Справа № 140/11871/24
Суддя: Стецик Назар Васильович
Дата ухвалення: 2024-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 року ЛуцькСправа № 140/11871/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

судді Стецика Н.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного України в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління ДПС у Волинській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Волинського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного України в Івано-Франківській області (далі також ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління ДПС у Волинській області у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 23.09.2024 за №15 про результати розгляду заяви від 16.09.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії періоди здійснення підприємницької діяльності з 01.07.2000 по 31.12.2003, з 01.04.2005 по 30.04.2005, з 01.01.2007 по 31.12.2007 та призначити і виплачувати пенсію за віком з 22.07.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.09.2024 ОСОБА_1 через електронний кабінет звернулася до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком. За принципом екстериторіальності подані нею документи було направлено на розгляд до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, яке рішенням від 23.09.2024 за №15 відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком. Вказане рішення відповідач мотивував відсутню у ОСОБА_1 страхового стажу для визначення права на призначення пенсії. Зокрема, до страхового стажу заявниці не зараховано періоди її підприємницької діяльності з 01.07.2000 по 31.12.2003, з 01.04.2005 по 30.04.2005, з 01.01.2007 по 31.12.2007, з 01.03.2022 по 30.06.2024 у зв`язку з несплатою страхових внесків за вказані періоди.

Позивач вважає прийняте ГУ ПФУ в Івано-Франківській області рішення №15 від 23.09.2024 про відмову у призначенні пенсії протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки згідно з розділом XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», підпункту 3 підпункту 3-1 до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Вказує про сплату нею фіксованого податку та страхових внесків за періоди, вказані відповідачем у своєму рішенні з 01.07.2000 по 31.12.2003, з 01.04.2005 по 30.04.2005, з 01.01.2007 по 31.12.2007. Відтак вважає, що незарахований відповідачам період здійснення підприємницької діяльності повинен бути зарахований до її страхового стажу.

На підставі вищевикладеного просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відзиві на позовну заяву (а.с. 61-68) представник відповідача позовних вимог не визнала та у їх задоволенні просить відмовити повністю. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01.01.2004 підтверджується спеціальним торговим патентом або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01.01.2004 року довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

У зв`язку з відсутністю даних про сплату позивачем страхових внесків з 01.07.2000 по 31.12.2003, з 01.04.2005 по 30.04.2005, з 01.01.2007 по 31.12.2007, з 01.03.2022 по 30.06.2024, вказані періоди підприємницької діяльності не було враховано до загального страхового стажу ОСОБА_1 .

Вимогу позивачки про зобов`язання призначити їй пенсію відповідач вважає передчасною, оскільки пенсійним органом ще не здійснено розрахунок загального стажу роботи позивача та не зроблено висновок чи такий стає є достатнім для призначення пенсії.

15.11.2024 представником ГУ ДПС у Волинській області через систему «Електронний суд» подано письмові пояснення у яких останній зазначив, що ставка фіксованого податку для СПД, які здійснювали продаж промислових товарів (крім шкіряних та хутрових ) з наметів та металевих конструкцій площею до 6 м.кв на території ринків м. Луцька становила 60 грн в місяць. В разі залучення для здійснення діяльності найманих осіб, у такому разі розмір фіксованого податку збільшується на 50 відсотків за кожну особу. Враховуючи акт планової документальної перевірки дотримання вимог податкового законодавства СПД ОСОБА_1 за період з 01.01.2002 по 30.09.2004 №41/17-2 від 28.01.2005, орієнтовна сплата фіксованого податку за СПД та найманих працівників становить: за 2002 рік в сумі 2190,00 грн - враховуючи що 4 найманих працівників перебували в трудових відносинах з СПД ОСОБА_1 протягом всього 2002 року, 1 найманий працівник перебував в трудових відносинах в липні 2002 року; за 2003 рік в сумі 2100,00 грн - враховуючи що 3 найманих працівники перебували в трудових відносинах з СПД ОСОБА_1 протягом всього 2003 року, 1 найманий працівник перебував в трудових відносинах з вересня 2003 року, 1 найманий працівник перебував в трудових відносинах з січня по вересень 2003 року; за період з 01.01.2004 по 30.09.2004 в сумі 1800 грн. - враховуючи що 4 найманих працівників перебували в трудових відносинах з СПД ОСОБА_1 протягом 1-3 кварталу 2004 року (а.с. 80).

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

16.09.2024 ОСОБА_1 звернулася до органів пенсійного фонду із заявою про призначенням пенсії за віком (а.с. 5).

За принципом екстериторіальності дану заяву розглянуто ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, рішенням якого від 23.09.2024 за №15 позивачу відмовлено в призначенні пенсії. Таке рішення відповідач мотивував тим, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано періоди підприємницької діяльності: з 01.07.2000 по 31.12.2003 оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків за вказаний період ведення діяльності; з 01.04.2005 по 30.04.2005, з 01.01.2007 по 31.12.2007, 01.03.2022 по 30.06.2024 оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату страхових внесків (а.с. 6).

Не погоджуючись із даним рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» застрахована особа має право на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.

Правові відносини сторін, що виникають у сфері реалізації особами, які мають право на пенсію, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення, у випадках, передбачених Конституцією України, регулюються нормами Конституції України, Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991№ 1788-ХП (далі - Закон №1788-ХП), Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-VI (далі - Закон №1058-VI) та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Відповідно до статті 9 Закону №1058-VI в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 26 Закону №1058-IV передбачено, що право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Частиною 1 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Відповідно до вимог частин 2 та 3 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Частинами 1, 2 статті 21 Закону №1058-IV передбачено, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від: державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; роботодавців; застрахованих осіб; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державною демографічного реєстру; податкових органів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або в порядку міжвідомчого обміну інформацією; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ, організацій та військових частин; компаній з управління активами; зберігачів; інших джерел, передбачених законодавством.

На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки. Унікальний номер електронної облікової картки формується автоматично шляхом додавання одиниці до останнього наявного унікального номера електронної облікової картки. Порядок та строки впровадження унікальних номерів електронних облікових карток застрахованих осіб, порядок ведення персональних електронних облікових карток визначаються Пенсійним фондом.

Пунктом 1 частини 2 статті 22 Закону №1058-IV визначено, що відомості, які містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для: підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; обчислення страхових внесків; визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом; визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом; надання застрахованій особі на її вимогу або у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»; надання страховим організаціям, що здійснюють страхування довічних пенсій; надання аудитору, який відповідно до цього Закону здійснює аудит Накопичувального фонду; обміну інформацією з централізованим банком даних з проблем інвалідності.

Згідно зі статтею 3 Закону №1788 право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом: особи, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності фізичної особи та виключно її праці, - за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

Аналіз вказаних вище нормативно-правових норм дає підстави для висновку про те, що сам по собі статус підприємця та перебування на відповідній системі оподаткування не означає фактичне провадження підприємницької діяльності особою та автоматичну сплату страхових внесків.

До стажу зараховується лише той період (строк), за який особа сплатила страхові внески. При цьому, страховий стаж обчислюється в місяцях. З дня набрання чинності Законом №1058-IV, а саме з 01.01.2014, повний місяць роботи зараховується в повному обсязі за умови, якщо сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою за мінімально встановлений розмір. Якщо сума сплачених внесків є меншою, то лише за умови здійснення доплати до мінімального розміру цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць.

Разом з тим, 11.10.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VIII, яким розділі XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV доповнено пунктом 3-1 в наступній редакції: «До страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються в періоди: ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

- з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

- з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Відповідно до абзацу 2 та 3 пункту 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі по тексту - Порядок №637 в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).

Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1), для підтвердження страхового стажу до 01.01.2004 подаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637), а за період роботи починаючи з 01.01.2004 - за даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За змістом абзацу 4 підпункту 2 пункту 2.1 Розділу ІІ Порядку 22-1 період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01.01.2004 можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01.01.2004, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.

Аналізуючи вищенаведені положення чинного законодавства, слід дійти висновку, що періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, до 01.01.2004 підлягають врахуванню до страхового стажу за умови підтвердження сплати єдиного податку або ж подання документів, які підтверджують факт перебування на спрощеній системі оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку (свідоцтва, патенти, довідки тощо).

Ухвалою суду від 23.10.2024 ГУ ДПС у Волинській області зобов`язано надати суду належним чином завірені копії корінців патентів про сплату позивачем фіксованого розміру прибуткового податку з громадян за періоди з 01.07.2000 по 31.12.2003, з 01.04.2005 по 30.04.2005, з 01.01.2007 по 31.12.2007.

30.10.2024 на виконання даної ухвали третьою особою надано письмові пояснення про те, що відповідно до ст. 82 Переліку типових документів, що створюються під час діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, матеріали по розгляду заяв, скарг громадян термін зберігання 5 років, тому надати копії корінців патентів про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян за періоди з 01.07.2000 по 31.12.2003, з 01.04.2005 по 30.04.2005, з 01.01.2007 по 31.12.2007 відсутня можливість у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а.с. 49).

Разом з тим, як встановлено судом, згідно копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія АГ №842842 з 22.06.1995 ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем.

Факт перебування позивачки у період з 22.06.1995 по 31.12.2004 на загальній системі оподаткування та сплати фіксованого податку підтверджується довідкою Головного управління ДПС у Волинській області №601/03-20-24-06 від 17.06.2024 (а.с. 8).

Окрім того, сплата фіксованого податку та відповідно наявність патентів про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян на період з 01.01.2002 по 30.09.2004 підтверджено також актом Луцької об`єднаної державної податкової інспекції від 28.01.2005 №41/17-2 «Про результати планової документальної перевірки дотримання вимог податкового законодавства суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 , і/ АДРЕСА_1 за період з 01.01.2002 по 30.09.2004», копія якого долучена позивачем до матеріали справи (а.с. 9-13).

Отже, поданими до суду документами підтверджено, що позивач у період з 01.07.2000 по 31.12.2003 здійснювала підприємницьку діяльність зі сплатою фіксованого податку, а тому вказаний період протиправно не врахований ГУ ПФУ в Івано-Франківській області до страхового стажу ОСОБА_1 .

В свою чергу сплата позивачем страхових внесків за період з 01.04.2005 по 30.04.2005 та з 01.01.2007 по 31.12.2007 підтверджується копіями відповідних квитанцій, а саме: від 12.04.2005 №95, №96, від 20.04.2005 №0593, №0595, від 24.01.2007 №0272, №0273, №0275, від 06.02.2007 №0318, №0320, від 12.02.2007 №0493, №0494, від 06.03.2007 №0212, від 22.03.2007 №0291, №0292, від 16.04.2007 №0516, №0517, №0518, від 03.06.2007 №0096, №0097, від 03.07.2007 №0334, №0335, від 30.07.2007 №0495, №0496, від 21.08.2007 №0418, №0421, від 28.09.2007 №б/н, №298, від 09.01.2008 №19, №25 (а.с. 15-20).

На переконання суду відсутність у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування інформації про сплату страхових внесків не може бути достатньою та єдиною підставою для відмови у призначенні пенсії особи за умови надання такою особою належних доказів сплати таких внесків.

Як зазначено судом вище позивачем підтверджено факт сплати страхових внесків за період з 01.04.2005 по 30.04.2005 та з 01.01.2007 по 31.12.2007 відповідними банківськими квитанціями.

Відтак, суд дійшов висновку про неправомірність неврахування відповідачем до страхового стажу ОСОБА_1 періодів здійснення нею підприємницької діяльності з 01.07.2000 по 31.12.2003, з 01.04.2005 по 30.04.2005, з 01.01.2007 по 31.12.2007.

Суд наголошує, що реалізовуючи обов`язок держави щодо забезпечення реалізації права особи на соціальний захист, територіальний орган пенсійного фонду, в межах наданих йому повноважень та відповідно до чинного законодавства, повинен сприяти такій особі у реалізації права на призначення їй пенсії, зокрема, шляхом перевірки правильності оформлення заяви, відповідності викладених у ній відомостей, змісту і належності оформлення, а у випадку їх невідповідності - роз`яснити такій особі її права, а також надати строк для усунення виявлених недоліків. Також у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих позивачем документів, відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності, а також зобов`язаний письмово повідомляти заявника про надання додаткових документів.

Окрім того, у постанові від 21.02.2020 у справі №291/99/17 Верховний Суд дійшов висновку, що «перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії».

Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 672/914/16-а та від 11.07.2019 у справі № 127/1849/17.

ГУ ПФУ в Івано-Франківській області маючи низку повноважень, визначених частиною 1 статті 64 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», жодних дій спрямованих на дотримання конституційного права позивача на пенсію не вчинило, поклавши весь тягар відповідальності на позивача.

З підстав зазначеного слід звернути увагу на принцип пропорційності, який вимагає співрозмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів). Вказаний принцип передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Позивач як громадянин України наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

З огляду на вказане, обставини справи та наведений вище аналіз законодавства спростовують доводи пенсійного органу про правомірність оскаржуваного рішення та про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу позивачки періодів її підприємницької діяльності з 01.07.2000 по 31.12.2003, з 01.04.2005 по 30.04.2005, з 01.01.2007 по 31.12.2007.

Суд звертає увагу, що згідно оскаржуваного позивачем рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області №15 від 23.09.2024 до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди підприємницької діяльності з 01.07.2000 по 31.12.2003, з 01.04.2005 по 30.04.2005, з 01.01.2007 по 31.12.2007, 01.03.2022 по 30.06.2024.

У позовній заяві позивач оскаржує дії ГУ ПФУ в Івано-Франківській області щодо незарахування до її страхового стажу періодів здійснення підприємницької діяльності з 01.07.2000 по 31.12.2003, з 01.04.2005 по 30.04.2005, з 01.01.2007 по 31.12.2007.

Обґрунтувань щодо протиправності дій відповідача в частині незарахування до її страхового стажу періоду підприємницької діяльності у період з 01.03.2022 по 30.06.2024 позовна заява не містить. Доказів сплати страхових внесків за вказаний період (01.03.2022 по 30.06.2024) позивачем до суду також не надано.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відтак, спірне рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 23.09.2024 №15 слід визнати протиправним та скасувати в частині незарахування до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії ОСОБА_1 періодів здійснення нею підприємницької діяльності з 01.07.2000 по 31.12.2003, з 01.04.2005 по 30.04.2005, з 01.01.2007 по 31.12.2007.

Для захисту прав позивача необхідно задовольнити і похідні позовні вимоги та зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зарахувати позивачу до страхового стажу період здійснення підприємницької діяльності з 01.07.2000 по 31.12.2003, з 01.04.2005 по 30.04.2005, з 01.01.2007 по 31.12.2007.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання призначити та виплачувати пенсію за віком з 22.07.2024 суд зазначає наступне.

У межах спірних правовідносин адміністративним судом не здійснюється призначення пенсії, а перевіряється виключно законність рішення органу пенсійного фонду про відмову в призначенні пенсії, за наслідками чого суд може визнати протиправними такі рішення, дії чи бездіяльність, а як наслідок - зобов`язати вчинити певні дії.

Слід звернути увагу, що функції органів Пенсійного фонду України щодо обчислення страхового стажу особи та призначення пенсії за віком відносяться до виключної компетенції відповідача.

Акт, прийнятий у ході здійснення дискреційних повноважень, підлягає контролю відносно його законності з боку суду або іншого незалежного органу. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Отже, суд не може перебирати на себе функції, які відносяться до виключної компетенції органів Пенсійного фонду, зокрема, самостійно здійснювати розрахунок страхового стажу та нарахування пенсії.

Однак, наявні підстави для захисту прав ОСОБА_1 шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивачки від 16.09.2024 про призначення пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої судом у вказаному рішенні.

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення частково.

Щодо розподілу судових витрат, між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

За змістом частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як слідує з матеріалів справи при зверненні до суду позивач сплатила судовий збір в сумі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 20.10.2024 (а.с. 4).

Відтак, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1211,20 грн. судового збору.

Суд звертає увагу, що сума судового збору підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі в сумі 1211,20 грн, оскільки часткове задоволення позову стосується способу захисту порушеного права, обраного судом.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного України в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління ДПС у Волинській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного України в Івано-Франківській області від 23.09.2024 за №15 в частині незарахування до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії ОСОБА_1 періодів здійснення нею підприємницької діяльності з 01.07.2000 по 31.12.2003, з 01.04.2005 по 30.04.2005, з 01.01.2007 по 31.12.2007.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії періоди здійснення нею підприємницької діяльності з 01.07.2000 по 31.12.2003, з 01.04.2005 по 30.04.2005, з 01.01.2007 по 31.12.2007.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.09.2024 про призначення пенсії за віком.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано судом 30 грудня 2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018, Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, вулиця Січових Стрільців, 15, ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, буд. 4, Код ).

Суддя Н. В. Стецик