Справа № 465/2493/17
Суддя: Ванівський Ю. М.
Дата ухвалення: 2024-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 465/2493/17
Провадження 2-а/465/47/24
РІШЕННЯ

Іменем України

27.12.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Ванівського Ю. М.,

секретаря судових засідань Лозинського Т. - Р. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції взводу №1 роти № 2 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Рузавіна Ярослава Миколайовича, Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції, про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2017 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача інспектора патрульної поліції взводу №1 роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Рузавіна Ярослава Миколайовича про визнання дій протиправними та визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення Серія АР №667012 від 09.04.2017 року відносно ОСОБА_1 , якою накладено штраф за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП у розмірі 510 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що таке рішення відповідача є протиправним, а дій незаконними та притягнення до адміністративної відповідальності - безпідставним, оскільки його вини у вчиненні адміністративного правопорушення немає, а тому просить таку постанову скасувати за відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

У постанові від 22 серпня 2017 року Франківський районний суд міста Львова вирішив позов ОСОБА_1 задовольнити, визнати протиправними дії поліцейського Рузавіна Ярослава Миколайовича, яка полягла у розгляді справи за адресою: м.Львів, вул. Конюшинна,13, визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №667012 від 09.04.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП.

Постановою від 12 грудня 2017 року Львівський апеляційний адміністративний суд Постанову Франківського районного суду м. Львова від 22 серпня 2017 року у справі № 465/2493/17 скасувано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою від 01 березня 2018 року Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року та постанову Франківського районного суду міста Львова від 22 серпня 2017 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі розпорядження керівника апарату Франківського районного суду м.Львова Турчак М.І. №631/Р від 23.02.2023 року, рішення зборів суддів №1 від 16.01.2023 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, матеріали справи передано судді Ванівському Ю.М.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 03.04.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк відповідачем не надано, відтак суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Суд, розглянувши адміністративну справу, дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом з матеріалів справи 09.04.2017 року інспектором патрульної поліції взводу №1 роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Рузавіним Ярославом Миколайовичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №667012.

Як вбачається із постанови, що ОСОБА_1 08.04.2017 р. о 23 год. 58 хв., керуючи автомобілем « СІА Сееd» на пл.Двірцева,1 у м.Львові здійснив стоянку у місці, де транспортний засіб унеможливив виїзд транспортних засобів, чим порушив п.15.10 «А» ПДР України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закон України "Про дорожній рух" регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до статті 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР України).

Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

За вимогами п. 15.1 ПДР України зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Пунктом 15.10. «д» ПДР встановлено заборону стоянки транспортних засобів у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Згідно п.15.10 «а» ПДР України стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, статтею 7 якого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Відповідно до статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, вчинених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно зі статтею 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: в тому числі передбачені частиною першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122 КУпАП.

За приписами частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

В силу змісту ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Під час винесення постанови не дотримано вимог статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку кожної справи.

Як вбачається з матеріалів справи та доводів позивача, останній заперечує 08.04.2017 року факт порушення ним правил дорожнього руху, так як не створював перешкод іншим транспортним засобам.

В оскаржуваній постанові зазначено, що 08.04.2017 р. о 23 год. 58 хв., позивач, керуючи автомобілем « СІА Сееd» на пл.Двірцева,1 у м.Львові здійснив стоянку у місці, де транспортний засіб унеможливив виїзд транспортних засобів. На фотографіях, долучених представником відповідача до матеріалів справи під час апеляційного розгляду, автомобіль « СІА Сееd» відсутній та зазначена дата 10.04.2017 р.

Відтак, суд звертає увагу на те, що працівниками поліції не здійснено відповідної фото чи відеофіксації правопорушення та не було зібрано належних та допустимих доказів, які б могли підтвердити факт і встановити вину позивача у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, та не відібрано пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, тощо, відтак твердження відповідача, що позивач здійснив стоянку у місці, де його транспортний засіб унеможливив виїзд транспортних засобів є припущенням, а тому суд приходить до висновку, що позивач в даному випадку не порушував вимог Правил дорожнього руху.

Окрім цього, у постанові не вказано повний опис обставин, установлених під час розгляду справи.

При цьому, суд наголошує, що постанова у справі про адміністративне правопорушення не може ґрунтуватись виключно на висновках працівників поліції, за відсутності доказів винуватості особи, отриманих не інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом.

У даній справі, крім висновків відповідача, який склав постанову у справі про адміністративне правопорушення, відсутні будь-які допустимі докази на підтвердження факту порушення позивачем Правил дорожнього руху, у зв`язку із чим, з урахуванням положень ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Також суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналіз положень вказаних статей КУпАП, дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статям 283 і 284 КУпАП.

У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 73,76 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, на підтвердження винуватості позивача у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, належних доказів суду відповідачем не надано. Відповідач не довів правомірності свого рішення.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд, як адміністративний, має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.

Відтак, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши додані до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, законність дії щодо складання адміністративної постанови, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині скасування постанови серії АР №667012 від 09.04.2017 року підлягають задоволенню.

Щодо вимог про визнати протиправними дії поліцейського Рузавіна Ярослава Миколайовича, яка полягла у розгляді справи за адресою: м.Львів, вул. Конюшинна,13 суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пунктом 11 частин 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами 1-3 статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частиною 3 статті 122 КУпАП.

Відповідно до частини 4 статті 258 КУпАП, справа може бути розглянута уповноваженим органом (посадовою особою) на місці вчинення правопорушення. Також, у частині 1 статті 276 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 (далі - Інструкція № 1395), визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Відповідно до пункту 1 та 2 розділу III Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частинами першою, другою і третьою статті 122, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої Кодексу України про адміністративні правопорушення, на яке покликається позивач у адміністративному позові і яке довільно трактує, надано офіційне тлумачення положенню частини 1 статті 276 цього Кодексу, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, а саме неможливістю провести розгляд адміністративної справи за місцем вчинення адмінправопорушення та в день його вчинення, у зв`язку з перебуванням позивача в м. Києві, суд вважає, що інспектор патрульної поліції вправі був виносити оскаржувану позивачем постанову за місцем знаходження автомобіля Тростинського Руслана Мирославовича (м. Львів, вул. Конюшинна, 13) і куди прибув позивач, що є адміністративно-територіальною одиницею, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Отже, суд дійшов висновку, що старший лейтенант інспектор взводу № 1 роти № 2 батальйону № 4 УПП у м. Львові ДПП Рузавін Ярослав Миколайович під час розгляду справи за адресою: м.Львів, вул. Конюшинна,13 діяв на підставі та у межах наданих йому повноважень.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 11, 19, 51, 99, 102, 105-106, 128, 161, 162, 163 КАС України, ст.ст. 7, 9, 258, 280, 287-289, 293 КУпАП суд, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції взводу №1 роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Рузавіна Ярослава Миколайовича, Управління патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції, про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №667012 від 09.04.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач: ОСОБА_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, місце знаходження: 79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19, ЄРДПОУ 39962825;

Відповідач: Інспектор патрульної поліції взводу №1 роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Рузавін Ярослав Миколайович, місце знаходження: 79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19, ЄРДПОУ 39962825.

Суддя Ванівський Ю. М.