Справа № 440/4948/24
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2024-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 грудня 2024 року м. ПолтаваСправа №440/4948/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі - відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), у якому просив:

визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за 23 доби невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік, 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2024 рік; грошової компенсації за 14 діб додаткової відпустки за 2022 рік, 14 діб додаткової відпустки за 2023 рік, 14 діб додаткової відпустки за 2024 рік як учаснику бойових дій;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за 23 доби невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік, 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2024 рік; грошову компенсацію за 14 діб додаткової відпустки за 2022 рік, 14 діб додаткової відпустки за 2023 рік, 14 діб додаткової відпустки за 2024 рік як учаснику бойових дій;

визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2022, 2023, 2024 роки;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2022, 2023, 2024 роки;

визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 з 25.03.2022 по 19.05.2023 включно без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 та Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення з 25.03.2022 по 19.05.2023 включно шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2022 та 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з урахуванням проведених виплат;

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я за період з 24.04.2023 по 08.05.2023, з 14.05.2023 по 26.05.2023, з 25.09.2023 по 13.10.2023, з 17.10.2023 по 17.11.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану";

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за період з 24.04.2023 по 08.05.2023, з 14.05.2023 по 26.05.2023, з 25.09.2023 по 13.10.2023, з 17.10.2023 по 17.11.2023 у розмірі 100000,00 грн пропорційно у розрахунку на місяць відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Позовні вимоги обґрунтував посиланням на те, що він з 25.03.2022 по 23.01.2024 проходив військову службу у Збройних Силах України, у складі Військової частини НОМЕР_1 . Зазначив, що під час проходження військової служби відповідач не у повному обсязі нарахував та виплатив грошове забезпечення ОСОБА_1 , а звернення позивача щодо перерахунку грошового забезпечення та належних при звільненні виплат відповідач залишив без задоволення, внаслідок чого позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

2. Позиція відповідача.

Відповідач позов не визнав. У наданому до суду відзиві на позов /а.с. 17-28/ представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Свою позицію мотивував посиланням на те, що позивачу при звільненні з військової служби на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.01.2024 №23 було нараховано та виплачено грошову компенсацію за 23 доби невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік та 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2024 рік; грошову компенсацію за 14 діб додаткової відпустки за 2023 рік, як учаснику бойових дій. За твердженням відповідача, позивач скористався правом на відпустку у 2023 році в повному обсязі (30 діб), внаслідок чого підстав для виплати грошової компенсації немає.

Також відповідач зазначив, що за результатами опрацювання позовної заяви ОСОБА_1 військовою частиною НОМЕР_1 встановлено факт невиплати позивачу належної грошової компенсації за 14 діб додаткової відпустки за 2024 рік, як учаснику бойових дій. А тому наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.05.2024 №129 внесено зміни до пункту 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.01.2024 №23 та наказано виплатити позивачу грошову компенсацію за 14 діб додаткової відпустки за 2024 рік, як учаснику бойових дій.

Крім того, за твердженням відповідача, ОСОБА_1 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.09.2022 №274 нарахована та виплачена грошова допомога на оздоровлення за 2022 рік у розмірі 13532,48 грн, а на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.03.2023 №111 - грошова допомога на оздоровлення за 2023 рік у розмірі 22887,98 грн.

На переконання відповідача, підстав для перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 25.03.2022 по 19.05.2023 шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2022 та 01.01.2023 немає, оскільки відповідно до пункту 4 Постанови №704 розрахунковою величиною для обчислення грошового забезпечення військовослужбовців визначено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2018.

Щодо нарахування та виплати додаткової винагороди за періоди перебування на лікуванні відповідач зауважив, що надані позивачем медичні виписки не містять відомостей про пов`язаність захворювання (травми, каліцтва, контузії) з безпосередньою участю в бойових діях, внаслідок чого відповідач не вбачав підстав для нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29.04.2024 провадження у справі за цим позовом відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) представника військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Обставини справи

Позивач з 25.03.2022 по 23.01.2024 проходив військову службу у Збройних Силах України, у складі Військової частини НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, з 22.02.2024 визнаний особою з інвалідністю другої групи, захворювання, так, пов`язане із захистом Батьківщини /а.с. 7, 8/.

Довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 24.06.2023 №2997 підтверджено, що молодший сержант ОСОБА_1 04.04.2023 одержав поранення, контузію, каліцтво: забій лівого колінного суглобу за обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме - виконання бойових завдань у складі підрозділу Військової частини НОМЕР_1 близько 16 годин 30 хвилин 04 квітня 2023 року внаслідок ракетного обстрілу на околицях нп Тоненьке Донецької області /а.с. 9/.

23.01.2024 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №23 сержанта ОСОБА_1 , головного сержанта - командира міномету мінометного взводу мінометної батареї, наказано вважати таким, що справи та посаду здав; з 23.04.2024 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та знято з усіх видів забезпечення /а.с. 5/.

Цим наказом визначено виплатити позивачу: виплатити грошову компенсацію за 23 доби невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік, та 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2024 рік; грошову компенсацію за 14 діб додаткової відпустки за 2023 рік як учаснику бойових дій; грошова допомога на оздоровлення за 2024 рік не виплачувались.

Стверджуючи про невиплату всіх належних при звільненні з військової служби сум грошового забезпечення, а також безпідставність обчислення грошового забезпечення за період з 25.03.2022 по 19.05.2023 виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного станом на 01.01.2018, у розмірі 1762,00 грн, позивач звернувся до суду з позовом.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до частин другої, третьої статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

За приписами частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

За змістом частини першої статті 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

У силу абзацу третього пункту 14 цієї статті, у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України "Про відпустки".

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про відпустки" установлюються такі види відпусток: щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Статтею 16-2 Закону України "Про відпустки" передбачено, що учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено, що учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги, а саме використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Кабінет Міністрів України 30.08.2017 прийняв постанову №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", яка набрала чинності 01.03.2018, та якою збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до пункту 4 постанови №704 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (...), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Приміткою 1 Додатку 1 до постанови №704 визначено, що посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до десяти гривень.

Оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли розмір окладу визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень (примітка Додатку 14 до постанови № 704).

У силу підпункту 3 пункту 5 постанови №704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Правила виплати грошового забезпечення військовослужбовцям деталізовані приписами Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оброни України від 07.06.2018 №260 (надалі - Порядок №260).

Пунктами 1, 2 розділу ХХІІІ Порядку №260 передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.

Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату.

Відповідно до пункту 1 розділу XXIV Порядку №260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги /пункт 9 розділу XXIV Порядку №260/.

У силу абзацу першого пункту 3 розділу ХХХІ Порядку №260 у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які мають право на щорічні додаткові відпустки відповідно до чинного законодавства України, виплачується компенсація за всі календарні дні невикористаної додаткової відпустки, яка надається в повному обсязі або пропорційно часу, прослуженому в році звільнення /пункт 5 розділу ХХХІ Порядку №260/.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє донині.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову №168, пунктом 1 якої (із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 №217 і від 22.03.2022 №350) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, (...), виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 Постанови №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022.

01.04.2022 до Постанови №168 постановою Кабінету Міністрів України №400 внесено зміни, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793 Постанову №168 доповнено пунктом 2-1 такого змісту: 2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів..

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністр оборони України прийняв рішення окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29, яким, серед іншого, у пункті 7 визначено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, також включати військовослужбовців, які [...] у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії (ця норма застосовується з 24 лютого 2022 року).

Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 №402 (далі Положення №402), видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини (зразок заповнення наведено в додатку №5).

У Довідці обов`язково зазначити: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дій, бойового донесення, тощо).

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).

У абзаці шістнадцятому пункту 2 розділу І Порядку №260 (у редакції згідно з наказом Міністерства оборони від 25.01.2023 №44) визначено, що до одноразових додаткових видів грошового забезпечення належить додаткова винагорода на період дії воєнного стану.

Наказом Міністерства оборони від 25.01.2023 №44 Порядок №260 доповнено розділом XXXIV. Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану, пунктами 11, 12 (у редакції наказу МОУ від 26.09.2023 №566) якого передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які (...) у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, - за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Оцінка судом обставин справи

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Предметом переданого на розгляд суду спору у справі, що розглядається, є:

1) нарахування та виплата позивачу грошової компенсації за 23 доби невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік, 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2024 рік; грошової компенсації за 14 діб додаткової відпустки за 2022 рік, 14 діб додаткової відпустки за 2023 рік, 14 діб додаткової відпустки за 2024 рік як учаснику бойових дій;

2) нарахування та виплата ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2022-2024 роки;

3) правомірність дій відповідача щодо обчислення та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 25.03.2022 по 19.05.2023 включно без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 та Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023;

4) наявність/відсутність підстав для нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я за період з 24.04.2023 по 08.05.2023, з 14.05.2023 по 26.05.2023, з 25.09.2023 по 13.10.2023, з 17.10.2023 по 17.11.2023 відповідно до постанови №168.

Щодо нарахування та виплати позивачу грошової компенсації за 23 доби невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік, 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2024 рік; грошової компенсації за 14 діб додаткової відпустки за 2022 рік, 14 діб додаткової відпустки за 2023 рік, 14 діб додаткової відпустки за 2024 рік як учаснику бойових дій, суд встановив такі обставини.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.01.2024 №23 визначено виплатити позивачу: грошову компенсацію за 23 доби невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік, та 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2024 рік; грошову компенсацію за 14 діб додаткової відпустки за 2023 рік як учаснику бойових дій /а.с. 33/.

Довідкою Військової частини НОМЕР_1 підтверджено, що ОСОБА_1 при звільненні з військової служби виплачені:

- грошова компенсація за 23 доби невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік та 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2024 рік загалом у розмірі 42565,36 грн;

- грошова компенсація за 14 діб додаткової відпустки за 2023 рік як учаснику бойових дій у розмірі 11243,68 грн /а.с. 42/.

Отримання позивачем коштів при звільненні з військової служби підтверджено відомостями від 30.12.2024 №998992 з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи /а.с. 47-49/.

Таким чином, позивачу фактично нараховані і виплачені: грошова компенсація за 23 доби невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік та 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2024 рік, грошова компенсація за 14 діб додаткової відпустки за 2023 рік, як УБД.

Тож підстав для задоволення позову в цій частині немає.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.05.2024 №129 внесено зміни до пункту 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.01.2024 №23 та наказано виплатити позивачу грошову компенсацію за 14 діб додаткової відпустки за 2024 рік, як учаснику бойових дій /а.с. 38/.

Разом з цим, у відомостях від 30.12.2024 №998992 з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи не відображено отримання позивачем у травні - вересні 2024 року доходу від військової частини НОМЕР_2 /а.с. 47-49/.

Відповідач не довів належними та допустимими доказами фактичну виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за 14 діб додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2024 рік.

За наведених обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за 14 діб додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2024 рік та зобов`язання відповідача виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за 14 діб додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2024 рік.

Водночас щодо нарахування та виплати позивачу грошової компенсації за 14 діб додаткової відпустки за 2022 рік, як учаснику бойових дій, суд враховує таке.

У матеріалах справи наявна довідка про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України /а.с. 9, зі звороту/, у якій зазначено, що сержант ОСОБА_1 у період з 25.02.2023 по 15.03.2023, з 28.03.2023 по 21.04.2023, з 10.05.2023 по 11.07.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в м. Курахове Донецької області.

Залученою до матеріалів справи копією посвідчення учасника бойових дій ОСОБА_1 підтверджено, що його видано 22.09.2023 /а.с. 7/.

Матеріали справи не містять доказів того, що позивач протягом 2022 року брав участь у бойових діях та саме у 2022 році набув право на отримання статусу учасника бойових дій.

Отож матеріалами справи не підтверджено наявність у позивача права на отримання грошової компенсації за 14 діб додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2022 рік.

А тому у задоволенні позову в цій частині належить відмовити.

Щодо нарахування та виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2022, 2023, 2024 роки, суд встановив такі обставини.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.09.2022 №274 визначено виплатити нижчепойменованим військовослужбовцям (п. 1.129 номеру обслуги 2 мінометного взводу мінометної батареї молодшому сержанту ОСОБА_1 - 13532,48 грн) грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік в розмірі місячного грошового забезпечення у серпні 2022 року виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою /а.с. 40/.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.03.2023 №111 визначено виплатити нижчепойменованим військовослужбовцям (зокрема, командиру міномета, молодшому сержанту ОСОБА_1 - 22887,98 грн) грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік в розмірі місячного грошового забезпечення у березні 2023 року виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою /а.с. 36/.

Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача, що ОСОБА_1 на підставі вищезгаданих наказів командира військової частини НОМЕР_1 фактично нарахована та виплачена грошова допомога на оздоровлення за 2022 рік у розмірі 13532,48 грн, за 2023 рік у розмірі 22887,98 грн, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.05.2024 №129 внесено зміни до пункту 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.01.2024 №23 та наказано виплатити позивачу грошову допомогу для оздоровлення за 2024 рік у розмірі 24093,60 грн /а.с. 38/.

Разом з цим, у відомостях від 30.12.2024 №998992 з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи не відображено отримання позивачем у травні - вересні 2024 року доходу від військової частини НОМЕР_2 /а.с. 47-49/.

Відповідач не довів належними та допустимими доказами фактичну виплату ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення за 2024 рік у розмірі 24093,60 грн.

За наведених обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення за 2024 рік та зобов`язання відповідача виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу для оздоровлення за 2024 рік.

Щодо обчислення та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 25.03.2022 по 19.05.2023 включно з врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 та Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023, суд виходить з таких міркувань.

Верховний Суд у постанові від 15.06.2023 у справі №380/13603/21, спірні відносини у якій є подібними цьому спору, зазначив, що постановою №704 затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

21.02.2018 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №103, якою внесено зміни до Постанови №704, зокрема, пункт 4 викладено в новій редакції, а саме: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.» (пункт 6 постанови №103).

Постанова №103 набула чинності 24.02.2018.

Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови №103, яким були внесені зміни до пункту 4 постанови №704.

З урахуванням наведеного Верховний Суд у постанові від 15.06.2023 у справі №380/13603/21 дійшов висновку про необхідність застосування до спірних відносин з 29.01.2020 (дати набрання чинності постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18, що до того ж залишена без змін постановою Верховного Суду від 20.10.2022) положень пункту 4 постанови №704 у редакції до 24.02.2018, тобто у редакції, яка була чинна до набрання законної сили постановою №103.

Висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 11.02.2021 у справах №200/3757/20-а, №200/3774/20-а, №240/11952/19, від 18.02.2021 у справі №200/3775/20-а, від 14.04.2021 у справі №240/12309/20, до спірних відносин не застосовуються, оскільки, з врахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18, з 01.01.2020 положення пункту 4 постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою №704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік, у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 02.08.2022 у справі №440/6017/21, від 19.10.2022 у справі №400/6214/21, від 28.02.2023 у справі №380/18850/21, від 23.05.2023 у справі №380/22021/21, від 27.07.2023 у справі №420/14418/22.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідач не заперечував, що нарахування та виплата ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 25.03.2022 по 19.05.2023 проводились без урахування зміни прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня відповідного календарного року на підставі Закону про Державний бюджет.

Посилання відповідача на висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 у справі №240/4946/18 та Верховного Суду від 27.05.2021 у справі №520/5794/2020, у контексті розгляду цього спору суд визнає безпідставними, оскільки спірні відносини не є релевантними (у згаданих справах суди розглядали питання застосування положень пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1774-VІІІ).

Водночас суд також враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №481 внесені зміни до пункту 4 постанови №704 шляхом викладення абзацу першого в такій редакції: 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14..

Зазначені зміни набули чинності з 20.05.2023.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У силу статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За вищевикладених обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 25.03.2022 по 19.05.2023 без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року та зобов`язання відповідача здійснити за період з 25.03.2022 по 19.05.2023 перерахунок грошового забезпечення (основних та додаткових його видів, премії, грошової допомоги на оздоровлення за 2022, 2023 роки) з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови №704, та провести його виплату з урахуванням раніше сплачених сум.

Тож позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині належить задовольнити, вийшовши на підставі частини другої статті 9 КАС України за межі позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2022, 2023 роки, оскільки її нарахування та виплату на підставі наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 28.09.2022 №274 та від 23.03.2023 №111 проведеного з урахуванням розміру місячного грошового забезпечення за серпень 2022 року та березень 2023 року, що безпідставно обчислене відповідачем з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 у розмірі 1762,00 грн.

Щодо вимог позивача про нарахування та виплату додаткової винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я за період з 24.04.2023 по 08.05.2023, з 14.05.2023 по 26.05.2023, з 25.09.2023 по 13.10.2023, з 17.10.2023 по 17.11.2023 відповідно до постанови №168, суд виходить з такого.

Суд враховує, що встановлена постановою №168 додаткова винагорода в розмірі 100000 гривень є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, що виплачується їм на період дії воєнного стану.

Ця додаткова винагорода підлягає виплаті, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні та/або у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), за формою, наведеною у додатку 5 Положення №402, яка видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, що обов`язково містить:

військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини;

інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста;

обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва);

підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).

Отже, додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень у розрахунку на місяць виплачується військовослужбовцю за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я. Підставою для її виплати є відповідна довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва). Умовою її виплати є отримання військовослужбовцем поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, під час виконання бойових завдань.

Суд враховує, що молодший сержант ОСОБА_1 04.04.2023 одержав поранення, контузію, каліцтво: забій лівого колінного суглобу за обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме - виконання бойових завдань у складі підрозділу Військової частини НОМЕР_1 близько 16 годин 30 хвилин 04 квітня 2023 року внаслідок ракетного обстрілу на околицях нп Тоненьке Донецької області, що підтверджено довідкою від 24.06.2023 №2997 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), виданою Військовою частиною НОМЕР_1 /а.с. 9/ та не заперечується відповідачем.

У період з 24.04.2023 по 08.05.2023 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у Відокремленому структурному підрозділі "Університетська лікарня" Дніпровського державного медичного університету /а.с. 29/.

З 14.05.2023 по 26.05.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_3 ), що підтверджено виписним епікризом із медичної карти стаціонарного хворого №1635 /а.с. 30/.

З 25.09.2023 по 13.10.2023 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у Відокремленому структурному підрозділі "Університетська лікарня" Дніпровського державного медичного університету /а.с. 31/.

З 17.10.2023 по 17.11.2023 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у КНМП "Лікарня інтенсивного лікування "Кременчуцька" Центр відновного лікування та реабілітації, що підтверджено копією свідоцтва про хворобу від 28.12.2023 №151 /а.с. 10/.

28.12.2023 гарнізонною ВЛК військової частини НОМЕР_4 , за розпорядженням командира військової частини НОМЕР_1 від 03.12.2023 №9803, ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку /а.с. 32/. При цьому ВЛК визначено, що захворювання позивача, так, пов`язані із захистом Батьківщини.

За змістом підпункту «а» пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Другої світової війни, участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Другої світової війни, при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено факт отримання позивачем бойового поранення та перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у період з 24.04.2023 по 08.05.2023, з 14.05.2023 по 26.05.2023, з 25.09.2023 по 13.10.2023, з 17.10.2023 по 17.11.2023 внаслідок такого поранення.

Доводи відповідача, що надані позивачем медичні виписки містять відомості про початок захворювання у 2020 році внаслідок отримання побутової травми суд визнає безпідставними, оскільки наведене жодним чином не спростовує факту отримання позивачем травми 04.04.2023 за обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях під час захисту Батьківщини.

Зауваження відповідача про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць за період з 01.05.2023 по 31.05.2023 суд відхиляє, оскільки їх не підтверджено документально.

За вищевикладених обставин, суд з метою ефективного відновлення порушеного права позивача, вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я за період з 24.04.2023 по 08.05.2023, з 14.05.2023 по 26.05.2023, з 25.09.2023 по 13.10.2023, з 17.10.2023 по 17.11.2023 відповідно до постанови №168, зобов`язавши відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за період з 24.04.2023 по 08.05.2023, з 14.05.2023 по 26.05.2023, з 25.09.2023 по 13.10.2023, з 17.10.2023 по 17.11.2023 у розмірі 100000,00 грн пропорційно у розрахунку на місяць відповідно до постанови №168, з урахуванням фактично сплачених сум.

Обраний судом спосіб захисту порушеного права дозволяє відповідачу вирахувати з належних до виплати на виконання рішення суду у цій справі сум фактично сплачені ОСОБА_1 кошти.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 частково.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач від сплати судового збору звільнений відповідно до пунктів 1, 9, 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Інші судові витрати у справі відсутні.

Тож підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за 14 діб додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2024 рік та грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за 14 діб додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2024 рік та грошову допомогу на оздоровлення за 2024 рік.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 25.03.2022 по 19.05.2023, грошової допомоги на оздоровлення за 2022, 2023 роки без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити за період з 25.03.2022 по 19.05.2023 перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 (основних та додаткових його видів, премії), а також грошової допомоги на оздоровлення за 2022, 2023 роки з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", та провести його виплату з урахуванням раніше сплачених сум.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я за період з 24.04.2023 по 08.05.2023, з 14.05.2023 по 26.05.2023, з 25.09.2023 по 13.10.2023, з 17.10.2023 по 17.11.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за період з 24.04.2023 по 08.05.2023, з 14.05.2023 по 26.05.2023, з 25.09.2023 по 13.10.2023, з 17.10.2023 по 17.11.2023 у розмірі 100000,00 грн пропорційно у розрахунку на місяць відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", з урахуванням фактично сплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ; АДРЕСА_2 ).

Рішення набирає законної сили у порядку та строки, визначені статтями 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Олександр КУКОБА