Справа № 380/3305/24
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/3305/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 грудня 2024 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Гавдик З.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 380/3305/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач 1, ГУПФ України у Львівській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач 2, ГУПФ України в Харківській області) в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати Рішення №43 від 10.01.2024 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у проведенні перерахунку ОСОБА_1 пенсії з урахуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року призначенням такої пенсії;

- визнати протиправними та скасувати Рішення №43 від 24.02.2021, від 25.05.2021, від 22.02.2022, від 18.06.2022, а також від 25.02.2023, про обчислення пенсії ОСОБА_1 з урахуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 01.03 2021, обчисливши розмір пенсії згідно із статтями 27, 28, 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року призначенням такої пенсії , а саме: за 2018-2020 роки, та провести індексацію зарплати з 01.03.2022 та з 01.03 2023, виходячи середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року призначенням такої пенсії - за 2018-2020 роки. Виплату провести з врахуванням фактично виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що беручи до уваги положення законів та підзаконних нормативно-правових актів у відповідних редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин оскаржені рішення є протиправними, що позбавляють на пенсійне забезпечення в розмірі, передбаченому законодавством України. Наголошено, що призначена пенсія з заробітної плати за 2014-2016 роки 7082,47 грн. в подальшому індексувалася з неналежної заробітної плати. Якби при переведенні з 01.03.2021 було взято показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 2018-2020 роки, а саме 9118,81 грн., то основний розмір пенсії при індивідуальному коефіцієнті заробітної плати склав би 1,30514 та коефіцієнті трудового стажу 0,38417 (які визначені відповідачем і не оспорюються). У випадку позивача із переведенням з 01.03.2021 мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом вперше. Разом з тим спірним у цій справі є питання розрахунку розміру пенсії, призначеної з 01.03.2021 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач наголошує, що призначена їй пенсія за нормами Закону України «Про державну службу» не входила до правового регулювання Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а є спеціальною пенсією для конкретно визначеного кола осіб. Позивач, отримуючи пенсію за Законом України «Про державну службу» перед цим не користувалася жодним із видів передбачених пенсій, встановлених Законом «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

ГУПФ України у Львівській області подало відзив на позов, у якому зазначає, що згідно електронної пенсійної справи , з 01.03.2021 позивачці проведений перерахунок пенсії відповідно до вимог чинного законодавства. Підстави для проведення повторного перерахунку пенсії позивачці-відсутні.

ГУПФ України в Харківській області проти позову заперечило з підстав викладених у відзиві. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 №127 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році» за матеріалами пенсійної справи непрацюючу ОСОБА_1 у зв`язку з доцільністю переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно електронної пенсійної справи встановлено, що з 01.03.2021 ОСОБА_1 проведений перерахунок пенсії відповідно до вимог чинного законодавства. Враховуючи зазначене, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 10.01.2024 відмовлено в перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2021 рік.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 16.02.2024 у даній справі відкрито спрощене провадження.

Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Позивач, ОСОБА_1 , громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З 13.05.2015 позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області, як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про Державну службу».

З 01.03.2021 позивач переведена на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Для розрахунку розміру пенсії застосовувався показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 2014- 2016 роки.

08.01.2024 позивач звернулася до ГУПФ України у Львівській області із заявою про обчислення пенсії по віку за правилами частин 1 та 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року призначенням такої пенсії , а саме: за 2018-2020 роки.

За принципом екстериторіальності заява позивача була розглянута ГУПФ України в Харківській області.

За результатами розгляду заяви пенсійний орган прийняв рішення №43 від 10.01.2024, яким відмовлено позивачу у проведенні перерахунку пенсії, оскільки перерахунок проведений відповідно до вимог чинного законодавства.

Вважаючи прийняте рішення та всі інші дії пенсійного органу, які були спрямовані на перерахунки пенсії позивача після 01.03.2021 протиправними. ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.

Вирішуючи справу суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), визначені принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За приписами частини 2 статті 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно з частиною 3 статті 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду України.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до статті 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

Згідно з пунктом 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про наукову і науково-технічну діяльність», її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення.

З аналізу зазначених вище норм законодавства вбачається, що частиною 3 статті 45 Закону №1058-IV установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-IV.

У випадку переведення на інший вид пенсії за іншим законом, має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

Як установлено судом позивач з 13.05.2015 отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону №3723-XII.

Пенсія державного службовця є різновидом пенсії за віком, оскільки на її призначення мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку.

З 01.03.2021 позивачу було призначено пенсію за віком на підставі Закону №1058-IV, під час обчислення якої, відповідно до частини 2 статті 40 Закону №1058-IV підлягав врахуванню показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (показник - Зс).

За таких обставин, враховуючи що раніше при обчисленні пенсії позивачу показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні не враховувався і при обчисленні пенсії у березні 2021 року підлягав застосуванню вперше, а тому застосуванню підлягав показник за три календарні роки, що передують такому призначенню пенсії у 2021 році.

Посилання відповідача на положення частини 3 статті 45 Закону №1058-IV, як на підставу для незастосування показника середньої заробітної плати за три попередні роки є безпідставним, оскільки цією нормою передбачено можливість застосуванням того показника середньої заробітної плати (доходу), який уже враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.

Оскільки, раніше під час обчислення пенсії позивачу показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні не враховувався, що виключає можливість врахування іншого показника ніж за три роки, що передують призначенню пенсії у березні 2021 року.

Ураховуючи зазначені правові норми та встановлені судом обставини, які підтверджуються матеріалами справи, суд вважає правильними доводи позивача, що вона має право на перерахунок та виплату з 01.03.2021 пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV, із застосуванням середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2018, 2019 та 2020 роки відповідно до частин 1 та 2 статті 40 Закону №1058-IV. З огляду на вказане, рішення пенсійного органу про відмову у проведенні такого перерахунку належить скасуванню, як протиправне. При цьому враховуючи те, питання призначення пенсі та подальших її перерахунків у 2021 році належало до компетенції ГУПФ України у Львівській області, саме зазначений пенсійний орган і слід зобов`язати здійснити відповідний перерахунок та виплату, з урахуванням раніше виплачених коштів.

Щодо вимог в частині проведення позивачу індексації з 01.03.2022 та з 01.03 2023, виходячи середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року призначенням такої пенсії - за 2018-2020 роки, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону №1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абз. 2 цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100% показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням КМУ з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону №1058-IV затверджено постановою КМУ від 20.02.2019 №124 (далі Порядок №124).

Пунктом 1 Порядку №124 встановлено, що він визначає механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Згідно з абз. 2 п. 2. Порядку №124 перерахунку підлягають пенсії, обчислені відповідно до Закону №1058-IV.

Кабінетом Міністрів України згідно з Порядком №124 прийнято, зокрема, наступні постанови: №118 від 16. 02.2022 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", №168 від 24.02.2023 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році.

Пунктами першими Постанов №118, №168, установлено здійснення перерахунків пенсії відповідно до Порядку №124, а саме:

з 01.03.2022 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14;

з 01.03.2023 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197.

У цій справі спірним між сторонами являється показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який враховується при обчисленні індексації пенсії.

Позивач вважає, що має право на врахування показника середньої заробітної плати за 2018-2020 роки, оскільки саме його мало бути застосовано при обчисленні пенсії за віком при її призначенні у 2021 році.

Натомість відповідач, посилаючись на п. 5 Постанови №124, вважає, що базою для індексації пенсії є показник, який застосовувався для обчислення пенсії станом на 1 жовтня 2017 року, тобто за 2014-2016 роки.

Пунктом 5 Порядку №124 передбачено, що у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 року на коефіцієнт, визначений згідно з абз.1 п. 4 цього Порядку. Кожен наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Тобто положення п. 5 Порядку №124 та врахування показника середньої заробітної станом на 1 жовтня 2017 року (за 2014-2016 роки) застосовується саме до пенсій, перерахованих у 2019 році, який при подальших перерахунках пенсії збільшувався наростаючим підсумком.

Разом з цим, за змістом ч. 2 ст. 42 Закону №1058-IV для щорічної індексації пенсії проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Згідно з ст. 8 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Постанови Уряду не можуть звужувати обсяг прав встановлений законом, адже приймаються на виконання законів, а тому мають їм відповідати й не суперечити. А у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Положення ст. 42 Закону №1058-IV та Порядку №124 не містять застережень, що пенсії призначені пізніше у часі підлягають індексації виходячи з показника середньої заробітної станом на 1 жовтня 2017 року.

На підставі системного аналізу положень законодавства суд дійшов висновку, що показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії і про який йдеться у ст. 42 Закону №1058-IV не є сталим. Залежно від року призначення пенсії відповідно до цього Закону визначається показник середньої заробітної плати, який враховується при її обчисленні, і саме він має збільшуватись під час індексації.

Позивачу пенсія за віком призначена у 2021 році, під час обчислення якої мало бути, як вже вище визначив суд застосовано показник середньої заробітної (доходу) в Україні за три попередні календарні роки, тобто за 2018-2020 роки.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що для щорічної індексації пенсії позивача має бути використаний показник середньої заробітної плати за 2018-2020 роки, оскільки саме цей показник мав застосовуватися під час обчислення пенсії при її призначенні.

З огляду на зазначене, дії пенсійного органу, спрямовані на індексування пенсії позивача у 2022-2023 роках із застосуванням показника середньої заробітної плати іншого ніж за 2018-2020 роках є протиправними.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідач ГУПФ України у Львівській області, зобов`язаний здійснити перерахунок пенсії позивача застосовуючи коефіцієнти показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення її пенсії (за 2018-2020 р.р.) - на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,14 з 01.03.2022 та 1,197 з 01.03.2023.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Також слід звернути увагу на приписи ст. 245 КАС України, згідно з якими перелік способів захисту порушених прав викладений у цій статті не є вичерпним. Суд може застосувати інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Суд зазначає, що встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень визначеним ст. 2 КАС України критеріям для оцінювання рішення, (дій) є достатньою підставою для задоволення адміністративного позову, за умови, що встановлено порушення прав та інтересів позивача.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову шляхом визнання протиправними дій відповідачів спрямованих на проведення перерахунку пенсії та рішення, щодо відмови у здійсненні такого перерахунку. Також на переконання суду, слід зобов`язати ГУПФ України в Харківській області (оскільки вказаний пенсійний орган приймав рішення про відмову у перерахунку), здійснити перерахунок пенсії за віком позивачу з 01.03.2021, обчисливши розмір пенсії згідно із статтями 27, 28, 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року призначенням такої пенсії , а саме: за 2018-2020 роки.

При цьому не може бути задоволеною вимога позивача щодо зобов`язання здійснити ще й виплату перерахованої пенсії, оскільки виплата пенсії має здійснюватися пенсійним органом, на обліку в якому перебуває пенсіонер. Тож ця вимога наразі є передчасною, оскільки до моменту отримання рішення про перерахунок у такого пенсійного органу не виникає обов`язку здійснити виплату, з огляду на що суд залишає без задоволення відповідну вимогу позивача.

Крім цього є підстави для зобов`язання ГУПФ України у Львівській області провести індексацію пенсії позивача з 01.03.2022 та з 01.03 2023, виходячи середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року призначенням такої пенсії - за 2018-2020 роки. Перерахунок та виплату провести з врахуванням фактично виплачених сум.

З огляду обраний судом спосіб захисту та відновлення прав позивача, стягненню з відповідачів за рахунок їх бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, в сумі по 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 293, КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ( 61022, Харківська обл., м. Харків, Майдан свободи, держпром, 3/2, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, - задоволити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, щодо проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки.

Визнати протиправним та скасувати Рішення №43 від 10.01.2024 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року призначенням такої пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01.03.2021, обчисливши розмір пенсії згідно із статтями 27, 28, 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року призначенням такої пенсії, а саме: за 2018-2020 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області () провести індексацію пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01.03.2022 та з 01.03.2023, виходячи середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року призначенням такої пенсії, а саме: за 2018-2020 роки, та здійснити її перерахунок і виплату з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея,10, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп., пропорційно до задоволених позовних вимог.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, Харківська область, м. Харків, Майдан Свободи, держпром,3/2, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп., пропорційно до задоволених позовних вимог

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп. 15.5 п. 15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя Гавдик З.В.