Справа № 761/39699/24
Суддя: Романишена І. П.
Дата ухвалення: 2024-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/659/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Романишена І.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 02.10.2024 року за ч.2 ст.163-15 КУпАП за підписом заступника начальника ГУ ДПС у м. Києві Якушко Інни Валеріївни, яка винесена відносно громадянина ОСОБА_1 код ДРФО НОМЕР_1 за актом фактичної перевірки ТОВ «Базис Кейс» № 101779/26/15/07/45383999.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 22.10.2024 року засобами поштового зв`язку позивач отримав оскаржувану постанову. Вказує, що розмір застосованого штрафу не відповідає діям, які кваліфіковані заступником начальника ГУ ДПС у місті Києві в оскаржуваній постанові. 3 матеріалів, які стали підставою для притягнення до відповідальності громадянина ОСОБА_1 , не вбачається, що він вчинив порушення повторно. Так, у Акті фактичної перевірки № 101779/26/15/07/45383999 від 05.09.2024 року не відображено повторність правопорушення. Тобто, не зазначено що перевірка проводиться повторно, або порушення Порядку розрахунків виявлено повторно. Так само, відсутні дані щодо притягнення протягом року до адміністративної відповідальності працівників, або керівника ТОВ «Базис Кейс», за порушення Порядку проведення розрахунків із покупцями, вимог п.1 Постанови Кабінету Міністрів України №894 від 29.07.2022 року «Про встановлення строків до наставання яких торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані ними товари (надані послуги). Крім того, відомості про те, що порушення вчинене ОСОБА_1 повторно протягом року, відсутні і у протоколі № 4272 від 20.09. 2024 року. Примірник вказаного протоколу був направлений громадянину ОСОБА_1 поштовим відправленням. Таким чином, кваліфікація дій громадянина ОСОБА_1 у оскаржуваній постанові за ч.2 ст.163-15 КУпАП проведена безпідставно та необгрунтовано, зважаючи на відомості матеріалів справи. Підтвердженням факту виконання вимог п.1 постанови КМУ № 894 від 29.07.2022 року «Про встановлення строків до яких торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв за продані ними товари і надані послуги)» є заява про приєднання до Договору еквайрингу AT «Ощадбанк» № 909-113630 від 14.06.2024, за якою вбачається, що TOB «Базис Кейс» встановило та використовує платіжний термінал для забезпечення безготівкового розрахунку із споживачами за придбаний товар. Таким чином, директор TOB «Базис Кейс» не вчиняв і не вчиняє порушення вимог постанови КМУ, які зазначені в оскаржуваній постанові. У зв`язку з чим, позивач вимушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Ухвалою суду від 29.10.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та запропоновано відповідачу подати до суду відзив у п`ятнадцятиденний строк із дня отримання копії позовної заяви з доданими до неї документами відзив на позовну заяву.

13.11.2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву з доданими до нього документами.

Так, заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача вказував на обгрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.163-15 КУпАП. За результатом проведеної перевірки складено акт фактичної перевірки від 05.09.2024 року за №101779/26/15/07/45383999, згідно з яким встановлено порушення порядку проведення розрахунків з використанням електронних платіжних засобів, а саме: суб?єкт господарювання не забезпечив можливість здійснення безготівкових розрахунків ( у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані товари, чим порушено п.1 постанови Кабінету Міністрів України № 894 від 29.07.2022 року «Про встановлення строків, до настання яких торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних за стосунків або платіжних пристроїв) за продані ними товари (надані послуги). Зазначає, що на позивача накладено штраф в межах санкції ч.2 ст.163-15 КУпАП, оскільки позивач притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-15 КУпАП на підставі постанови від 24.04.2024 року. Вказаною постановою на позивача було накладено штраф у розмірі 3400,00 грн, який був оплачений позивачем. Вказує, що в заяві про приєднання до договору еквайрингу відсутня адреса кіоску, де проводилась перевірка. Отже, у зв`язку з тим, що позивачем не доведено підстав для скасування постанови, просить відмовити в задоволенні позовну в повному обсязі.

Відповідь на відзив від позивача не надходила до суду.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також на достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд дійшов таких висновків.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (п.2 ч.1 ст.5 КАС України).

Судом встановлено, що відповідно до протоколу №4272 від 20.09.2024 року, керівник ТОВ «Базис Кейс» ОСОБА_1 вчинив порушення порядку проведення розрахунків, а саме: не здійснив перехід на обов`язкове приймання спеціальних платіжних засобів для здійсення розрахунків за продані товари (надані послуги), чим порушив пункт 1 постанови КМУ № 894 від 29.07.2022 року «Про встановлення строків, до настання яких торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (надані послуги)». Дата, час і місце вчинення порушення: 05.09.2024 року о 15.40 год. в кіоску за адресою: м.Київ, вул.В.Гетьмана, 40 А. Відповідальність передбачена ч.2 ст.163-15 КУпАП.

Відповідно до постанови від 02.10.2024 року складеної заступником начальника ГУ ДПС у м. Києві Якушко І.В., розглянувши протокол від 20.09.2024 року №4272 та акт фактичної перевірки від 05.09.2024 року, встановлено, що директор ТОВ «Базис Кейс» ОСОБА_1 допустив порушення порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), а саме: не забезпечив можливість здійснення безготівкових розрахунків за продані товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, чим порушив пункт 1 постанови КМУ № 894 від 29.07.2022 року «Про встановлення строків, до настання яких торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (надані послуги)».

Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 17000 грн., за порушення ч.2 ст.163-15 КУпАП.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність

В позовній заяві позивач посилається на неправомірність складеної постанови відносно нього, оскільки позивач за своїми функціональними обов`язками не є суб`єктом правопорушення, не порушував порядку проведення розрахунків, а також вказував на відсутність такої ознаки як повторність вчиненого правопорушення.

Частиною 2 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, суд при вирішенні цієї справи має перевірити правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.2 КАС України однією з основних засад адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи (ч.ч. 2, 4 ст. 9 КАС України).

Сутність принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи полягає, серед іншого, у виявленні та дослідженні доказів судом за власною ініціативою. Суд під час розгляду справи в порядку адміністративного судочинства повинен активно використовувати процесуальні повноваження, у тому числі й щодо виявлення, витребування і дослідження доказів за власною ініціативою.

Як наголошує ч.1-2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі наданих письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків.

За змістом ч.1-2 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ч.1-2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як регламентує ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши відповідні докази, які містяться в матеріалах справи відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд констатує, що позивачем не надано доказів на спростування обставин викладених у оспорюваній постанові та на підтвердження аргумента про те, що його незаконно було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст.234-2 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 163-15 цього Кодексу, покладено на органи Податкові органи. Від імені податкових органів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники податкових органів та їх заступники, уповноважені ними посадові (службові) особи.

Відповідно до п.47 Положення №148 перевірки дотримання порядку ведення операцій з готівкою здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (далі - контролюючий орган) відповідно до його компетенції.

Керівники суб`єктів господарювання несуть відповідальність за дотриманням порядку ведення операцій з готівкою. Особи, які винні в порушенні порядку ведення операцій з готівкою, притягуються до відповідальності в установленому законодавством України порядку.

Контролюючий орган в разі виявлення порушень установленого порядку ведення операцій з готівкою застосовує до порушників штрафні санкції згідно з законодавством України.

Отже, беручи до уваги, що керівником ТОВ «Базіс Кейс» є ОСОБА_1 , останній може бути притягнутий до відповідальності в установленому законодавством України порядку.

При цьому, судом не приймаються до уваги посилання сторони позивача на заяву про приєднання до договору надання послуг еквайрингу АТ «Ощадбанк» № 909-113630 від 14.06.2024 року як на підтвердження забезпечення можливості здійснення безготівкових розрахунків за продані ТОВ «Базис Кейс» товари, оскільки у переліку торгових точок, які містяться у вказаній заяві, торгова точка за адресою: м.Київ, вул.В.Гетьмана, 40а, де посадовими особами відповідача здійснювалась перевірка та виявлено порушення порядку проведення розрахунків, відсутня.

Так, відповідно до ч.2 ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова, серед іншого, повинна містити: опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.163-15 КУпАП, порушення порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), у тому числі перевищення граничних сум розрахунків готівкою, недотримання установлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів - тягне за собою накладення штрафу на фізичну особу - підприємця, посадових осіб юридичної особи від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч.2 ст.163-15 КУпАП, дія, передбачена частиною першою цієї статті, вчинена особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за таке ж порушення, - тягне за собою накладення штрафу від п`ятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що з наявної податкової інформації ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-15 КУпАП постановою від 24.04.2024 та штраф у розмірі 3400 грн. за вищезазначеною постановою від 24.04.2024 року був сплачений 01.05.2024 року.

На підтвердження вищезазначеного Головне управління ДПС у м. Києві долучило до відзиву на позов копії протоколу №1606 від 17.04.2024 року, постанови від 24.04.2024 року з доказами направлення, а також копію квитанції про сплату штрафу згідно постанови.

Таким чином, твердження позивача про відсутність доказів, які б свідчили про притягнення його протягом року до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-15 КУпАП, суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовані наданими представником відповідача доказами.

За правилами ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.163-15 КУпАП повністю відповідає встановленим обставинам та матеріалам справи. Стягнення за адміністративне правопорушення накладено у межах, визначених санкцією ч.2 ст.163-15 КУпАП.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не було порушено порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та прав позивача.

У відповідності до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.1 ст.2 КАС України).

Частиною 2 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, суд при вирішенні цієї справи має перевірити правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що під час встановлення адміністративного правопорушення та накладення адміністративного стягнення на позивача відповідач діяв на підставі та в межах повноважень, у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України, а тому відсутні правові підстави для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати, у відповідності до ст.139 КАС України, не підлягають розподілу.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 3, 19, 72-77, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Реквізити сторін:

Головне управління ДПС у м.Києві: 04116, місто Київ, вул. Шолуденка, будинок 33/19,

ОСОБА_1 : адреса АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 .

СУДДЯ І.П. РОМАНИШЕНА