазначених у відзиві, справу розглянути без їх участі.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання незалежно від причин неявки.

Згідно з ч. 3 ст. 205 КАС України, неявка учасника справи належним чином повідомленого про судове засідання не є перешкодою у розгляді справи.

Згідно частини 8 статті 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Дослідивши матеріали справи, відео запис, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 10.03.2024 поліцейським взводу №2 роти №3 БПП у місті Кременчуці УПП в Полтавській області ДПП рядовим поліції Ворошиловим Олегом Максимовичем відносно ОСОБА_1 за порушення «Правил дорожнього руху України» було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1628071 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень.

Зі змісту постанови винесеної поліцейським взводу №2 роти №3 БПП у місті Кременчуці УПП в Полтавській області ДПП рядовим поліції Ворошиловим Олегом Максимовичем від 10.03.2024 вбачається, що 10.03.2024 о 09 годині 18 хвилині водій ОСОБА_1 в місті Кременчук по вулиці Небесної Сотні, 1 А, керував транспортним засобом ВАЗ 2105 державний номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3.в ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП /а.с. 10, 11/.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

У відповідності до п.1.3 ПДР України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року, що кореспондується з п.1.9. ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення яких вони несуть відповідальність згідно з законодавством.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Обов`язки і права водіїв транспортних засобів регламентовані Розділом 2 ПДР, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема, на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Відповідно до п. п. в) п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При цьому, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17.

Так, відповідачем до матеріалів справи долучено відеозапис з місця вчинення адміністративного правопорушення від 29.03.2024 року, який здійснено у відповідності до вимог ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII та Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026.

Судом оглянуто відеозапис з місця події, з якого встановлено, що позивач безпосередньо після зупинки транспортного засобу знаходився за кермом без пристебнутого ременя безпеки.

Окрім цього, позивач на місці зупинки транспортного засобу не спростовує факту керування транспортним засобом без пристебнутого ременя безпеки.

Таким чином, враховуючи вимоги ст. 77 КАС України, згідно якої доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, суд вважає, що відповідачем доведено правомірність винесення постанови серії ЕНА № 1628071 від 10.03.2024 року, у зв`язку з чим, позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки не підтверджуються матеріалами справи.

Керуючись ст.ст. 9,10,19,20,72,77,90,139,241-245,250 КАС України, суд -

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 2 роти № 3 БПП в місті Кременчуці УПП в Полтавській області ДПП Ворошилова Олега Максимовича, Департаменту Патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного адміністративного суду через Онуфріївський суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня складення судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Лях