Справа № 420/23596/24
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2024-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої судді Бойко О.Я.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОПТРАК» до Південного міжрегіонального управління з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови № 8828/15-32-09-01-17-ДПС/ТД-ФС від 15.05.2024, вирішив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

І. Суть спору:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОПТРАК», звернувся до відповідача, Південного міжрегіонального управління з питань праці, в якій просив суд:

(1). Визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці №8828/15-32-09-01-17-ДПС/ТД-ФС від 15.05.2024 р.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція Позивача

В обґрунтування позовних вимог вказав, що позивачем надано до управління копії наказів про прийняття на роботу водіїв, та витяг з системи шлях про перетин кордону водіями ТОВ «ТОП ТРАК» та зазначено, що ТОВ «ТОП ТРАК» не здійснювало допуск до роботи працівників без оформлення трудових відносин, а щодо встановлення обставин несвоєчасного подання повідомлень до податкового органу про прийняття на роботу, а саме з пропуском 1-3 дні то ці обставини мали місце та не яким чином не свідчать про порушення ч. 2 ст. 265 КЗпП України. Також позивачем зауважено, що водії ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 взагалі не мають не якого відношення до ТОВ «ТОП ТРАК», дана обставина підтверджується реєстром про перетин кордону з с системи «ШЛЯХ». Відповідачем не враховано, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.04.2021 р. у справі № 640/17424/19, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021 р., визнано протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 р. № 823 "Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю", якою, серед іншого, внесено зміни до Порядку № 509, в тому числі в частині можливості накладати штрафи на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю, а також порядку розгляду справи про накладення штрафу.

Позивач вважає, що порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки, що відповідає правовим висновкам, викладеним в постановах Верховного Суду від 30.06.2019 р. у справі № 825/1747/17, від 21.01.2021 р. у справі № 821/845/18, від 21.01.2021 р. у справі № 826/3200/14.

(б) Позиція Відповідача

04.10.2024 р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Відповідачем зазначено, що перевіркою встановлено використання позивачем найманої праці без належного оформлення трудових відносин (допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) з водієм ОСОБА_4 (паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), водієм ОСОБА_5 (паспорт НОМЕР_3 ), водієм ОСОБА_6 (паспорт НОМЕР_4 ), водієм ОСОБА_7 (паспорт НОМЕР_5 ), водієм ОСОБА_8 (паспорт НОМЕР_6 ), водієм ОСОБА_9 (паспорт НОМЕР_7 ), водієм ОСОБА_10 , водієм ОСОБА_2 та водієм ОСОБА_11 , що відображено в акті Головного управління ДПС в Одеській області від 11.03.2024 № 8828/15-32-09-01- 17. 09.04.2024 Міжрегіональне управління отримало матеріали фактичної перевірки, яку проведено посадовими особами ГУ ДПС в Одеській області та встановлено використання праці позивачем без належного оформлення трудових відносин. З приводу посилання позивача на незаконність винесення штрафу, оскільки згідно Порядку № 509 в редакції від 17.07.2013 штрафи можуть накладатися на позивача на підставі акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлено порушення законодавств про працю, відповідачем зазначено, що отримавши Акт ДПС в Одеській області відповідач керувався виключно нормами Порядку № 509 у чинній редакції від 17.03.2023. На час виникнення правовідносин, які розглядаються у справі № 420/23596/24, діяли норми чинної редакції від 17.03.2023 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509, яка прямо встановлює, що однією з підстав для накладення штрафу є акт перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю. Чинна норма пункту 2 Порядку № 509 не містить обмежень щодо виду перевірки органу ДПС, тому намагання позивача виділити як єдиний належний вид документальну виїзну перевірку та ще й ДФС, як підставу для накладення штрафу, є безпідставним.

Відповідач вважає, що твердження позивача про протиправність та скасування постанови про накладення штрафу від 15.05.2024 № 8828/15-32-09-01-17-ДПС/ТД-ФС повністю необґрунтованими, а дії контролюючого органу щодо винесення постанови законними, обґрунтованими та правомірними, вчиненими згідно вимог чинного законодавства.

ІІІ Процедура та рух справи

Ухвалою суду від 29.07.2024 позовну заяву було залишено без руху.

16.09.2024 р. ухвалою Одеський окружний адміністративний суд, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

ІV. Обставини справи встановлені судом та докази на їх підтвердження

Судом встановлено, що відповідачем отримано лист Головного управління ДПС в Одеській області від 05.04.2024, яким надано матеріали фактичної перевірки, в якій встановлено використання позивачем найманої праці без належного оформлення трудових відносин (допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) з водієм ОСОБА_4 (паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), водієм ОСОБА_5 (паспорт НОМЕР_3 ), водієм ОСОБА_6 (паспорт НОМЕР_4 ), водієм ОСОБА_7 (паспорт НОМЕР_5 ), водієм ОСОБА_8 (паспорт НОМЕР_6 ), водієм ОСОБА_9 (паспорт НОМЕР_7 ), водієм ОСОБА_10 , водієм ОСОБА_2 та водієм ОСОБА_11 , що відображено в акті Головного управління ДПС в Одеській області від 11.03.2024 № 8828/15-32-09-01-17.

Згідно повідомлення від 30.04.2024 року № ПД/3.1./4065-24 відповідач повідомив позивача, керуючись статтею 32 Закону України «Про адміністративну процедуру», Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509, за результатами отримання акту фактичної перевірки Головного управління ДПС в Одеській області від 11.03.2024 № 8828/15-32- 09-01-17, складеного за результатами фактичної перевірки позивача, для розгляду справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю відповідно до абзацу другого частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України. Також відповідач зазначив, що розгляд справи буде проводитися із заслуховуванням учасників адміністративного провадження, що відбудеться уповноваженою особою Міжрегіонального управління о 10 год. 00 хв. 15 травня 2024 року за адресою: м. Одеса, проспект Шевченка, буд. 2, 4 поверх, кабінет № 3.

Відповідачем на підтвердження надіслання даного повідомлення позивачу рекомендованим листом надано копію фіскального чеку АТ «Укрпошта» від 01.05.2024 року № 192.

Листом від 15.05.2024 року представником позивача направлено лист відповідачу, в якому зазначено, зокрема, що з метою повного та всебічного розгляду справи позивач надає до управління копії наказів про прийняття на роботу водіїв, та витяг з системи шлях про перетин кордону водіями ТОВ «ТОП ТРАК» та зазначає що ТОВ «ТОП ТРАК» не здійснювало допуск до роботи працівників без оформлення трудових відносин, а щодо встановлення обставин несвоєчасного подання повідомлень до податкового органу про прийняття на роботу, а саме з пропуском 1-3 дні то ці обставини мали місце та не яким чином не свідчать про порушення ч. 2 ст. 265 КЗпП України. Також представником позивача зазначено, що водії ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 взагалі не мають не якого відношення до ТОВ «ТОП ТРАК», дана обставина підтверджується реєстром про перетин кордону з с системи «ШЛЯХ».

Протоколом слухання у справі «Про накладення штрафу на ТОВ «ТОПТР АК» за порушення законодавства про працю, передбаченого частиною другою статті 265 Кодексу законiв про працю України від 15 травня 2024 року вирішено скласти постанову про накладення штрафу на позивача за допуск 9 (дев`яти) працівників до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час або за трудовим договором з нефіксованим робочим часом у разі фактичного виконання роботи протягом усього робочого часу, установленого на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків.

Постановою Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № 828/15-32-09-01-17-ДПС/ТД-ФС від 15 травня 2024 року вирішено накласти на позивача штраф у розмірі 639 000 (шістсот тридцять дев`ять тисяч) гривень 00 копійок.

IV. Джерела права та висновки суду

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Спірні відносини, що виникли між сторонами регулюються Кодексом законів про працю України, постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 823 "Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю" якою затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі Порядок № 823), постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 "Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення" (далі Порядок №509).

Згідно зі ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальні органи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, зокрема, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 6-1) при укладенні трудового договору про дистанційну роботу або про надомну роботу; 6-2) при укладенні трудового договору з нефіксованим робочим часом; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України..

Частиною 1 статті 265 КЗпП України визначено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Згідно з абц. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час або за трудовим договором з нефіксованим робочим часом у разі фактичного виконання роботи протягом усього робочого часу, установленого на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

Відповідно до ч. 4 ст. 265 КЗпП штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною 2 статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами 2-7 статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» визначений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (далі Порядок № 509).

Згідно п. 2 Порядку № 509 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823 «Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю») штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту) (уповноважені посадові особи).

Штрафи накладаються на підставі, зокрема, акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Таким чином, оскаржувана постанова винесена на підставі вимог закону, в порядку передбаченому законодавством і в межах повноважень особи, що її прийняла.

Стосовно тверджень позивача, що відповідачем не враховано, що зміни внесені до Порядку № 509, постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 823 щодо підстав накладання штрафу, визнані незаконними та скасовані рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва № 640/17424/19 від 28.04.2021, яке набуло законної сили, то суд зазначає таке.

Так, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва визнано протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 823 "Про порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю".

Однак, постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 823 "Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю" затверджено:

- Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю;

- Порядок здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю;

- та внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, в тому числі до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 р. № 509.

Тобто, постанова Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 823 «Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю» в частині внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України нечинною не визнавалася і не скасовувалася.

Крім того, право податкових органів здійснювати контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях закріплено правовими нормами Податкового кодексу України та статті 259 Кодексу законів про працю України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що акт фактичної перевірки Головного управління ДПС в Одеській області від 11.03.2024 № 8828/15-32-09-01-17, проведеної відносно позивача за місцем фактичного провадження господарської діяльності, правомірно є підставою для накладання штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.04.2024 року у справі № 560/3981/23, від 2 жовтня 2024 року № 560/11269/23, який у відповідності до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України підлягає врахуванню при вирішенні даного спору.

Також, суд вважає необґрунтованими твердження позивача про те, що позивачем надано до управління копії наказів про прийняття на роботу водіїв, та витяг з системи шлях про перетин кордону водіями ТОВ «ТОП ТРАК» та зазначено, що ТОВ «ТОП ТРАК» не здійснювало допуск до роботи працівників без оформлення трудових відносин, а щодо встановлення обставин несвоєчасного подання повідомлень до податкового органу про прийняття на роботу, а саме з пропуском 1-3 дні то ці обставини мали місце та не яким чином не свідчать про порушення ч. 2 ст. 265 КЗпП України, з таких підстав.

Так, згідно з наказом позивача № 72к від 06 вересня 2022 р. «Про прийняття на роботу» наказано, зокрема прийняти на посаду водія ОСОБА_12 з 07.09.2022 р. на підставі заяви від 06.09.2022 року з окладом згідно штатного розкладу.

Разом з тим, відповідно до змісту акту Головного управління ДПС в Одеській області від 11.03.2024 № 8828/15-32-09-01-17 ОСОБА_12 прийнятий на роботу згідно наказу по підприємству від 14.09.2022 року № 72к.

Наказом позивача № 36к від 05 вересня 2022 р. «Про прийняття на роботу» наказано, зокрема прийняти на посаду водія ОСОБА_13 з 16.09.2022 р. на підставі заяви від 15.09.2022 року з окладом згідно штатного розкладу.

Проте, згідно зі змістом акту Головного управління ДПС в Одеській області від 11.03.2024 № 8828/15-32-09-01-17 ОСОБА_13 прийнятий на роботу згідно наказу по підприємству від 05.10.2023 року № 39к.

Відповідно до наказу позивача № 12к від 21 березня 2022 р. «Про прийняття на роботу» наказано, зокрема прийняти на посаду водія ОСОБА_13 з 22.03.2023 р. на підставі заяви від 21.03.2022 року з окладом згідно штатного розкладу.

Разом з тим, згідно зі змістом акту Головного управління ДПС в Одеській області від 11.03.2024 № 8828/15-32-09-01-17 ОСОБА_14 прийнятий на роботу згідно наказу по підприємству від 27.03.2023 року № 12.

Також позивачем надано до суду копії наказів «Про прийняття на роботу»: від 15.09.2022 р. № 76к щодо прийняття на роботу ОСОБА_15 , від 28.08.2023 р. № 35к щодо прийняття на роботу ОСОБА_16 , від 20.09.2023 р. № 37к щодо прийняття на роботу ОСОБА_17 .

Однак, в акті Головного управління ДПС в Одеській області від 11.03.2024 № 8828/15-32-09-01-17 відсутня інформація щодо прийняття на роботу зазначених осіб.

Суд критично ставиться до копій наказів позивача, наданих до суду та до відповідача, про прийняття на роботу у зв`язку з тим, що зазначені накази не відповідають інформації, наявної на момент фактичної перевірки, Головного управління ДПС в Одеській області.

Крім того, позивачем не наведено та не надано жодних доказів щодо оскарження акту Головного управління ДПС в Одеській області від 11.03.2024 № 8828/15-32-09-01-17, та згідно з Єдиним державним реєстром судових рішень судом не встановлено відповідно.

Суд не бере до уваги позицію позивача, що водії ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 взагалі не мають не якого відношення до ТОВ «ТОП ТРАК», дана обставина підтверджується реєстром про перетин кордону з с системи «ШЛЯХ», з підстав, що згідно зі змістом акту Головного управління ДПС в Одеській області від 11.03.2024 № 8828/15-32-09-01-17, водієм ОСОБА_9 12.10.2022 року здійснено перевезення вантажів з ТОВ «СІП ТРЕЙД» до пункту пропуску «Орлівка», водієм ОСОБА_2 05.09.2023 року здійснено перевезення вантажів з ТОВ «АГРОЛІНА ПЛЮС» до пункту пропуску «Ренійський морський торговий порт», водієм ОСОБА_11 05.09.2023 року здійснено перевезення вантажів з ТОВ «АГРОЛІНА ПЛЮС» до пункту пропуску «Ренійський морський торговий порт».

Відтак, зазначені особи здійснювали перевезення вантажів без перетинання кордону.

Отже, наведена позиція позивача є необґрунтованою, недоведеною та безпідставною, такою, що не відповідає фактичним обставинам справи та положенням законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене вище, суд робить висновок, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

V. Розподіл судових витрат

З урахуванням висновку суду про відмову у задоволенні позову суд не здійснює розподіл судових витрат.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 77, 161,245, 255, 293, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОПТРАК» до Південного міжрегіонального управління з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови № 8828/15-32-09-01-17-ДПС/ТД-ФС від 15.05.2024 відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Оксана БОЙКО

.