Справа № 420/22725/24
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2024-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши в спрощеному позовному провадженні в приміщені суду в м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом у якому просить визнати протиправним та скасувати Рішення відділу забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області від 03.07.2024 року № 73 «Про пенсійне забезпечення ОСОБА_1 »; зобов`язати відповідача зарахувати стаж роботи, з 13.01.2000 року по 30.06.2017 на Одеській міській станції швидкої медичної допомоги на посаді лікаря швидкої медичної допомоги, з 01.07.2017 по 01.11.2019 - на посаді лікаря швидкої медичної допомоги у Структурному підрозділі «Одеська станція екстреної (швидкої) медичної допомоги» Комунальної установи «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» з 01.11.2019 до досягнення 60 років (17.08.2023) - на посаді лікаря з медицини невідкладних станів КНГІ «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» Одеської обласної ради, що у сукупності зі стажем роботи КУ «Міська поліклініка № 20» на посаді дільничного терапевта та завідувача профілактичним відділенням, дає право позивачці на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій; зобов`язати відповідача призначити позивачці одноразову грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, мотивуючи це тим, що під час ухвалення оскаржуваного рішення не було враховано довідку Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» Одеської обласної ради від 24.06.2024 № 1553, яке до набрання чинності Рішення Одеської обласної ради від 19.06.2019 № 981-УІІ. Комунальної установи підприємства «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф». Відповідно до інформації, викладеної в цій довідці, Позивачка працює на посаді лікаря швидкої медичної допомоги (зараз лікаря медицини невідкладних станів з, 13.01.2000 року по теперішній час. Причиною безпідставної відмови в оскаржуваному рішенні стало й те, що під час його прийняття не було враховано положення розділу 2 Переліку 909, до якого включено і посади лікарів закладів швидкої та невідкладної допомоги. Стаж на цій посаді у неї становить понад 23 роки. Крім того відповідачем не було враховано положення п.4 Порядку 1191. Отже, причиною прийняття неправомірного рішення стало недостатнє опрацювання наданої Позивачкою інформації та неналежне застосування нормативних актів, які урегулюють правовідносини, що виникли між сторонами.

11.09.2024 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позов у якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав того, що відповідно до пункту 7.1 розділу XV Закону № 1058 особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Згідно з наданих документів та індивідуальних відомостей страховий стаж позивача становить 28 років 02 місяці 19 днів.

До страхового стажу, який дає право на виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій не зараховано: - період роботи з 01.03.2008 по 31.12.2012 на посаді завідувача профілактичним відділенням в КУ Міська поліклініка № 20, так як в довідці від 08.05.2024 № 01- 10/167 та трудовій книжці ОСОБА_1 не зазначена лікарська посада за профілем структурного підрозділу, що передбачено розділом ІІ керівники структурних підрозділів Переліку лікарських посад у закладах охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002 № 385.

Ухвалою суду від 30.08.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяви по суті справи, інші матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини.

ОСОБА_1 1963р.н. страховий стаж, на день досягнення пенсійного віку, становить 33 роки і 16 днів.

Позивач звернулась до Головного управління ПФУ в Одеській області із заявою від 25.06.2024 року щодо виплати грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій станом на день її призначення.

Заяву позивача під №3303 за принципом екстериторіальності передано для вирішення відповідачу.

Рішенням відповідача №73 від 03.07.2024 року відмовлено позивачу в перерахунку пенсії згідно п.7.1. прикінцевих положень Закону України, так як станом на день призначення пенсії відсутній необхідний стаж 30 років на посадах робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років. До страхового стажу, який дає право на виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій не зараховано період роботи позивача з 01.03.2008 по 31.12.2012 на посаді завідувача профілактичним відділенням в КУ Міська поліклініка № 20, так як в довідці від 08.05.2024 № 01- 10/167 та трудовій книжці ОСОБА_1 не зазначена лікарська посада за профілем структурного підрозділу, що передбачено розділом ІІ керівники структурних підрозділів Переліку лікарських посад у закладах охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002 № 385.

Не погоджуючись із зазначеною відповіддю пенсійного органу, вважаючи дії протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Джерела прав та висновки суду.

Спірні правовідносини виникли з підстав призначення позивачу грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій як працівнику закладу охорони здоров`я який підпадає під положення п.7.1 Прикінцевих положень Закону України №1058.

Відповідно до ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та и виплати затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011р. N1191 (далі Порядок 1191), до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та- комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів У країни від 4 листопада 1993 р. N 909 (далі - Перелік 909).

Відповідно до Розділу 2 «Охорона здоров`я», зазначеного переліку, право на призначення пенсії за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), лікарняних закладів, закладів швидкої та невідкладної медичної допомоги.

Відповідно до п. «е» ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно Довідки КНП «КОНСУЛЬТАТИВНО- ДІАГНОСТИЧНИЙ ЦЕНТР № 20» Одеської міської ради №01-10/167 від 08.05.2024р., яке до прийняття Рішення Одеської міської ради від 31.10.2018 № 3882-VII мало статус КУ «Міська поліклініка № 20», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , дійсно працювала з 01.08.1990року в КУ «Міська поліклініка. № 20» на посаді дільничного терапевта, наказ № 69 від 01.08.1990 р. та 01.03.2008 р. за наказом № 32-К від 26.02.2008р., була переведена на посаду завідуючого профілактичним відділенням. 31.12.2012 року звільнена від займаної посади за власним бажанням.

Згідно довідки КНП «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» Одеської обласної ради» №1553 від 24.06.2024 року позивач працювала на Одеській міській станції швидкої медичної допомоги на посаді лікаря швидкої медичної допомоги за сумісництвом з 13.01.2000року, а з 02.01.2013 року на цій же посаді за основною роботою по 30.06.2017р. та з 01.07.2017 року працює на посаді лікаря швидкої медичної допомоги у структурному підрозділі «Одеська станція екстреної (швидкої) медичної допомоги» КУ Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф по теперішній час.

Вищевказані відомості також відображені у трудовій книжці позивача від 08.02.1978р.. Так під №13 міститься запис від 01.03.2008 року про переведення на посаду завідуючого профілактичним відділенням в поліклініці №20 за наказом №32 від 26.02.2008 року. Також під №14 міститься запис від 31.12.2012р. про звільнення від посади за власним бажанням за наказом №110 від 17.12.2012р.

Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Правовідносини у сфері призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовані Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1050-IV).

У преамбулі Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно із статтею 2 Закону України № 1788-XII за цим Законом призначаються трудові пенсії: до яких відносяться пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 4 Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Пунктом 16 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Водночас пунктом 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV визначено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е-ж статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Пунктом «е» статті 55 Закону №1788-ХІІ визначено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-ІV, та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191 (далі - Порядок № 1191).

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е і ж статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Страховий стаж, передбачений пунктами 2 і 3 цього Порядку, враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (пункт 4 Порядку № 1191).

Згідно з пунктом 5 Порядку № 1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, станом на день її призначення (пункт 6 Порядку № 1191).

Відповідно до пункту 7 Порядку № 1191 виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Суть зазначеної грошової допомоги полягає в додатковій гарантії для працівників, які працювали в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Наявність такої гарантії спонукає осіб працювати саме в установах державної або комунальної форми власності і набувати необхідний стаж у зазначених установах.

Таким чином, норму пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV слід тлумачити таким чином, що для отримання визначеної пунктом 7-1 розділу Прикінцеві положення Закону №1058-IV грошової допомоги при виході на пенсію по Закону №1058-IV особа має дотриматись таких вимог:

- станом день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е; -ж ; статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення;

- пенсія має призначатися особі вперше (тобто особи, які отримували пенсію раніше і з будь-яких причин перестали отримувати її право на зазначену грошову допомогу втратили);

- станом на день звернення за призначенням пенсії особа повинна мати страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років, у редакції Закону №1058 станом на час виникнення спірних правовідносин) на зазначених вище посадах.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15.06.2022 у справі № 200/854/19-а.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Така ж норма міститься в п. 1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Відповідачем не заперечується наявність у позивача стажу роботи, зазначеного у трудовій книжці. Водночас спірним є не зарахування стажу роботи позивача на посаді лікаря швидкої медичної допомоги за сумісництвом до спеціального стажу роботи, який дає право на виплату одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Абзацом сьомим статті 3 Основ законодавства про охорону здоров`я визначено, що заклад охорони здоров`я - юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, що забезпечує медичне обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників і фахівців з реабілітації.

Відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 (далі Перелік №909), до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи на посадах:

- лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальних органах Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно - епідеміологічних закладах, діагностичних центрах.

Згідно з п.2 примітки до Переліку №909, робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим Переліком дає право на пенсію за вислугу років, незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28 жовтня 2002 року № 385 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 листопада 2002 р. за № 893/7181

затверджений Перелік лікарських посад у закладах охорони здоров`я в якому визначені посади лікарів-спеціалістів серед яких завідувач та щодо кожної посади визначена відповідна її лікарська спеціальність.

Так у Розділі ІІ « Керівники структурних підрозділів» Переліку на який посилається відповідач у рішенні у графі «Посади лікарів-спеціалістів» вказана посада -«завідувач», а у графі «Лікарська спеціальність» вказано «Лікарська спеціальність за профілем структурного підрозділу».

Наприкінці Переліку вказано, що конкретні назви посад керівників закладів охорони здоров`я і їх структурних підрозділів визначаються чинними типовими та штатними нормативами закладів охорони здоров`я. Крім цього, згідно з названими документами визначаються:

назви посад заступників керівників (генерального директора, директора, головного лікаря, головного державного санітарного лікаря, начальника, завідувача) доповнюються назвою розділу роботи, керівництво яким він здійснює (наприклад, «заступник головного лікаря з хірургії», «заступник головного лікаря з медичної частини»);

назви (профіль) структурних підрозділів, для керівництва якими встановлюються посади керівників підрозділів.

У структурних підрозділах, де назви лікарських посад не визначені, вони встановлюються в межах назв, затверджених цим переліком.

Водночас в цей час, а саме з 13.01.2000 по 01.01.2013 року, яким охоплюється період не зарахований відповідачем до стажу з 01.03.2008 по 31.12.2012 позивач працювала лікарем швидкої медичної допомоги за сумісництвом на Одеській міській станції швидкої медичної допомоги.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» від 03 квітня 1993 року № 245 передбачено, що робітники, спеціалісти і службовці державних підприємств, установ і організацій мають право працювати за сумісництвом, тобто виконувати, крім своєї основної, іншу роботу на умовах трудового договору. На умовах сумісництва працівники можуть працювати на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина у вільний від основної роботи час.

Суд зауважує, що чинне законодавство не містить жодних застережень щодо неврахування стажу роботи у випадку роботи у закладах охорони здоров`я за сумісництвом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 456/1310/17, від 17 червня 2020 року у справі 357/11458/17, від 21.10.2019 року у справі №295/8391/15-а.

Таким чином, відповідач протиправно не зарахував до стажу роботи позивача, яка дає право на призначенні грошової допомоги у розмірі 10-ти місячної пенсії період її роботи лікарем швидкої медичної допомоги з 01.03.2008 по 31.12.2012р. за сумісництвом на Одеській міській станції швидкої медичної допомоги.

Суд також враховує, що матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідачем не зарахований період роботи позивача з 01.07.2017 по 01.11.2019 - на посаді лікаря швидкої медичної допомоги у Структурному підрозділі «Одеська станція екстреної (швидкої) медичної допомоги» Комунальної установи «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» з 01.11.2019 до досягнення 60 років (17.08.2023) - на посаді лікаря з медицини невідкладних станів КНГІ «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» Одеської обласної ради, так він входить до стажу роботи 28 років 02 місяці 19 днів.

Разом з тим в разі зарахування відповідачем за рішенням суду спірного періоду роботи до стажу позивача для виплати грошової допомоги вона безсумнівно набуває право на отримання спірної грошової допомоги, виходячи з того, що за розрахунком відповідача у неї вже в наявності стажу для отримання допомоги 28 років 02 місяці та 19 днів, що з додаванням періоду 01.03.2008 по 31.12.2012р. буде перевищувати необхідні для цього 30 років.

Також оскаржуване рішення та матеріали справи не містять доказів того, що відповідач не зарахував якийсь іншій період до стажу, що необхідний для виникнення права на отримання грошової допомоги, ніж з 01.03.2008 по 31.12.2012р., а тому позовні вимоги - зобов`язати відповідача зарахувати стаж роботи з 13.01.2000 року по 30.06.2017 на Одеській міській станції швидкої медичної допомоги на посаді лікаря швидкої медичної допомоги, який дає право на отримання грошової допомоги за виключенням періоду 01.03.2008 по 31.12.2012р. також задоволенню не підлягають.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. При цьому під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача призначити грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідачем станом на день прийняття рішення не зарахований спірний період роботи позивача до спеціального стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги.

Отже, беручи до уваги наведене, на думку суду, належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача, який виключатиме можливість подальшого звернення до суду за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів, є скасування оскаржуваного рішення відповідача та зобов`язання відповідача зарахувати період роботи позивача з 13.01.2008 року по 31.12.2012 року до стажу роботи, який дає право на отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі матеріалів справи з`ясовано, що за подання позовної заяви до суду позивачем було сплачено судовий збір у загальному розмірі 1211.20 грн.

Таким чином, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, загальний розмір судових витрат, що підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача у справі складає 1984.80грн.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області від 03.07.2024 року № 73 «Про пенсійне забезпечення ОСОБА_1 ».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.06.2024 року №3303 щодо призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій згідно п.7.1 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до стажу роботи який дає право на виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій період роботи з 01.03.2008 року по 31.12.2012р. на Одеській міській станції швидкої медичної допомоги на посаді лікаря швидкої медичної допомоги з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1211,20 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3) .

Суддя Е.А.Іванов