Справа № 363/5671/24
Суддя: Котлярова І. Ю.
Дата ухвалення: 2024-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

27.12.24 363/5671/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2024 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Котлярова І.Ю., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3332362 від 24.10.2024 року,

ВСТАНОВИВ:

31.12.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, в обґрунтування якого зазначив, що 24 жовтня 2024 року поліцейський 2 взводу 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області молодший лейтенант поліції Лизан Юрій Іванович винесено постанову серії ЕНА №3332362 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень. Відповідно до вказаної постанови 24.10.2024 року о 12 год. 50 хв. в с. Новий Милятин, дорога АД М-06 Київ-Чоп 497 км/0 10:35 ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом у населеному пункті рухався зі швидкістю 75 км/год при дозволеній швидкості 50 км/год, швидкість вимірювалася лазерним приладом TruCam LTI 20/20 тс000584 та під час перевірки документів не надав відповідних документів для встановлення особи, у зв`язку з чим порушив п. 2.4 а) ПДР України, а саме особа, яка керувала транспортним засобом, не пред`явила посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач, вважає, що вказана постанова є протиправною, та такою, що порушує його право на вільне розпорядження належними йому коштами та підлягає скасуванню, зазначивши, що порушення швидкості руху, чи інших порушень ПДР та нормативних актів ним не було допущено, а тому у нього не виникло обов`язку надавати поліцейському документи для перевірки, хоча всі необхідні документи мав, через що у цій вимозі поліцейському було відмовлено. Крім того зазначив, що чинне законодавство, а саме ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» не допускає такого способу використання приладу TruCam, оскільки неможливо встановити дійсні показники швидкості. Також позивач зазначив, що після початку розгляду справи, він заявив поліцейському про бажання скористатися правовою допомогою адвоката, та просив забезпечити таку можливість, однак таке клопотання було проігнороване, а при спробі заявити клопотання про перенос розгляду справи, поліцейський пішов геть і повернувся вже з оскаржуваною постановою.

Відтак, враховуючи викладене, просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА N?3332362 від 24 жовтня 2024 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у сумі 425 грн., а провадження у справі закрити. Крім того, просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати по справі у сумі сплаченого ним судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 01.11.2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін.

03.12.2024 року на адресу суду від представника Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Забродоцької Я. надійшов відзив на позовну заяву та диск з відео-записом обставин складання постанови про адміністративне правопорушення, відповідно до якого, просить відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 та пояснила, що 24.10.2024 року близько 10 год. 35 хв. на Автодорозі М-06 Київ-Чоп с. Новий Милятин (497 км) Позивач керував транспортним засобом FORD TRANSIT номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись у населеному пункті зі швидкістю 75 км/год, при дозволеній швидкості 50 км/год. Швидкість руху транспортного засобу вимірювалась лазерним приладом TRUCAM LTI 20/20 TC000584, чим порушив п. 12.4 Правил дорожного руху , затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N?1306 (далі - ПДР), а також, на законну вимогу інспектора управління не надав відповідних для встановлення особи документів, чим порушив п.2.4.а ПДР України. Відповідно до ч. 1 ст. 283 та п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП Інспектор виніс постанову по справі про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) у вигляді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень. Крім того, зазначила, що поліцейського Лизан Ю.І. дотримуючись ст. ст. 278, 279 КУпАП та Інструкції «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» N? 1395 від 07.11.2015 (далі - Інструкція N? 1395 від 07.11.2015), представився, пояснив Позивачеві причину зупинки та попросив надати документи на право керування транспортним засобом, відповідної категорії, а також реєстраційний документ на транспортний засіб, ОСОБА_1 , в силу власних переконань вважав, що не зобов`язаний надавати такі документи та навіть після ознайомлення Позивача із правопорушенням, яке він вчинив та надання доказів вчинення такого, а саме фото та відео з приладу Trucam Харченко Р. таких документів не наддав, а відтак, законна вимога інспектора не була виконана, позивач не пред`явив на вимогу поліцейського документи, а саме посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб. На твердження позивача, що поліцейський тримав прилад Trucam в руках, що є не допустимим, зазначила, що згідно технічних характеристик вказаний прилад спроможний робити фото- та віеозйомку в автоматичному режимі, здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Також, представником відповідача у відзиві на позов зазначається, що працівники поліції діяли відповідно до вимог ЗУ «Про національну поліцію» та жодних порушень, з боку поліцейських, вчинено не було, оскаржувана постанова є обґрунтованою та винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством, всі дії поліцейських, а також порушення, вчинене ОСОБА_1 , зафіксовані за допомогою нагрудної боді-камери, відеозапис з якої долучено до відзиву.

На підставі викладеного, представник відповідача просить у задоволені позову відмовити.

23.12.2024 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено, що долучене відповідачем відео є змонтованим з кількох частин, з якого не можливо встановити, де саме було здійснено цей запис, а зокрема, в межах населеного пункту чи за його межами, та які дорожні знаки діяли на цій ділянці, та зазначив, на в`їзді в населений пункт Новий Милятин відсутні дорожні знаки 5.70, відео фіксування порушень ПДД та його зона дії 1 км. Крім того, повідомив, що був зупинений працівником поліції, начеб то через порушення встановленої швидкості руху, в той же час, останнім не було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Враховуючи викладене, просив суд позовну заяву задовольнити та розглянути справу з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч. 7 ст. 262 КАС України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Позивач у відповіді на відзив у прохальній частині просив суд задовольнити позовну заяву в повному обсязі та розглянути дану справу з повідомленням (викликом) сторін, в той же час, окремого клопотання, як це передбачено вимогами КАС України, подано не було, а відтак, суд приходить до переконання про можливість розгляду справи без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС місцем загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може мати вигляд індивідуального акта, яким відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС є акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Одним з таких актів може бути постанова про накладання адміністративного стягнення, оскільки зазначений акт виноситься суб`єктом владних повноважень на виконання своїх владних функцій щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності та стосується лише прав та інтересів конкретно визначеної особи, яка піддається впливу накладеного адміністративного стягнення як форми адміністративної відповідальності, а дія такого акта вичерпується його виконанням.

Судом встановлено, що постановою серії ЕНА №3332362 від 24.10.2024 року поліцейського 2 взводу 3 роти 4 батальйона Управління патрульної поліції у Львівській області молодшого лейтенанта поліції Лизана Ю.І. було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Відповідно до змісту вказаної постанови, 24.10.2024 року у с. Новий Милятин, дорога АД М-06 Київ-Чоп 497 км. о 10 год. 35 хв. водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Ford Transit НОМЕР_2 у населеному пункті рухався зі швидкістю 75 км/год. при дозволеній швидкості 50 км/год. Швидкість вимірювалася приладом TruCam LTI 20/20 тс000584. Під час перевірки документів не надав відповідних, для встановлення особи, документів. У зв`язку з чим, порушив п. 2.4 ПДР України, за відповідальність передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з даним адміністративним позовом.

З огляду на викладене, між сторонами склалися правовідносини з приводу оскарження постанови суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскаржувана позивачем постанова перевірялася судом на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

У частині першій статті 3 Закону України «Про національну поліцію» закріплено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Крім того, відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

З матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції було зупинено автомобіль позивача за порушення ПДР України, зокрема за порушення встановленої швидкості руху. Вказана обставина підтверджуються поясненнями позивача, відповідно до яких останній зазначає, що працівником поліції було роз`яснено причини зупинки, хоча він і вважає, що такого порушення не допустив, а також підтверджується долученим до відзиву на позовну заяву відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні гуртуватися на вимогах цих Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до вимог п. 2.1 п.п. ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідно категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.

Як встановлено частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до змісту частини першої статті 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення за частиною першою статті 126 КУпАП розглядають органи Національної поліції та накладають стягнення.

Таким чином, можна зробити висновок, що керування транспортним засобом можливе лише за наявності посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), і такі документи можуть бути предметом перевірки при встановленні права особи на керування транспортним засобом та самостійною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з постанови серії ЕНА №3332363 від 24.10.2024 року, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом FORD TRANSIT номерний знак НОМЕР_1 , рухався у населеному пункті зі швидкістю 75 км/год, при дозволеній швидкості 50 км/год. Швидкість руху транспортного засобу вимірювалась лазерним приладом TRUCAM LTI 20/20 TC000584к. В той же час, у позовній заяві ОСОБА_1 зазначає про те, що порушення швидкості руху, чи інших порушень ПДР та нормативних актів ним не було допущено.

Крім того, з долучених відеозаписів з нагрудної камер працівника поліції, вбачається, що працівник поліції представився ОСОБА_1 , пояснив причини зупинки, та на вимогу позивача надав відео сформоване відповідним приладом TruCam, що підтверджує факт перевищення останнім дозволеної швидкості руху, однак, на переконання водія законодавство не допускає способу використання приладу TruCam, оскільки неможливо встановити дійсні показники швидкості, а тому на його думку він мав право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб.

Суд зазначає, що такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи, така позиція була висловлена Верховним судом у постанові від 25 вересня 2019 року по справі №127/19283/17.

В той же час, оскаржувана постанова була винесена відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП у зв`язку із ненаданням на вимогу поліцейського для перевірки посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, що і підтверджує позивач у своїй позовній заяві.

Щодо тверджень позивача, що він був позбавлений можливістю скористатись правовою допомогою, то з оглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 вільно спілкується з працівниками поліції та здійснює телефонні дзвінки, працівником поліції було роз`яснено водію про те, що вони не надають правову допомогу, і він може самостійно обрати собі адвоката, однак позивач таким правом не скористувався.

Враховуючи викладене, а також те, що з відеозапису реєстратора закріпленого на форменому одязі патрульного, та той факт, що позивач не заперечує, що він відмовився пред`явити належні йому документ на транспортний засіб для перевірки на вимогу працівника поліції, що вказує на правомірність притягнення його до відповідальності та накладення адміністративного стягнення на підставі частини першої статті 126 КУпАП.

Таким чином, враховуючи те, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення (непред`явлення на вимогу поліцейського для перевірки посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб) мали місце, суд приходить до переконання про відсутність підстав для скасування постанови серії ЕНА № 3332362 від 24.10.2024 року, а відтак у задоволені позову слід відмовити.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, тому, зважаючи на вимоги ст. 139 КАС України, понесені позивачем витрати відповідачем не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 251, 245, 258 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 9, 72-73, 77, 241-246, 250, 255, 268-272, 286, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3332362 від 24.10.2024 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Вишгородським РВ ГУ МВС України у Київській області, 06.06.1996 року, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 )

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції: , 79053, адреса: м. Львів, вул. Перфецького, 19.

Суддя І.Ю. Котлярова