Справа № 400/14429/23
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2024-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2024 р. № 400/14429/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаВійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,
треті особи1. Міністерство оборони України, просп. Повітряних Сил, 6, м. Київ, 03168, 2. ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 ,
провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; визнання протиправним та скасування наказу від 01.06.2023 року № 158 в частині,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі також - відповідач), в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 , поданої в інтересах її неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 07.02.2023 року через ІНФОРМАЦІЯ_2 про виплату на її ім`я, як законного представника неповнолітньої дитини загиблого ІНФОРМАЦІЯ_3 військовослужбовця - командира 1 розвідувального взводу розвідувальної роти Військової частини НОМЕР_1 , лейтенанта ОСОБА_4 - грошового забезпечення, належного йому на день смерті;

- визнати незаконним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 01.06.2023 року № 158 в частині виплати батькові загиблого ІНФОРМАЦІЯ_3 військовослужбовця - командира 1 розвідувального взводу розвідувальної роти Військової частини НОМЕР_1 , лейтенанта ОСОБА_4 - ОСОБА_2 грошового забезпечення, належного загиблому військовослужбовцю на день смерті, а саме:

щомісячної премії в розмірі 202% посадового окладу (12 т.р.) надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років відповідно до розпорядження МОУ від 04.03.2022 року №248/1210 за період з 01.12. по 31.12 2022 року;

грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік відповідно до «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 за 2022 рік;

матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань відповідно до «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 за 2022 рік;

грошової допомоги на проведення похорону та компенсації матеріальних витрат на ритуальні послуги та на спорудження пам`ятників у розмірі п`яти прожиткових мінімумів у розрахунку на місяць на одну особу, встановлених на дату загибелі (смерті) військовослужбовця відповідно до пукту 4 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів ї сімей» та пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 22.05.2000 року № 829;

додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі в бойових діях і заходах, розрахованої станом по 31.12.2022 року, призначеної відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», доведеною телеграмою Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 07.03.2022 року № 248/1217 на період дії воєнного стану, згідно бойового розпорядження ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 07.10.2022 року № 3512т/3/окп та на виконання вимог бойового розпорядження ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » від 07.10.2022 року № 16/764т пкп в загальній сумі 161578,73 грн.;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України на підставі заяви ОСОБА_1 від 07.02.2022 року поданої в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про виплату грошового забезпечення військовослужбовця - командира 1 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , лейтенанта ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 виплатити неотримане грошове забезпечення військовослужбовця в сумі 161578,73 грн, яке складається з:

щомісячної премії в розмірі 202% посадового окладу (12 т.р.) надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років відповідно до розпорядження МОУ від 04.03.2022 року № 248/1210 за період з 01.12. по 31.12 2022 року;

грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік відповідно до «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 за 2022 рік;

матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань відповідно до «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 за 2022 рік;

грошової допомоги на проведення похорону та компенсації матеріальних витрат на ритуальні послуги та на спорудження пам`ятників у розмірі п`яти прожиткових мінімумів у розрахунку на місяць на одну особу, встановлених на дату загибелі (смерті) військовослужбовця відповідно до пункту 4 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів ї сімей» та пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 22.05.2000 року № 829;

додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі в бойових діях і заходах, розрахованої станом по 31.12.2022 року, призначеної відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», доведеною телеграмою Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 07.03.2022 року № 248/1217 на період дії воєнного стану, згідно бойового розпорядження ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 07.10.2022 року № 3512т/3/окп та на виконання вимог бойового розпорядження ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » від 07.10.2022 року №16/764т пкп.

Ухвалою від 04.12.2023 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомленням) сторін.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона, діючи в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до командира Військової частини НОМЕР_1 через ІНФОРМАЦІЯ_6 із заявою про виплату грошового забезпечення від 23.02.2023 року, тобто раніше, ніж батько загиблого - ОСОБА_2 , який звернувся із заявою лише 23.03.2023 року, тобто на дату звернення батька військовослужбовця, командиру військової частини вже було відомо, що загиблий ОСОБА_4 має неповнолітню доньку, на користь якої і повинна була бути здійснена виплата.

Проте, до дня звернення до суду з цим позовом, відомості про розгляд заяви ОСОБА_1 про виплату грошового забезпечення, належного батькові - загиблому військовослужбовцю - на користь його неповнолітньої доньки взагалі відсутні.

Виплата неотриманого грошового забезпечення до дня загибелі військовослужбовця у тому числі особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, є соціальною гарантією військовослужбовців та членів їх сімей, гарантованою державою.

За таких обставин, позивач вважає, що відповідачем безпідставно не розглянуто її заяву, подану 07.02.2023 року та протиправно видано наказ про виплату належного, але не отриманого грошового забезпечення батькові загиблого військовослужбовця.

Відповідач надав відзив, в якому зазначив, що вважає свої зобов`язання щодо сплати всіх нарахованих сум виконаними. Просив провадження у справі закрити, оскільки вважає, що спір не носить публічно-правовий характер.

Третя особа, Міністерство оборони України, надало пояснення по суті спору, у яких зазначено, що оскільки виплата коштів Військовою частиною НОМЕР_1 вже була проведена батьку загиблого військовослужбовця, а характер спірних правовідносин є приватно правовим, то даний спір не може розглядатися за правилами адміністративного судочинства і має розглядатися за правилами цивільного судочинства, тому є підстави для закриття провадження у справі.

Ухвалою від 24.01.2024 року суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, ОСОБА_2 .

Третя особа, ОСОБА_2 , надав пояснення, у яких зазначив, що дійсно на підставі наказу Військової частини НОМЕР_1 отримав грошове забезпечення загиблого сина у розмірі 161578,15 грн. Після цього ним самостійно було прийнято рішення про розподіл отриманих коштів на колишню дружину, матір загиблого сина, та на його неповнолітню доньку рівними частками. Довів до відома, що неповнолітня донька його загиблого сина на його отриманні ніколи не перебувала, оскільки рішення суду про сплату аліментів на її користь не виносилось. Інформацією щодо добровільної допомоги загиблим сином доньці не володіє.

Ухвалою від 30.12.2024 року суд відмовив у закритті провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Ухвалою від 30.12.2024 року суд закрив провадження у справі в частині вимог:

- визнати незаконним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 01.06.2023 року № 158 в частині виплати батькові загиблого ІНФОРМАЦІЯ_3 військовослужбовця - командира 1 розвідувального взводу розвідувальної роти Військової частини НОМЕР_1 , лейтенанта ОСОБА_4 - ОСОБА_2 грошової допомоги на проведення похорону та компенсації матеріальних витрат на ритуальні послуги та на спорудження пам`ятників у розмірі п`яти прожиткових мінімумів у розрахунку на місяць на одну особу, встановлених на дату загибелі (смерті) військовослужбовця відповідно до пункту 4 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів ї сімей» та пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 22.05.2000 року № 829;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України на підставі заяви ОСОБА_1 від 07.02.2022 року поданої в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про виплату грошового забезпечення військовослужбовця - командира 1 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , лейтенанта ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 виплатити неотриманої грошової допомоги на проведення похорону та компенсації матеріальних витрат на ритуальні послуги та на спорудження пам`ятників у розмірі п`яти прожиткових мінімумів у розрахунку на місяць на одну особу, встановлених на дату загибелі (смерті) військовослужбовця відповідно до пункту 4 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів ї сімей» та пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 22.05.2000 року № 829.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання бойового завдання внаслідок ворожого обстрілу поблизу н.п. Бахмут Донецької області загинув колишній чоловік позивачки та батько її неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - командир 1 розвідувального взводу розвідувальної роти Військової частини НОМЕР_1 , лейтенант ОСОБА_4 .

07.02.2023 року ОСОБА_1 , як колишня дружина загиблого, діючи в інтересах їх спільної неповнолітньої дитини, подала заяву на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 на перерахування на її картковий рахунок належного, але не отриманого військовослужбовцем до дня смерті (загибелі) грошового забезпечення.

ОСОБА_2 , батько загиблого, подав заяву на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 про нарахування на його картковий рахунок грошової допомоги на поховання.

Заяви та документи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були скеровані ІНФОРМАЦІЯ_6 до Військової частини НОМЕР_1 для подальшого розгляду 23.02.2023 року за вих. № 1164 та 23.03.2023 року № 1807 - відповідно.

У відповідності до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 01.06.2023 року № 158 (по стройовій частині) грошове забезпечення загиблого за грудень 2022 року було зараховано на картковий рахунок його батька, ОСОБА_2 .

На запит позивача, листом від 17.08.2023 року № 8384 Військова частина НОМЕР_1 повідомила позивача, що грошове забезпечення ОСОБА_4 за грудено 2022 року на підставі заяви, наданої з листом ІНФОРМАЦІЯ_7 вих. № 1807 від 23.03.2023 року, згідно п. 1 розділу ХХХ «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України» від 07.06.2018 року 3260 та наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 01.06.2023 року № 158, зараховано на картковий рахунок його батька, ОСОБА_2 , 11.07.2023 року в сумі 161578,15 грн, в тому числі:

- грошове забезпечення - 18691,69 грн;

- додаткова винагорода - 98500,00 грн;

- грошова допомога на оздоровлення - 15720,73 грн;

- матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань - 15720,73 грн;

- допомога на поховання - 12945,00 грн.

Позивач не погоджується з таким рішенням командира Військової частини НОМЕР_1 , вважає його незаконним та таким, що порушує права її малолітньої доньки на отримання грошового забезпечення її батька - загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 , у зв`язку з чим звернулась до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011).

Частиною 1 ст. 9 Закону № 2011 передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначається Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260, у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок № 260).

Згідно з п.п. 1, 2 розділу ХХХ Порядку № 260 у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)) виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військово-службовець, дружині (чоловіку), а в разі якщо її (його) немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей.

У разі відсутності зазначених осіб належні суми грошового забезпечення виплачуються іншим спадкоємцям відповідно до чинного законодавства України.

Грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату.

Грошове забезпечення зазначеним особам виплачується, якщо звернення за одержанням надійшло до закінчення трьох років із дня смерті (загибелі) військовослужбовця або з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім, оголошення померлим (п. 2 розділу ХХХ Порядку № 260).

Згідно наведеного правового регулювання, належне, але не отримане військовослужбовцем до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення виплачується в такій черговості:

1) дружині військовослужбовця (якщо є зареєстрований шлюб);

2) повнолітнім дітям, які проживали разом з ним, законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей та особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців (у випадку відсутності дружини);

3) батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей.

Відтак, першочергове право на отримання грошового забезпечення має законний представник неповнолітньої дитини, тобто, у даному випадку, її мати.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка», виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).

Виплата додаткової винагороди згідно Постанови № 168 також була здійснена лише на користь батька загиблого.

Відповідач заяву позивача про виплату грошового забезпечення загиблого військовослужбовця залишив поза увагою, своїм наказом від 01.06.2023 року № 158 задовольнив заяву батька загиблого військовослужбовця. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_6 на адресу відповідача заяви позивача та ОСОБА_2 були надіслані одночасно. А отже, своєю бездіяльністю відповідач порушив права неповнолітньої дитини загиблого військовослужбовця, законним представником якої є позивач.

Жодних пояснень щодо підстав винесення рішення на користь лише ОСОБА_2 відповідач не надав.

Щодо позовних вимог зобов`язати відповідача виплатити неотримане грошове забезпечення військовослужбовця, суд зазначає наступне:

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 1 р. 4 Указу Президента України «Про Концепцію вдосконалення судівництва для утвердження справедливого суду в Україні відповідно до європейських стандартів» від 10.05.2006 року № 361/2006 адміністративне судочинство спрямоване на захист прав особи у публічно-правових відносинах від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За своїм статусом у суспільстві учасники таких правовідносин перебувають у нерівних умовах, тому адміністративний суд має вжити всіх передбачених законом заходів, щоб захистити порушені органом влади права особи, в тому числі збирати докази з власної ініціативи, виходити за межі вимог сторін тією мірою, наскільки це необхідно для повного захисту прав особи.

Разом з цим, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Таким чином дискреція це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Отже, виключно у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним.

У даному випадку, суд з метою ефективного та повного захисту прав позивача, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про перерахування на її картковий рахунок належного, але не отриманого військовослужбовцем до дня смерті (загибелі) грошового забезпечення, з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 19, 77, 139, 241 - 246, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), за участю третіх осіб - Міністерство оборони України (просп. Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 , поданої в інтересах її неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 07.02.2023 року через ІНФОРМАЦІЯ_2 про виплату на її ім`я, як законного представника неповнолітньої дитини загиблого ІНФОРМАЦІЯ_3 військовослужбовця - командира 1 розвідувального взводу розвідувальної роти Військової частини НОМЕР_1 , лейтенанта ОСОБА_4 , грошового забезпечення, належного йому на день смерті.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 01.06.2023 року № 158 (по стройовій частині) в частині виплати батькові загиблого ІНФОРМАЦІЯ_3 військовослужбовця - командира 1 розвідувального взводу розвідувальної роти Військової частини НОМЕР_1 , лейтенанта ОСОБА_4 - ОСОБА_2 грошового забезпечення, належного загиблому військовослужбовцю на день смерті, а саме:

щомісячної премії в розмірі 202% посадового окладу (12 т.р.) надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років відповідно до розпорядження МОУ від 04.03.2022 року № 248/1210 за період з 01.12. по 31.12 2022 року;

грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік відповідно до «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 за 2022 рік;

матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань відповідно до «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 за 2022 рік;

додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі в бойових діях і заходах, розрахованої станом по 31.12.2022 року, призначеної відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», доведеною телеграмою Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 07.03.2022 року № 248/1217 на період дії воєнного стану, згідно бойового розпорядження ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 07.10.2022 року № 3512т/3/окп та на виконання вимог бойового розпорядження ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » від 07.10.2022 року № 16/764т пкп.

4. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , поданої 07.02.202023 року (вих. № 1164 від 23.02.2023 року) в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про виплату грошового забезпечення військовослужбовця - командира 1 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , лейтенанта ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке складається з:

щомісячної премії в розмірі 202% посадового окладу (12 т.р.) надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років відповідно до розпорядження МОУ від 04.03.2022 року № 248/1210 за період з 01.12. по 31.12 2022 року;

грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік відповідно до «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 за 2022 рік;

матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань відповідно до «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 за 2022 рік;

додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі в бойових діях і заходах, розрахованої станом по 31.12.2022 року, призначеної відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», доведеною телеграмою Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 07.03.2022 року № 248/1217 на період дії воєнного стану, згідно бойового розпорядження ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 07.10.2022 року № 3512т/3/окп та на виконання вимог бойового розпорядження ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » від 07.10.2022 року №16/764т пкп.

5. В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 30.12.2024 року.

Суддя О.В. Малих