Справа № 303/5777/24
Суддя: Полянчук Б. І.
Дата ухвалення: 2024-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 303/5777/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Варваринець Н.Я., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови вказуючи, що 21 червня 2024 року, приблизно о 21 год. 30 хв. в його вхідні двері до квартири АДРЕСА_1 почав стукати на вигляд знайомий ОСОБА_2 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння і почав вимагати впустити його до квартири. Він відмовив йому, а ОСОБА_2 продовжив стукати та почав кричати, виражатися нецензурною лайкою і вибивати двері. У зв`язку з викладеним він зателефонував у поліцію і повідомив про подію. Через деякий час приїхали працівники поліції і затримали нападника, який вже практично розбив вхідні двері до квартири. Працівники поліції склали адміністративний протокол відносно ОСОБА_2 за хуліганські дії. Крім того, сержант поліції Гафинець В.І. виніс постанову серії ЕГА № 1469622 відносно нього про скоєне адміністративне правопорушення передбачене ст. 183 КУпАП, вказавши, що він знаходячись в своїй квартирі в нетверезому стані здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, повідомивши про погрозу фізичним насильством, проте в момент приїзду поліцейських перебував вдома сам, та насправді загрози життю та здоров`ю не було. Цією постановою на нього накладено штраф в розмірі 850 грн. Вважав, що зазначена постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена незаконно, з порушенням положень КУпАП, при відсутності події та складу правопорушення та за відсутності доказів правопорушення. Він викликав поліцію, оскільки вважав, що ОСОБА_2 з хуліганських спонукань розіб`є вхідні двері, проникне до квартири і може його побити. На його вимогу постанова серії ЕГА № 1469622 від 21 червня 2024 року була направлена йому рекомендованим листом і отримана ним 26.06.2024. Просив скасувати постанову серії ЕГА №1469622 від 21 червня 2024 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення, а провадження у справі закрити.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.07.2024 відкрито провадження по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.07.2024 замінено у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови відповідача - Головне управління Національної поліції в Закарпатській на належного відповідача - Департамент патрульної поліції.

08.08.2024 представник Департаменту патрульної поліції подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що 21 червня 2024 року на спецлінію 102 від ОСОБА_1 надійшов виклик про погрозу фізичною розправою від знайомого на вигляд громадянина - ОСОБА_2 (інші дані відсутні). Невідкладно прибувши за вказаною у виклику адресою екіпажем поліції було виявлено позивача, який повідомив, що відомий на вигляд чоловік - ОСОБА_2 почав стукати в двері квартири АДРЕСА_2 та вимагати, щоби позивач впустив його в квартиру. Дані дії ОСОБА_2 були супроводжені вигуками щодо фізичної розправи над ОСОБА_1 . Прибувши на місце події поліцейськими не було встановлено обставин згідно змісту виклику «Погроза фізичною розправою», більше того позивач знаходився в квартирі і йому нічого не загрожувало. Поліцейський всебічно, повно і об`єктивно дослідив всі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прийшов до висновку, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП. Позивачеві було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Всі усні доводи позивача були взяті до уваги про розгляді справи про адміністративне правопорушення, письмових пояснень позивач не надав. Інспектор виніс постанову за 183 КУпАП та наклав стягнення на правопорушника в розмірі 850 грн. Згідно зі ст. 285 КУПАП позивача було ознайомлено зі змістом постанови і запропоновано отримати її копію. Позивач знаючи, що ОСОБА_2 знаходився за дверима його квартини на сходовій клітині і не представляє для нього жодної загрози здійснив виклик на спеціальну лінію «102» та викликав поліцію з метою відлякати ОСОБА_2 . У цей час позивач перебував в стані алкогольного сп`яніння. Факт виклику щодо «фізичної розправи та погрози вбивством» не підтвердився. Вважав адміністративний позов таким, що не підлягає до задоволення, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, які би свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача з притягненням його до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення його від адміністративної відповідальності. Користуючись наданим правом на оскарження дій правоохоронного органу позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності. Отже, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є обґрунтованою та законною, а також такою, що не підлягає скасуванню. Згідно частини 3 розділу 8 Наказу № 1026 від 18 грудня 2018 року «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» відеозаписи подій не зберігаються в УПП в Закарпатській області ДПП більше встановленого тридцятиденного строку. У зв`язку з тим, що строк зберігання відеозапису на момент надходження матеріалів справи 01.08.2024 року за подією, яка мала місце 21.06.2024 закінчився, відеофіксація події не збереглася. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Статтею 183 КУпАП передбачена відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

Відповідно до приписів статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116-2, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 21.06.2024 о 21:57:14 у АДРЕСА_3 , перебуваючи вдома та зловживаючи спиртними напоями здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, повідомивши про погрозу фізичним насильством, проте на момент приїзду поліцейських перебував вдома один та насправді загрози життю та здоров`ю не було, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП.

Таким чином судом встановлено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за завідомо неправдивий виклик поліції за допомогою телефонної лінії «102».

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач не погоджується та заперечує факт вчинення ним інкримінованого йому правопорушення та пояснює виклик поліції загрозою життю та здоров`ю, оскільки ОСОБА_2 вибивав вхідні двері, погрожував фізичною розправою, висловлювався нецензурною лексикою, у зв`язку з чим були наявні підстави для виклику поліції.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зі змісту ст. 283 КУпАП також слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При прийнятті постанови про накладення адміністративного стягнення за правилами статті 252 КУпАП визначено обов`язок відповідача провести оцінку наявним доказам, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Перевіряючи обґрунтованість посилання відповідача на встановлення факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, слід зазначити, що підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення, що містить об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону.

Об`єктивна сторона за ст. 183 КУпАП - виклик спецслужб нібито для допомоги, знаючи наперед, що в цьому немає ніякої необхідності. Дії, спрямовані на зрив нормальної роботи служб.

Суб`єктивна сторона правопорушення - прямий умисел. Особа, повідомляючи інформацію спецслужбі, усвідомлює, що вона неправдива і бажає даремного виїзду поліцейських.

Оскаржувана постанова не містить покликання на докази, на підставі яких ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, у ній не зазначено доказів на підтвердження обставин вчинення адміністративного правопорушення, а також факту наявності у позивача прямого умислу на вчинення завідомо неправдивого виклику працівників поліції, що свідчить про формальне прийняття посадовою особою постанови, без урахування всіх обставин справи.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частиною другою статті 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС України).

За приписами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд звертає увагу, що КУпАП встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення. Тобто, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати докази, які би підтверджували наявність складу правопорушення, перед складанням постанови та відібранням пояснень від правопорушника роз`яснити його права, надати можливість заявити та розглянути клопотання.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Відповідачем неповно та необ`єктивно з`ясовано обставини справи, належним чином не зібрано докази, передбачені ст. 251 КУпАП на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбачено ст. 183 КУпАП.

Зі змісту відзиву та довідки доданої до нього вбачається, що відео- та фото файли з портативних відео реєстраторів, авто реєстраторів, приладів TruCam, здійснені працівниками управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції за період чергування 21.06.2024 відсутні, оскільки вони не зберігались довше встановленого терміну (30 діб) згідно п.3 розділу VIII «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затвердженої Наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 року.

Суд звертає увагу, що сама по собі постанова та опис в ній адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 року у справі N 338/1/17.

В пункті 30 постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а зазначено, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП є недоведеним, оскільки відповідачем не надано суду доказів на підтвердження вказаних у постанові обставин.

Також не може залишитись поза увагою той факт, що у постанові про адміністративне правопорушення не відображено покликань на відеозапис фіксації правопорушення, а дотримання такої вимоги є однією з обов`язкових згідно з положеннями закону.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, матеріали справи також не містять доказів наявності ознак суб`єктивної сторони правопорушення, а саме: прямого умислу особи на здійснення завідомо неправдивого виклику працівників поліції, а тому постанова від 21.06.2024 серії ЕГА №1469622 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн є протиправною та підлягає скасуванню.

За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про притягнення позивача до адміністративної відповідальності закриттю.

На підставі ст.139 КАС України судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч.9 ст.5 ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись ст. 139, 241-246, 268-272, 286 КАС України, ст. 183, 247, 251 КУпАП, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 ) до Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 40108646) про скасування постанови - задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії ЕГА № 1469622 від 21.06.2024, винесену поліцейським УПП бат. ТОР рота 2 взвод УПП в Закарпатській області сержантом поліції Гафинець Віталієм Васильовичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя