Справа № 187/2057/24
Суддя: Говоруха В. О.
Дата ухвалення: 2024-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/2057/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" грудня 2024 р. селище Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Говорухи В.О., за участі секретаря судового засідання Єрмолаєвої О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

Встановив:

08.11.2024 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції в про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 3341380 від 25.10.2024, якою на позивача був накладений штраф у розмірі 3400,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.126 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, 25.10.2024 Інспектором 2 взводу 1 роти 2 батальйону полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області лейтенант поліції Коломійцевим В.А. складена постанова серії ЕНА № 3341380 про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовано не в автоматичному режимі, згідно якої ОСОБА_1 , притягується до адміністративної відповідальності, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. Та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн. (в разі не сплати штрафу в 10 денний строк - 6 800 грн.). Позивач з постановою не згоден, та вважає, що постанова про адміністративне правопорушення складена з порушенням, через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, оскільки позивач мав право керувати транспортним засобом, маючи на це дозвіл категорії «В».

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було передано на розгляд судді Говорусі В.О.

Ухвалою судді від 12.11.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Вимоги ухвали виконано у повному обсязі.

Ухвалою судді від 21.11.2024 прийнято позовну заяву до провадження. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з урахуванням положень статей 268, 269, 286 КАС України для розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ. Залучено до участі у справі співвідповідача Департамент патрульної поліції.

Відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Витребувано в полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції (вул. Волгоградська, буд. 11, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50069; ) матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, при розгляді якої винесена оскаржувана постанова серії ЕНА № 3341380 від 25.10.2024.

10.12.2024 до суду від представника відповідача О.Кушнір надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначила, шо позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні, оскільки позивачем не надано доказів того, що він не порушував правил дорожнього руху а також зазначила, що згідно інформаційно-телекомунікаційної системи інформаційного порталу Національної поліції України позивач ОСОБА_1 взагалі не отримував посвідчення водія відповідної категорії. Зазначає, що постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

До відзиву відповідачем долучено DVD диск з фактом правопорушення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 283-1, 285 - 289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи належним чином повідомлений. Подав заяву про розгляд справи без його участі. Позов підтримав у повному обсязі.

Крім того, відповідачем подано до суду додаткові докази.

Представник відповідача, в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був належним чином повідомлений.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази та враховуючи норми чинного законодавства, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 25.10.2024 о 16:26:38 щодо ОСОБА_1 інспектором 2 взводу 1 роти 2 батальйону полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Коломійцевим В.А., винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 3341380.

В п. 4 постанови зазначено, що особа, щодо якої розглядається справа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 .

В п. 5 оскаржуваної постанови: час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення, зазначено, що 25.10.2024 о 16:21:14 в с. Вишеве, дорога Н-11, Софіївська ОТГ 55 км. Водій рухався зі швидкістю 98 км/год. у населеному пункті, де дозволяється рухатись зі швидкістю не більше 50 км/год., чим перевищив максимальне обмеження швидкості на 48 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом Trucam TCOO0659 та не мав посвідчення водія відповідної категорії. Нагрудні відеореєстратори: 475085 та 474738, чим порушив п. 2.1 а) Правил дорожнього руху керування транспортним засобом особою яка не має права керування таким ТЗ, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

В п. 6 оскаржуваної постанови, прийнято рішення - накладено штраф в розмірі 3400,00 грн.

Крім того, судом досліджені надані позивачем:

-фотокопія посвідчення водія серії НОМЕР_1 (дублікат), виданого РЕВ 5-го МВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області відповідно до якого ОСОБА_1 має право керувати транспортними засобами категорії «В» з 28.10.1983 з відміткою особливі примітки: п/в «В» АБИ 095675 28.10.1983;

-свідоцтво про навчання по програмі підготовки водіїв транспортних засобів категорії «В» в період з 20.08.1983 по 21.10.1983 згідно якого видано посвідчення серії НОМЕР_2 від 28.10.1983;

-посвідчення водія на ОСОБА_1 , для особливих відміток: 095675 28.10.1983, відповідно до якого водію ОСОБА_1 дозволено керувати транспортними засобами категорії «В»;

-медична довідка щодо придатності до керування транспортним засобом на ОСОБА_1 ;

-екзаменаційна картка водія на ОСОБА_1 відповідно до якої йому видані наступні посвідчення водія: категорії « НОМЕР_3 від 28.10.21983 та буділкат «В» серії НОМЕР_4 .

Судом детально досліджено наданий відповідачем диск з відеозаписом з місця події: video__JA000_1025_162153, де відображено обставини зупинки позивача та притягнення його до адміністративної відповідальності.

З відеозапису слідує, що на місці події ОСОБА_1 на вимогу поліцейського надав йому для перевірки посвідчення водія серії НОМЕР_1 (дублікат), виданого РЕВ 5-го МВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області відповідно до якого ОСОБА_1 має право керувати транспортними засобами категорії «В» з 28.10.1983 з відміткою особливі примітки: п/в «В» АБИ 095675 28.10.1983.

Поліцейський у свою чергу вирішив, що вищезазначене посвідчення водія за наявними базами МВС України не видавалось, а тому розцінив, що воно є підроблене, викликав слідчо-оперативну групу для здійснення подальших процесуальних дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту тощо (в тому числі ст. 126 КУпАП).

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 317-1 КУпАП виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія.

Як вбачається з п. 2.1 а) Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.

Так, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ((абзац другий частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності посилань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Відповідно до частин 1 статті 211 КАС України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

На можливість застосування принципу презумпції невинуватості у справах про адміністративні правопорушення звернув увагу Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 «справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» (пункт 4).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, зокрема в рішеннях у справах «Гурепка проти України (N2)» від 08 квітня 2010 року, «Лучанінов проти України» від 09 червня 2011 року на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

У п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Позивач у позовній заяві зазначив, що він не заперечує проти того, що він 25.10.2024 об 16:21:14 годині в селі Вишневе, дорога Н-11, Софіївська ОТГ 55 км керував транспортним засобом TOYOTA PRADO н/з НОМЕР_5 та був зупинений працівником патрульної поліції ОСОБА_2 , нібито за перевищення швидкості. Однак, заперечив факт відсутності посвідчення водія категорії «В».

Відповідно до наявного в матеріалах справи свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 02.09.2021 транспортний засіб TOYOTA PRADO, яким керував ОСОБА_1 загальний легковий універсал, дозвіл на керування таким автомобілем відноситься до категорії «В».

В матеріалах справи наявна копія посвідчення водія серії НОМЕР_1 (дублікат), виданого РЕВ 5-го МВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, відповідно до якого ОСОБА_1 має право керувати транспортними засобами категорії «В» з 28.10.1983.

Вказаний дублікат посвідчення водія виданий на підставі водійського посвідчення серії АБИ 095675 від 28.10.1983, відповідно до якого водію ОСОБА_1 дозволено керувати транспортними засобами категорії «В» та яке позивач отримав за результатами складених іспитів, що підтверджується копією екзаменаційної картки водія.

Вказані докази в своїй сукупності вказують про те, що на час притягнення відповідача до відповідальності за порушення вимог п. 2.1 а) Правил дорожнього руху України і ч. 2 ст. 126 КУпАП, він мав відповідне посвідчення водія, а відповідні висновки працівника поліції помилкові.

При цьому, суд вважає безпідставними доводи представника відповідача про те, що відсутність в інформаційно-телекомунікаційній системі інформаційного порталу Національної поліції України відомостей про отримання позивачем посвідчення водія відповідної категорії, є беззаперечним підтвердженням факту правопорушення, оскільки надані позивачем докази, а також надане посвідчення водія працівнику поліції під час складення адміністративного матеріалу свідчать про протилежне, тобто, про наявність у ОСОБА_1 права керування таким транспортним засобом відповідної категорії.

Викладене дає підстави для обґрунтованих сумнівів у доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, а відповідно до ст. 62 Конституції усі сумніви тлумачаться на користь особи, яка притягується до відповідальності.

Відповідно до ч. 3 п. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приймаючи до уваги відсутність належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, суд вважає, що вина ОСОБА_1 не доведена, а тому постанову у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 слід скасувати, провадження у справі закрити.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 126, 251, 280, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 5, 9, 72 - 77, 90, 139, 243 - 246, 250, 268, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3341380 від 25 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) грн., а провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (, адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернеста, 3) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_6 ), витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять грн. 60 коп.).

Апеляційна скарга на рішення подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В. О. Говоруха