Справа № 200/8552/24
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2024-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2024 року Справа№200/8552/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про:

- визнання протиправним та скасування рішення № 52 від 26.11.2024 року про відмову у призначенні пенсії;

- зобов`язання зарахувати до страхового стажу періоди трудової діяльності відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 : з 29.03.1983 по 06.03.1983 проходження навчальної, технологічної і переддипломної практики в Водрем-23; з 01.09.1980 по 01.03.1984 навчання в Ясинуватському будівельному технікумі; з 02.04.1984 по 10.05.1984 майстер виробничого навчання Ясинуватського СПТУ №24; з 10.05.1984 по 24.05.1986 служба в армії; з 17.07.1986 по 29.09.1987 слюсар-монтажник обладнання заводів по виробництву коксу Авдіївського спецуправління «Коксохіммонтаж» №227; з 30.09.1987 по 12.03.1991 майстер виробничого навчання СПТУ №24 м. Ясинувата; з 13.03.1991 по 01.07.1991 відеооператор відеозалу Будинку культури залізничників м. Ясинувата; з 01.07.1991 по 26.03.1997 керівник дискотеки Будинку культури залізничників м. Ясинувата; з 16.04.1997 по 25.03.1999 постачальник МЧП «Старт» та призначити пенсію за віком з 10.12.2024 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 19.11.2024 року звернувся через вебпортал Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 52 від 26.11.2024 позивачу відмовлено в призначені пенсії за віком з підстав відсутності необхідного страхового стажу 31 рік.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області до страхового стажу не зараховано періоди роботи позивача згідно його трудової книжки НОМЕР_1 від 30.03.1983 року, оскільки в графі «дата народження» зазначено тільки рік народження, без дати та місяця.

Крім того, в спірному рішенні відповідача вказано, що позивачем не надано довідки з місця проживання.

З зазначених підстав позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком через недостатність страхового стажу.

Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним, тому просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем надано письмовий відзив від 30.12.2024 року. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що позивач 19.11.2024 року звернувся до Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За результатами розгляду заяви Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області прийняло рішення № 52 від 26.11.2024 року, яким позивачу відмовлено в призначені пенсії за віком з підстав відсутності необхідного страхового стажу 31 рік.

Вік позивача на момент звернення до пенсійного органу 60 років. Страховий стаж позивача 25 років 06 місяців 08 днів.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 31 року.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до стажу позивача не зараховано: - період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 30.03.1983 року, оскільки дата народження заявника на титульній сторінці трудової книжки вказана не повністю.

Зазначає, що для зарахування періодів роботи за трудовою книжкою необхідно внести зміни до трудової книжки згідно Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 № 58 або надати уточнюючі довідки про періоди роботи, видані підприємствами, на яких працював заявник, на підставі первинних документів за час виконання роботи.

Відтак, страховий стаж позивача становить 25 років 06 місяців 08 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058.

З огляду на вищезазначене, вважає, що у позивача відсутні підстави для призначення пенсії з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку з 10.12.2024, оскільки на дату звернення 19.11.2024 право на пенсію за віком не було підтверджено в установленому чинним законодавством України порядку.

Крім того, наголошує, що відповідно до заяви, наданої засобом вебпорталу Пенсійного фонду України, місце реєстрації та проживання заявника - м. Ясинувата Донецької області, яке згідно наказу від 22.12.2022 № 309 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України відноситься до території, на якій ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ. З зазначених причин вважає, що співвідповідачем у даній справі має бути саме Головне управління ПФУ в Донецькій області.

Таким чином, відповідач вважає, що заявлені позивачем вимоги є безпідставними.

Відповідно до положень статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача у відповідності до норм законодавства повідомлено про наявність позову.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є громадянином України, про що свідчить ІD-паспорт № НОМЕР_2 .

Згідно з довідкою з Єдиного державного демографічного реєстру позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

В дійсний час позивач мешкає за договором оренди приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .

Судом встановлено, що позивач 19.11.2024 року звернувся через вебпортал Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 52 від 26.11.2024 року, яке за принципом екстериторіальності розглянуло заяву позивача, йому було відмовлено в призначені пенсії за віком з підстав відсутності необхідного страхового стажу 31 рік.

Зокрема, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області до страхового стажу не зараховано періоди роботи позивача згідно з його трудовою книжкою НОМЕР_1 від 30.03.1983 року, оскільки в графі «дата народження» зазначено тільки рік народження, тобто, без вказання числа та місяця.

В спірному рішенні також зазначено, що відповідно до пункту 14-4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», громадянам України, які проживають на тимчасово окупованих територіях України або під час тимчасової окупації територій виїхали на підконтрольну Україні територію, виплата пенсії згідно з цим Законом проводиться за умови неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації. У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та Російської Федерації неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації підтверджується повідомленням про це органу Пенсійного фонду в заяві особи про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії.

Відповідно до заяви, наданої засобом вебпорталу Пенсійного фонду України, місце реєстрації та проживання заявника - м. Ясинувата Донецької області, яке згідно наказу від 22.12.2022 № 309 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України відноситься до території, на якій ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ.

В спірному рішенні відповідача вказано, що позивачем не надано довідки з місця проживання.

З зазначених підстав позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком через недостатність страхового стажу, тому позивач був вимушений звернутися до суду.

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо неврахування до страхового стажу при призначені пенсії за віком позивачу періодів роботи згідно його трудової книжки з підстав внесення неповної дати народження та ненадання довідки з місця проживання, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV регулюються відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Статтею 113 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років, зокрема в період з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року не менше 31 років.

Право на призначення пенсії обґрунтовується також Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Абзацом 4 статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що у випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила призначення пенсії, ніж ті, які містяться в цьому законі, то застосовуються правила за цими договорами (угодами).

Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У такій довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд зазначає, що вищевказаний Порядок, як вбачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відповідно до п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Спору між сторонами стосовно відсутності записів у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 від 30.03.1983 року немає.

При цьому, відповідно трудової книжки НОМЕР_1 від 30.03.1983 року, на титульній сторінці визначений рік народження ОСОБА_1 «1964», а число та місяць народження відсутні.

Зокрема, трудова книжка НОМЕР_1 від 30.03.1983 року містить такі записи:

- 29.03.1983 по 06.03.1983 проходження навчальної, технологічної і переддипломної практики в Водрем-23;

- 01.09.1980 по 01.03.1984 навчання в Ясинуватському будівельному технікумі;

- 02.04.1984 по10.05.1984 майстер виробничого навчання Ясинуватського СПТУ №24;

- 10.05.1984 по 24.05.1986 служба в армії;

- 17.1986 по 29.09.1987 слюсар-монтажник обладнання заводів по виробництву коксу Авдіївського спецуправління «Коксохіммонтаж» №227;

- 30.09.1987 по 12.03.1991 майстер виробничого навчання СПТУ №24 м. Ясинувата;

- 13.03.1991 по 01..1991 відеооператор відеозалу Будинку культури залізничників м. Ясинувата;

- 01.07.1991 по 26.03.1997 керівник дискотеки Будинку культури залізничників м. Ясинувата;

- 16.04.1997 по 25.03.1999 постачальник МЧП «Старт».

Територіальним органом ПФУ взагалі не врахований вказаний вище трудовий стаж з підстав запису на титульному листі лише року народження, без вказання місяця і дня.

Станом на час заповнення трудової книжки - 30.03.1983 року порядок ведення трудових книжок визначався постановою Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної центральної ради професійних спілок від 06.09.1973 № 656 «Про трудові книжки робочих і службовців» (Постанова № 656), Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (Інструкція 162).

Абзацом 1 пункту 13 Постанови №656 було передбачено, що при звільненні робочого чи службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботу на цьому підприємстві, в установі, організації, засвідчуються підписом керівника підприємства, установи, організації або спеціально уповноваженою ним особою і печаткою.

Аналогічні вимоги були установлені абзацом 1 пункту 4.1. Інструкції № 162.

Згідно з пунктом 2.2 Інструкції № 162 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по-батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

При цьому, абзаци 1-2 пункту 18 постанови № 656 визначали, що відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне і правильне заповнення трудових книжок, їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена особа, яка призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.

Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція).

Згідно з пунктом 1.1 Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 2.11 Інструкції передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Відповідно до п. 2.12 Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Таким чином, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення трудової книжки з вини підприємства-роботодавця.

Крім того, суд зауважує, що певні недоліки чи неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства-роботодавця не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Верховний Суд у постановах від 28.02.2018 року у справі №428/7863/17, від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 року у справі №423/1881/17, від 29.03.2019 року у справі №548/2056/16-а неодноразово висловлював позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Частиною третьою статті 44 Закону № 1058-ІV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію, однак відповідач не виконав приписи вказаної статті Закону № 1058-ІV.

З зазначених підстав суд дійшов висновку про неправомірність не зарахування відповідачем до страхового стажу позивача періодів роботи, зазначених в його трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 30.03.1983 року.

Пунктом 14-6.2 розділу ХV Прикінцевих положень Закону №1058 передбачено, що тимчасово, у період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, для осіб, які проживають/ проживали на території, на якій ведуться (велися) бойові дії, та/або на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, у разі якщо звернення за призначенням пенсії відбулося в період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, за умови що передбачений частиною першої статті 45 цього Закону строк звернення за призначенням відповідної пенсії не сплив станом на 24 лютого 2022 року, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Кабінет Міністрів України ухвалив постанову від 06.12.2022 року № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», якою визначив механізм формування єдиного переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Перелік затверджено наказом Мінреінтеграції від 22.12.2022 р. № 309.

Відповідно до пункту 1.2 Переліку Ясинуватська міська територіальна громада, де зареєстрований позивач, віднесена до території, яка є тимчасово окупованою.

Відтак, відповідач мав призначити позивачу пенсію з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку 10.12.2024 року.

Щодо ненадання позивачем особистого повідомлення про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації суд зазначає таке.

Згідно з приписами пункту 14-4 розділу 15 Прикінцевих положень Закону № 1058 громадянам України, які проживають на тимчасово окупованих територіях України або під час тимчасової окупації територій виїхали на підконтрольну Україні територію, виплата пенсії згідно з цим Законом проводиться за умови неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації. У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та Російської Федерації неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації підтверджується повідомленням про це органу Пенсійного фонду в заяві особи про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії.

Як вбачається з анкети-опитування, яка наданої позивачем до заяви про призначення пенсії було зазначено про неодержання ним будь-яких пенсійних виплат.

Крім того, відповідно до пункту 1.8 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованого в Мінюсті України 27.12.2005 року за №1566/11846 (далі Порядок №22-1) у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія.

Пунктом 4.2 розділу 4 Порядку №22-1 визначено, що при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема, повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

Водночас, доказів повідомлення відповідачем позивача у визначений Порядком №22-1 спосіб про необхідність подання додаткових документів, в тому числі особистого повідомлення про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації матеріали справи не містять.

Стосовно ненадання позивачем довідки про місце проживання суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи - відомості про місце проживання особи.

Тобто, Порядком №22-1 не визначено обов`язку надавати довідку про місце проживання, а лише визначено необхідність надання відомостей про місце проживання.

Як свідчать матеріали справи позивачем до заяви про призначення пенсії за віком надано відомості про місце реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , а також надані відомості про фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Суд зазначає, що позивач не має статусу внутрішньо переміщеної особи.

Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» свобода пересування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час, за винятком обмежень, які встановлюються законом;

вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати.

Отже, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

За таких обставин, зазначення відповідачем в рішенні №52 від 26.11.2024 року даних про відсутність в матеріалах ЕПС довідки про місце проживання заявника, не може слугувати підставою для відмови в призначенні пенсії за віком, оскільки така підстава не передбачена пенсійним законодавством та є такою, що суттєво обмежує конституційне право громадянина на отримання пенсійних виплат.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у спосіб, визначений позивачем.

Суд також не бере до уваги твердження відповідача, що співвідповідачем у даній справі має бути Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, оскільки спірне рішення № 52 від 26.11.2024 року прийнято саме Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області, яке за принципом екстериторіальності розглянуло заяву позивача від 19.11.2024 року.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області жодних рішень стосовно позивача не приймало, а отже не порушувало його прав. Доказів зворотнього відповідачем не надано.

Відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, на підставі положень Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 52 від 26.11.2024 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди трудової діяльності відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 : з 29.03.1983 по 06.03.1983 проходження навчальної, технологічної і переддипломної практики в Водрем-23; з 01.09.1980 по 01.03.1984 навчання в Ясинуватському будівельному технікумі; з 02.04.1984 по 10.05.1984 майстер виробничого навчання Ясинуватського СПТУ №24; з 10.05.1984 по 24.05.1986 служба в армії; з 17.07.1986 по 29.09.1987 слюсар-монтажник обладнання заводів по виробництву коксу Авдіївського спецуправління «Коксохіммонтаж» №227; з 30.09.1987 по 12.03.1991 майстер виробничого навчання СПТУ №24 м. Ясинувата; з 13.03.1991 по 01.07.1991 відеооператор відеозалу Будинку культури залізничників м. Ясинувата; з 01.07.1991 по 26.03.1997 керівник дискотеки Будинку культури залізничників м. Ясинувата; з 16.04.1997 по 25.03.1999 постачальник МЧП «Старт» та призначити пенсію за віком з 10.12.2024 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати з судового збору у розмірі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 30 грудня 2024 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.Б. Голубова