Справа № 760/7711/20
Суддя: Букіна О. М.
Дата ухвалення: 2024-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №760/7711/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого-судді - Букіної О.М.,

при секретарі - Черчукані В.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив скасувати постанову № 1 про накладення адміністративного стягнення від 23.01.2020, складену в.о. заступника начальника Головного управління ДПС у Київській області Войтюком В.М. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ст. 163-15 КУпАП, п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 700,00 грн., а справу закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що постановою № 1 про накладення адміністративного стягнення від 23 січня 2020 року в.о. заступником начальника Головного управління ДПС у Київській області Войтюк В. на позивача було накладено стягнення у вигляді накладення штрафу в сумі 1700 грн. за порушення статтей 163-15 КУпАП, п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Вказану постанову ОСОБА_1 отримав 31 січня 2020 року, що підтверджується копією конверту та трекінгом відправлень Укрпошти No 099.

Зазначає, що Головне управління ДПС у Київській області направило йому повідомлення №11968/М від 17 грудня 2019 року про запрошення його на 10:30 год. 09 січня 2020 року до головного управління ДПС у Київській області, з питання складання та підписання протоколів про адміністративне правопорушення передбачені ст. 164-1, ст. 163-15, ст. 164, ст. 165-1 КУпАП.

Вказане повідомлення було отримано представником позивача 08 січня 2020 року, в той час як він перебував за межами території України. Тобто, він не мав можливості прибути до Головного управління ДПС у Київській області, оскільки перебував за межами території України, відповідно не міг скористатися своїми правами, щодо надання пояснень, а повідомив про це Головне управління ДПС у Київській області через свого представника.

Оскільки, інших повідомлень з цього приводу від Головного управління ДПС у Київській області до нього не надходило, він через свого представника подав до Головного управління ДПС у Київській області відповідні пояснення та відповідності до ст. 268 КУпАП, просив долучити до адміністративної справи дані пояснення.

Посилається, що Головному управлінню ДПС у Київській області було відомо, що в провадженні Київського окружного адміністративного суду перебувала справа № 320/6619/19 за позовом ОСОБА_1 Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання дій протиправними щодо документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти, нарахування та сплати належних податків і зборів при отриманні доходу від здійснення діяльності, пов`язаної з будівництвом продажем об`єктів нерухомого майна за період з 01.01.2010 по 31.12.2018.

В результаті розгляду даної судової справи позов було задоволено повністю рішенням від 10 лютого 2020 року, проте 22 січня 2020 року ОСОБА_1 отримав від Головного управління ДПС у Київській області лист, яким його було повідомлено, що складення та підписання протоколів про адміністративне правопорушення, передбачених ст. 164-1, ст. 163-15, ст. 164, ст. 165-1 КУпАП відбудеться 17 січня 2020 року о 12:00 год.

До того ж, 24 січня 2020 року ОСОБА_1 отримав від Головного управління ДПС у Київській області Протоколи № 2, 3, 4 про адміністративні правопорушення, в яких було зазначено, що розгляд адміністративних справ відбудеться 23 січня 2020 року.

Тобто, про розгляд Головним управлінням ДПС у Київській області вищезазначених адміністративних справ ОСОБА_1 дізнався вже після того, як цей розгляд відбувся.

Користуючись правом на оскарження, згідно зі статтями 287-289 КУПАП, ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДПС у Київській області з відповідною скаргою на постанову у справі про адміністративне правопорушення, оскільки вважає, що накладене на нього стягнення є необґрунтованим.

Водночас всупереч вищезазначеному та ігноруючи прийняте Київським окружним адміністративним судом 10 лютого 2020 року рішення, згідно якого було визнано дії Головного управління ДПС у Київській протиправними щодо документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти, нарахування та сплати належних податків і зборів при отриманні доходу від здійснення діяльності пов`язаної з будівництвом та продажем об`єктів нерухомого майна за період з 01.01.2010 по 31.12.2018, Головне управління ДПС у Київській області розглянувши скаргу ОСОБА_1 повідомило, що скаргу було залишено без задоволення.

При цьому, позивач вважає притягнення його до адміністративної відповідальності не обґрунтованим, оскільки у його діях відсутній склад адміністративних правопорушень, з огляду на наступне.

Так, згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, фізична особа ОСОБА_1 зареєстрований з 22.01.2008, як фізична особа-підприємець, з номером запису про проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця запису: 2 052349, за місцезнаходженням: АДРЕСА_1 . Дата взяття на облік платником податків 24.01.2008 за номером 16687. Є платником податку на загальних підставах без сплати ПДВ.

Водночас, ОСОБА_1 , як фізична особа, являвся замовником будівництва багатоквартирних житлових будинків, на підставі Декларації про готовність об`єктів до експлуатації, які належать до III категорії складності, виданих Інспекцією Державного архітектурного-будівельного контролю у Київській області, які розташовані в Києво-Святошинському районі Київській області.

Забудовником квартир виступила компанія NOVOBUD, житлові будинки належали до ЖК «Петрівський квартал». Генеральними підрядниками будівництва багатоквартирних будинків виступили ТОВ «Сервісбудкомплект», ТОВ «Мультимедійні інформаційні системи», ТОВ «Будівельна фірма Базальт», ТОВ «Лагода ВК», ТОВ «Артсервісбуд».

Вказує, що надалі він реалізував об`єкти нерухомого майна на підставі договорів купівлі-продажу, які посвідчувались нотаріально.

При здійсненні продажу вказаної нерухомості він, як фізична особа платник податків, сплатив податок на доходи фізичних осіб у сумі 5 737 953,36 грн. за ставками 5%, що визнається у акті перевірки.

Зазначає, що юридичний статус «фізична особа-підприємець» сам по собі ніяким чином не обмежує будь-які прав фізичної особи, які випливають з її цивільної право- та дієздатності.

Отже, при здійсненні фізичною особою підприємницької діяльності необхідно чітко розмежувати в яких відносинах фізична особа виступає як підприємець, а в яких як фізична особа

Посилається, що аналізуючи ознаки, притаманні підприємницькій діяльності, випливає висновок, що останній передбачає систематичне прийняття особою самостійних рішень щодо здійснення операцій, спрямованих отримання прибутку, що супроводжується прийняттям взятих на себе ризиків.

Стверджує, що у наведеному контексті ГУ ДПС у Київській області не наведено в Акті перевірки доказів використання фізичною особою платником податків ОСОБА_1 прийомів і методів, притаманних підприємницької діяльності, як то реклама тощо, які б вказували про намір ОСОБА_1 отримувати дохід від продажу збудованих житлових будівель.

Вказує, що розмежовуючи поняття фізичної особи, перевірка якої проводилась податковим органом, від фізичної особи-підприємця, яке породжує обов`язок на ведення книги обліку доходів і витрат, фізична особа платник податків ОСОБА_1 на дату проведення перевірки був фізичною особою, а також зареєстрований, як фізична особа підприємець, Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб містить відомості щодо реєстрації ОСОБА_1 фізичною особою-підприємцем, при цьому дана перевірка відбувалась у фізичної особи платника податків ОСОБА_1 , а тому у нього на дату проведення перевірки відсутній законодавчо встановлений обов`язок, в тому числі і Податковим кодексом України не передбачено обов`язку ведення обліку книги доходів і витрат для фізичної особи, а так само і обов`язку надання книги обліку доходів і витрат відповідним органам.

Зазначає, що з цих підстав він не має подавати декларацію про майновий стан і доходи за 2010, 2011, 2018 роки, застосовувати реєстратори розрахункових операцій відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування, послуг», подавати звіти щодо нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2016-2018 роки, яка передбачені для звітності фізичної особи-підприємця.

З урахуванням викладеного, просив позов задовольнити.

25.03.2020 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Букіної О.М.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27.03.2020 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

06.05.2020 позивачем було подано до суду клопотання про усунення недоліків.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13.05.2020 у справі відкрито спрощене позовне провадження.

Копію ухвали від 13.05.2020 та копію позовної заяви з додатками відповідачем було отримано 18.06.2020, що підтверджується відміткою на супровідному листі (а.с. 81).

Водночас, представником відповідача відзиву на позовну заяву подано не було.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження сторони в судове засідання не викликались.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп. 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України визначено право контролюючих органів проводити камеральні, документальні (планові або позапланові: виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до положень п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Порядок проведення контролюючими органами документальних позапланових перевірок і підстави для їх призначення врегульовано статтею 78 Податкового кодексу України.

Судом встановлено, що відповідно до наказу Головного управління ДПС у Київській області від 18.11.2019 № 651 прийнято рішення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 з 25.11.2019, тривалістю 5 робочих днів.

За результатами проведеної перевірки складено акт документальної невиїзної позапланової перевірки від 06.12.2019 № 284/10-36-13-03/ НОМЕР_1 .

Документальною позаплановою невиїзною перевіркою встановлені порушення фізичною особою платником податків ОСОБА_1 вимог:

-пункту 44.1 ст. 44, п.177.10 ст. 177 Кодексу в частині ненадання книги обліку доходів і витрат;

-пункту 177.1, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI, із змінами, в частині заниження податку на доходи фізичних осіб за 2014-2017 роки, що підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету всього у сумі 29 135 286,45 грн., у т.ч. за 2010 рік - 745 216,27 грн., за 2011р. - 0,00 грн., за 2012р.- 4 743 160,22 грн., за 2013р. - 2 141 381,77 грн., за 2014 р. - 21 497 774,12 грн., за 2015р.- 0,00 грн., за 2016р. - 5 369,86 грн., за 2017р. - 2 384,22 грн., за 2018р. - 0,00 грн.

- абзацу 1 п.2 ч.1 ст.7, п.11 ст.8, ч.2 ст.9 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-?І «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», із змінами, в частині не нарахування, не обчислення та не сплати єдиного внеску всього На загальну суму 314 218,19 грн., у т.ч. за 2010р. - 55 480,12 грн., за 2011р. - 0,00 грн., за 2012р. - 77 733,15 грн., за 2013р. - 81 612,63 грн., за 2014р. -89 529,12 грн., за 2015р. - 0,00 грн., за 2016р. - 6 563,17 грн., за 2017р. - 3 300,00 грн., за 2018р. - 0,00 грн.

-пункту 2, п.9, п.11 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого Єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.215 № 435, в частині не подання звітів про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2010-2010 та 2018 роки.

-п.185.1 ст. 185, п.187.1 ст. 187, п.188.1 ст. 188, п.200.1, п.200.2 ст. 200, п.203.2 ст. 203 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI (із змінами та доповненнями), в частині заниження податкових зобов`язань на загальну суму 1 017 707,80 грн., у т.ч. за 2012р. - 90 060,00 грн., за 2013р. - 238 911,00 грн., за 2014р. - 688 736,80 грн.;

-пункту 16 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Кодексу в частині заниження платником податків фізичною особою ОСОБА_2 військового збору від здійснення підприємницької діяльності за період з 01.01.2015р. по 31.12.2018р. у сумі у сумі 577,75 грн., у т.ч. у 2015р. у сумі 0,00 грн., у 2016р. у сумі 447,49 грн., у 2017р. у сумі 130,26 грн., у 2018р. у сумі 0,00 грн.

-пункту 49.2 ст. 49, п.п.49.18.5 п.49.18 ст. 49, абз. 2 п.177.11 ст. 177 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI, в частині не подання декларацій про майновий стан і доходи за 2010, 2011, 2018 роки та несвоєчасне подання за 2012 та 2013 роки.

-статті 58, частини 6 ст.128 Господарського кодексу України від 16 січня 2003 року № 436-IV в частині здійснення господарської діяльності без державної реєстрації фізичної особи - підприємця та не забезпечення ведення обліку результатів своєї підприємницької діяльності відповідно до вимог законодавства;

-статті 18 Закону України від 15.05.2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в частині неподання державному реєстратору документів для державної реєстрації фізичної особи - підприємця;

-пункту 1 ст. 3 Закону України від 06.07.1995р. № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями) в частині здійснення розрахункових операцій в готівковій формі без застосування реєстратора розрахункових операцій.

На підставі акту документальної позапланової невиїзної перевірки від 06.12.2019 № 284/10-36-13-03/ НОМЕР_1 ГУ ДПС у Київські області складено протоколи про адміністративні правопорушення від 17.01.2020 № 2, № 3 тa № 4 (а.с. 34-36).

На підставі протоколів про адміністративні правопорушення від 17.01.2020 №2, №3 та №4 ГУ ДПС у Київські області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №1 від 23.01.2020 (а.с. 15).

Цією постановою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 1 700,00 грн. у відповідності до ст. 36 КУпАП, за порушення ст. 163-15 КУпАП, п. 1 ст. 3 Закону України від 06.07.1955 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Тобто, документальною позаплановою невиїзною перевіркою встановлено 10 самостійних порушень фізичною особою платником податків ОСОБА_1 , про необґрунтованість яких позивач зазначає у позовній заяві.

При цьому, до адміністративної відповідальності позивача було притягнуто лише за одне порушення - ст. 163-15 КУпАП, п. 1 ст. 3 Закону України від 06.07.1955 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

З огляду на це, оскільки предметом цього позову є оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, а не оскарження результатів документальної позапланової невиїзної перевірки, то судом ця справа буде розглянута в межах заявлених вимог щодо предмету позову - оскарження постанови притягнення позивача до адміністративної відповідальності та судом буде надана оцінка лише ймовірним порушенням позивача, які відображенні у цій постанові.

При цьому, доводи позивача про необґрунтованість встановлених відповідачем порушень за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки, які не є підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не є предметом цього розгляду, оскільки предмет спору не стосується результатів документальної позапланової невиїзної перевірки, а тому оцінюватись судом не будуть.

Так, позивач у позовній заяві посилається на те, що рішенням Київського окружного адміністративного суду 10 лютого 2020 року у справі №320/6619/19 було визнано дії Головного управління ДПС у Київській щодо документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти, нарахування та сплати належних податків і зборів при отриманні доходу від здійснення діяльності пов`язаної з будівництвом та продажем об`єктів нерухомого майна за період з 01.01.2010 по 31.12.2018 протиправними.

Тому, він вважає усі похідні рішення відповідача, які були ухвалені після проведення такої перевірки незаконними.

Разом із тим, суд не погоджується із таким твердження позивача, оскільки постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2020 рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Заперечуючи проти постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач посилався на те, що замовлення будівництва квартир та їх подальший продаж він здійснював як фізична особа, а не як ФОП.

Проте, порушення п. 1 ст. 3 Закону України від 06.07.1955 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» меже бути вчинено лише ФОП.

Відповідно до ч. 1 ст. 163-15 КУпАП передбачено відповідальність за порушення порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), у тому числі перевищення граничних сум розрахунків готівкою, недотримання установлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Тобто, ч. 1 ст. 163-15 КУпАП є банкетною нормою, яка відсилає до відповідних нормативно-правових актів, що стосуються правил проведення готівкових розрахунків за товари (послуги).

Пунктом 1 ст. 3 Закону України від 06.07.1955 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» визначено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

У відповідності до вимог статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема: час вчинення і суть адміністративного правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, положення даної статті вказують на те, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, позивач посилається на ті обставини, що він здійснював замовлення будівництва та подальший продаж квартир як фізична особа, а не фізична особа-підприємець, а тому на нього не розповсюджувалися вимоги п. 1 ст. 3 Закону України від 06.07.1955 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Водночас, жодного доказу на підтвердження цих обставин позивачем не надано.

Доводи позивача про те, що у Акті перевірки не наведено доказів використання фізичною особою платником податків ОСОБА_1 прийомів і методів, притаманних підприємницької діяльності, як то реклама тощо, які б вказували про намір ОСОБА_1 отримувати дохід від продажу збудованих житлових будівель, не є беззаперечним доказів не використання позивачем статусу ФОП.

При цьому, жодних первинних документів (щодо замовлення будівництва, відчуження квартир), у яких достовірно зазначалося в якості кого позивач виступав у цих правовідносинах, останній до суду не надав.

Тобто, позивачем не доведено ту обставину, що у цих правовідносинах він виступав в якості фізичної особи, а не ФОП.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 7, ч. 1 ст. 163-15, 251, 268, 283-284 КУпАП, ст.ст. 2, 8, 9, 72-78, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 24.12.2024.

Суддя: Букіна О.М.