Справа № 420/39607/24
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2024-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 грудня 2024 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Пекний А.С., перевіривши виконання вимог статей 160-161 КАС України за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області в особі Ужгородського відділу № 1 Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, Державного підприємства «Документ» в особі відокремленого підрозділу філії в Польщі (центр у м. Краків) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач), в інтересах якого діє адвокат Юрченко Андрій Васильович, звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної міграційної служби України (далі відповідач 1), Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області в особі Ужгородського відділу № 1 Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області (далі відповідач 2), Державного підприємства «Документ» в особі відокремленого підрозділу філії в Польщі (центр у м. Краків) (далі відповідач 3), в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, Державного підприємства «Документ» та його відокремленого підрозділу - філії в Польщі (центр у м. Краків) щодо відмови ОСОБА_1 у оформленні та передачі, доставці та видачі паспорту громадянина України для виїзду за кордон, замовленого 01.03.2024 (заява-приєднання № 1805642 від 04.03.2024 до Публічного договору про надання послуг), серії GН № 877318, дата видачі: 08.03.2024, дійсний до: 08.03.2034, орган, що видав 2110, оформленого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

зобов`язати Державну міграційну службу України вжити у межах своїх повноважень заходів із забезпечення оформлення та доставки оформленого на ім`я ОСОБА_1 паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , дата видачі: 08.03.2024, дійсний до: 08.03.2034, орган, що видав 2110, від Державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області;

зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області в особі Ужгородського відділу № 1 Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області передати оформлений на ім`я ОСОБА_1 паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , дата видачі: 08.03.2024, дійсний до: 08.03.2034, орган, що видав 2110, разом з копіями заяви, заяви-анкети та актом-приймання передачі (у 2 примірниках) у встановленому порядку до Державного підприємства «Документ»;

зобов`язати Державне підприємство «Документ» здійснити доставку оформленого на ім`я ОСОБА_1 паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , дата видачі: 08.03.2024, дійсний до: 08.03.2034, орган, що видав 2110, разом з копіями заяви, заяви-анкети та актом-приймання передачі (у 2 примірниках)до його відокремленого підрозділу - філії в Польщі (центр у м. Краків);

зобов`язати Державне підприємство «Документ» в особі відокремленого підрозділу - філії в Польщі(центр у м. Краків) видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , дата видачі: 08.03.2024, дійсний до: 08.03.2034, орган, що видав 2110, оформлений на його ім`я, в порядку та на підставі законодавства України, яке було чинне на момент звернення з заявою про його оформлення - 04.03.2024, у тому числі без пред`явлення будь-яких військово-облікових документів.

Відповідно до ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Дослідженням позовної заяви та доданих до неї документів встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 160, 161 КАС України з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Згідно з приписами п. 2, 4 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КАС України учасниками справи є сторони, треті особи.

Згідно з приписами пункту 9 частини 1 статті 4 КАС України відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Відповідачами по справі зазначено Державну міграційну службу України, Головне управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області в особі Ужгородського відділу № 1 Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, Державне підприємство «Документ» в особі відокремленого підрозділу філії в Польщі (центр у м. Краків).

Суддя звертає увагу, що Головне управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області є юридичною особою публічного права, яка зареєстрована під ідентифікаційним кодом 37809328, Ужгородський відділ № 1 Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області - орган державної влади без статусу юридичної особи.

Разом з тим, Головне управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області та Ужгородський відділ № 1 Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області можуть виступати окремими суб`єктами владних повноважень.

Державне підприємство «Документ» - українське державне комерційне підприємство, що входить до сфери управління Державної міграційної служби України (ДМС), головний офіс - в місті Києві. ДП «Документ» зареєстроване під ідентифікаційним кодом 32735236.

Утім, таких суб`єктів владних повноважень, як Головне управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області в особі Ужгородського відділу № 1 Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області та Державне підприємство «Документ» в особі відокремленого підрозділу - філії в Польщі (центр у м. Краків) не існує.

Отже, позивачу необхідно визначитись із тим, до кого саме він звертає позовні вимоги (хто є відповідачами) - Головне управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області та/або Ужгородський відділ № 1 Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, Державне підприємство «Документ» та/або відокремлений підрозділ ДП «Документ» - філія в Польщі (центр у м. Краків).

Таким чином, позивачу необхідно подати позовну заяву у передбаченій законом процесуальній формі із зазначенням конкретних відповідачів.

Відповідно до частини 3 статті 161 КАС України визначено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Згідно ст.1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Цією ж нормою встановлено, що за подання до адміністративного суду фізичною особою позову немайнового характеру судовий збір складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2024 становить 3028,00 грн.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Звернувшись до суду, позивачем заявлено три позовні вимоги немайнового характеру.

Судовий збір за подання даного позову становить 2906,88 грн (1211,20 грн х 3 позовні вимоги х 0,8).

Позивачем сплачено судовий збір у сумі 968,96 грн за одну позовну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, позивачу необхідно доплатити судовий збір у сумі 1937,92 грн та надати документ про його сплату.

Частиною 6 статті 161 КАС України встановлено, що разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч.1, 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Обов`язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визнана джерелом права.

Згідно п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 р., набула чинності для України 11.09.1997 р.) "Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру...".

Вирішуючи питання стосовно застосування ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" (заява №20347/03 §35) зазначено "… пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом. Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності…".

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Пономарьов проти України" (№ 3236/03 від 03 квітня 2008 року, §41) зазначено, що "…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.".

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

В даному випадку регулювання з боку держави полягає у встановлені строків звернення з позовом до суду.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Таким чином, дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Як вбачається зі змісту позовної заяви підрозділом Державної міграційної служби з кодом 2110 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було оформлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , дата видачі: 08.03.2024, дійсний до: 08.03.2034. Вказаний факт підтверджується тим, що до мобільного застосунку «Дія» позивача автоматично завантажено дані про документування його вказаним документом, із зазначенням всіх його реквізитів, а також особистих даних. Тобто 08.03.2024 Державним центром персоналізації документів ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів персоналізовано, оформлено та виготовлено вищезазначений паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я позивача.

Таким чином, про оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон позивачу стало відомо 08.03.2024.

Як зазначає сам позивач неодноразово звертався до відповідача -3 для отримання паспорту громадянина України для виїзду за кордон, відтак позивачу було достеменно відомо про порушення його прав після неотримання паспорта.

Відповідно до ч. 2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Звернення представника позивача до відповідачів з адвокатськими запитами від 19.12.2024 не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли він почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо позивач без зволікань та протягом розумного строку не вчиняв активних дій щодо отримання відповідної інформації, тощо.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого.

За таких обставин подання позивачем 23.12.2024 (документ сформований в системі «Електронний суд» 21.12.2024) позовної заяви за відсутності належного обґрунтування причин зволікання із оскарження вказаних рішень матиме наслідком порушення принципу правової визначеності, що є неприпустимим з огляду на принципову позицію Європейського Суду з прав людини у цьому питанні.

Таким чином, до суду позивач звернулася до суду з пропуском строку звернення до суду, передбаченого ст. 122 КАС України.

Суддя зауважує на ненаведенні позивачем обставин, які б давали підстави для висновку про наявність об`єктивних обставин, що зумовили поважність пропуску встановленого законом строку звернення до суду.

Таким чином, підстави, зазначені у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суддя визнає неповажними.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини першої якої у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.169 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене позовна заява відповідно до ч.1 ст. 169 КАС України підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення її недоліків, а саме для надання до суду:

позовної заяви, приведеної у відповідність до вимог ст. 160 КАС України;

документу про сплату судового збору у сумі 1937,92 грн;

обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з наведеними причинами пропуску такого строку та наданням доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Керуючись ч. 1 ст. 169 КАС України,

ухвалив:

Залишити позовну заяву без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення цієї ухвали.

Після усунення недоліків позовної заяви документи до суду направляти із вказівкою на номер справи 420/39607/24 та зазначенням прізвища судді, який прийняв ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала окремо не оскаржується та набирає законної сили з моменту підписання.

Суддя А.С. Пекний