Справа № 754/17151/24
Суддя: Гринчак О. І.
Дата ухвалення: 2024-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/295/24
РІШЕННЯ

Іменем України

30 грудня 2024 року Деснянський районний суд міста Києва у складі головуючої судді Гринчак О.І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Зміст позовних вимог

07 грудня 2024 року ОСОБА_1 , через представника - адвоката Могильову Ірину Анатоліївну, за допомогою системи «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову № 21 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 29.11.2024.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 23.08.2024 їхав на роботу, але о 08:40 був зупинений працівниками поліції разом з представниками ІНФОРМАЦІЯ_1 задля перевірки військово-облікових документів.

Позивач зазначає, що військово-облікові дані ним було оновлено вчасно, що підтверджується витягом із додатку Резерв+, і він перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказує, що представник відповідача нав`язливо пропонував йому проїхати до ІНФОРМАЦІЯ_1 задля проходження ВЛК. Оскільки повістки на проходження ВЛК працівниками відповідача вручено не було, а була лише усна пропозиція проїхати до ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач відмовився від такої пропозиції і повідомив, що якщо буде потрібно, то він пройде ВЛК за місцем своєї реєстрації, після отримання відповідної повістки від ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З 23.08.2024 по 28.11.2024 позивач стверджує, що не отримував жодних повісток, у додатку Резерв+ не було інформації стосовно розшуку. Однак 29.11.2024 він був знову зупинений працівниками поліції та представником відповідача, і виявилось, що з 23.08.2024 позивач перебуває у розшуку. 29.11.2024 ТВО начальника відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_3 капітаном ОСОБА_2 було складено протокол № 21 про адміністративне правопорушення від 29.11.2024, про те, що ОСОБА_1 29.11.2024 о 11 год 15 хв порушив вимогу частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме: відмовився від повістки на 23.08.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 у АДРЕСА_1 . Працівники поліції затримали позивача і привезли до приміщення відповідача, де була прийнята оскаржувана постанова, якою накладено штраф у сумі 17000,00 гривень за відмову від повістки на 23.08.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач не погоджується з обставинами і фактами зазначеними в оскаржуваній постанові, вважає її прийнятою незаконно та безпідставно, оскільки:

1)повістки на 23.08.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_6 працівники відповідача йому не вручали, пропозицію щодо проходження ВЛК представники відповідача лише зазначили в усній формі. Чинним законодавством передбачено два шляхи вручення повістки: або особисто, або засобами поштового зв`язку. Інші форми запрошення (такі як заклики пройти ВЛК), сповіщення про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки законодавцем не встановлені. У разі відмови від підписання повістки посадовою особою територіального центру комплектування та соціальної підтримки у присутності свідків складається акт про відмову від отримання. Позивач зазначає, що працівниками відповідача 23.08.2024 не було складено Акта про відмову від отримання повістки;

2)з 23.08.2024 по 29.11.2024 позивач не мав жодної інформації стосовно свого перебування в розшуку;

3)тримісячний строк з дня виявлення вчинення адміністративного правопорушення сплив 23.11.2024, однак оскаржувану постанову представник відповідача прийняв лише 29.11.2024, тобто, з порушенням встановленого тримісячного строку;

4)протокол № 21 про адміністративне правопорушення від 29.11.2024 було складено з порушеннями, зокрема, у протоколі не зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення, протокол не містить додатків, які б підтверджували дійсність обставин, які відбулись 23 серпня 2024 року, а також не зазначено часу розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Рух справи

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2024 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Від представника позивача надійшло клопотання про усунення недоліків.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 18 грудня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови. Постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня вручення даної ухвали подати відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 162, 261 КАС України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позову, якщо такі докази не надані позивачем, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Судом надіслано ухвалу на електронну пошту відповідача, яку доставлено 18.12.2024.

Відповідно строк на подання відзиву сплинув. Однак відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

29 листопада 2024 року ТВО начальника відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_3 капітаном ОСОБА_2 складено протокол № 21 про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , в якому вказується, що ОСОБА_1 29.11.2024 об 11 год 15 хв о 14 год 00 хв порушив вимоги частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», а саме відмовився від повістки на 23.08.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим вчинив правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Протоколом визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 29 листопада 2024 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , кабінет № НОМЕР_3.

У вказаному протоколі № 21 ОСОБА_1 зазначив, що «повістку мені не вручили, а хотіли забрати в ТЦК».

29 листопада 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_3 винесено постанову № 21, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. Вказаною постановою встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від повістки на 23.08.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим вчинив правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Відповідно до даних з додатку «РЕЗЕРВ+» ОСОБА_1 оновив вчасно свої дані в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а саме 11.07.2024, та перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Норми права та мотиви суду

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція частини третьої статті 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що вчинено в особливий період, і вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-ХІІ встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані:

з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;

надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;

проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Частиною третьою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зокрема, визначено, що у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

У повістці про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки зазначаються:

1) прізвище, ім`я та по батькові і дата народження громадянина, якому адресована повістка;

2) найменування територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що видав повістку;

3) мета виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки;

4) місце, день і час явки за викликом;

5) підпис (електронний цифровий підпис) посадової особи, яка видала (сформувала) повістку;

6) реєстраційний номер повістки;

7) роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.

Відповідно до п. 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Згідно з п. 30 Порядку повістка може формуватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або оформлюватися на бланку, який заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

У разі формування повістки за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу накладає на повістку кваліфікований електронний підпис у день її формування.

У разі оформлення повістки на бланку керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу засвідчує її особистим підписом та скріплює гербовою печаткою.

Реєстраційний номер повістки фіксується в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Пунктом 40 Порядку встановлено, що під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським.

За приписами пункту 41 Порядку належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

Пунктом 47 Порядку, зокрема, встановлено, що у разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину.

Акт відмови від отримання повістки подається керівнику районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для вжиття заходів до притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності.

Акт відмови від отримання повістки реєструється в районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

У разі відмови від отримання повістки поліцейський, який входить складу групи оповіщення, проводить адміністративне затримання та доставлення громадянина до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки на підставі статей 261 і 262 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до приписів частини першої статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак у цій справі відповідач у порушення п. 41 Порядку не надав належного підтвердження оповіщення позивача про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а саме не надав ні копії самої повістки, ні копії акта відмови від отримання повістки, ні відеозапису вручення повістки, ні відеозапису доведення акта відмови від отримання повістки, ні відеозапису відмови позивача у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

Тому доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стороною відповідача не надано.

При цьому, судом не досліджується питання, чи дотримався відповідач строків притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення стороною відповідача не доведено.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 18.07.2020 у справі № 216/5226/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що постанову № 21 по справі про адміністративне правопорушення, винесену 29 листопада 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_3 , про притягнення ОСОБА_1 за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн слід скасувати, а провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині скасування оскаржуваної постанови підлягає задоволенню.

При цьому, суд зауважує, що вимоги позивача щодо визнання протиправною оскаржуваної постанови немає, оскільки такий спосіб захисту як визнання протиправними дій та рішення під час оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності частиною третьою статті 286 КАС України не передбачений.

Щодо судових витрат

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки судом задоволено позовні вимоги частково, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у сумі 605,60/2= 302,80 грн.

Керуючись ст. 2, 5, 9, 72-76, 243, 245, 250, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити частково.

Скасувати постанову № 21 по справі про адміністративне правопорушення, винесену 29 листопада 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_3 , про притягнення ОСОБА_1 за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 302,80 грн.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з моменту складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місце знаходження: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено та підписано 30.12.2024.

Суддя Деснянського районного

суду міста Києва Оксана ГРИНЧАК