Справа № 400/12194/24
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2024-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

30 грудня 2024 р. № 400/12194/24
м. Миколаїв

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Біоносенко В. В., ознайомившись з

адміністративним позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ,
провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом про: 1) визнання протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо зменшення у довідці про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 від 19.09.2024 за № 9/1/11996 додаткових видів грошового забезпечення, визначених шляхом множення процентної ставки додаткових видів грошового забезпечення на розмір основних видів грошового забезпечення , розрахованих виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року (1762 грн); 2) зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 по справі №400/4839/24 скласти та подати до Головного управління ПФУ у Миколаївській області нову довідку про розміри грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 на підставі постанови КМУ №704, Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України №260 від 07.06.2018 з обов`язковим зазначенням додаткових видів грошового забезпечення, у розмірах визначених шляхом множення процентної ставки додаткових видів грошового забезпечення, на розмір основних видів грошового забезпечення, розрахованих виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року (2684 грн), у наступних розмірах: посадовий оклад -8160 грн, оклад за військовим званням - 2150 грн, відсоткова надбавка за вислугу років 50% -5155 грн, надбавка за особливості проходження служби 65% - 10052,25 грн., надбавки за кваліфікацію, 7% -571,20 грн., надбавка за роботу в умовах режимних обмежень 15% - 1224 грн., премія 140% - 11424 грн., всього 38736,45 грн, для здійснення обчислення та перерахунку пенсії з 01.02.2023.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказав, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та йому призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». На виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 року у справі № 400/4839/24 відповідач виготовив довідку від 19.09.2024 року № 9/1/11996 станом на 01.01.2023, в яких вказано розміри грошового забезпечення, розраховані з застосуванням прожиткового мінімуму станом 01 січня 2023 року. Проте, розміри окремих складових забезпечення, а саме додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за особливості проходження служби, надбавка за роботу в умовах режимних обмежень, премія), що зазначені у вказаній довідці, не відповідають вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260. Позивач вважає, що відповідачем протиправно обчислено додаткові види грошового забезпечення із розрахунку 1762 грн, замість розміру, встановленого станом на 01.01.2023 року.

Дослідив матеріали справи, суд встановив.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 по справі № 400/4839/24 позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо підготовки та надання до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 для перерахунку пенсії з 01.02.2023; 2) зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04 1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України № 2011-XII від 20.12.1991 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для обчислення та перерахунку пенсії з 01.02.2023.

На виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 року по справі № 400/4839/24 відповідач виготовив довідку про розмір грошового забезпечення від 19.09.2024 року № 9/1/11996 станом на 01.01.2023 для перерахунку пенсії позивача.

Спір у даній справі виник у зв`язку з незгодою позивача із діями відповідача, вчиненими на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 року по справі № 400/4839/24, яке набрали законної сили.

Фактично при розгляді цієї справи суд має дослідити і перевірити порядок виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 у справі №400/4839/24.

Отже позовні вимоги зводяться до оскарження дій відповідача щодо належного виконання вказаного рішення суду.

Статтею 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Суд звертає увагу, що зазначені норми процесуального закону мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

За урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення в іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а, від 06.02.2019 у справі № 816/2016/17.

Саме невиконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 у справі № 400/4839/24 в частині обчислення додаткових видів грошового забезпечення, виходячи з розмірів посадового окладу, окладу за військове звання станом на 01.01.2023, визначених при виконанні згаданого рішення суду, покладено позивачем в основу підстав цього позову, у зв`язку із чим такі твердження не можуть бути не взяті судом до уваги чи на власний розсуд розтлумачені як такі, що не пов`язані з виконанням цього судового рішення.

Позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій відповідача, вчинених або не вчинених на виконання рішення суду. Проте, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Відтак спір у справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

За таких обставин, якщо позивач уважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вказаного судового рішення порушувались його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатись до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.08.2019 у справі №522/10140/17, від 27.11.2024 по справі №320/3687/24, від 30.09.2024 по справі №460/23064/23.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі;

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.170 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі №400/12194/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії.

2. Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання в порядку, визначеному ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя В. В. Біоносенко