Справа № 160/10841/22
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2023-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
при секретарі судового засідання Ялтанець К.В.
представника позивача Сідельникової О.Л.
представника відповідачів Пашутова В.Ю.
представника третьої особи 1 Костюка О.В.
представника третьої особи 2 Петренко С.М.
свідка ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до відповідача 1 - військової частини НОМЕР_1 , відповідача 2 - командира військової частини НОМЕР_1 генерал - майора медичної служби ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 2 - військова частина НОМЕР_3 про визнання протиправними дій та скасування рішення, -
21 липня 2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до відповідача 1 - військової частини НОМЕР_1 , відповідача 2 - командира військової частини НОМЕР_1 генерал- майора медичної служби ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ), в якому з урахуванням уточненої позовної заяви від 16.08.2022 року позивач просить:
- визнати протиправними дії командира військової частини НОМЕР_1 генерал - майора медичної служби ОСОБА_3 що полягають у прийнятті наказу 21.06.2022 № 39 «Про результати службового розслідування», яким за порушення вимог статей 19,65, 68 Конституції України, абзацу 2 ст. 11, ст. 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, вимог наказу Міністерства оборони України від 14 червня 2012 року № 399 «Про затвердження Інструкції про порядок допуску журналістів, працівників засобів масової інформації на об`єкти Міністерства оборони України та Збройних Сил України», пунктів 714-731 Постанови КМУ від 18 грудня 2013 року № 939 «Про затвердження порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях», вимог окремого доручення командира військової частини НОМЕР_1 від 08.04.2022 року 510/15/1918 начальнику відділу військової медицини оперативно - медичного управління військової частини НОМЕР_4 підполковнику медичної служби ОСОБА_2 , під час виконання ним обов`язків командира військової частини НОМЕР_3 , оголошено сувору догану;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 генерал - майора медичної служби ОСОБА_3 від 21.06.2022 № 39 «Про результати службового розслідування», яким за порушення вимог статей 19, 65, 68 Конституції України, абзацу 2 ст. 11, ст. 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, вимог наказу Міністерства оборони України від 14 червня 2012 року № 399 «Про затвердження Інструкції про порядок допуску журналістів, працівників засобів масової інформації на об`єкти Міністерства оборони України та Збройних Сил України», пунктів 714-731 Постанови КМУ від 18 грудня 2013 року № 939 «Про затвердження порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях», вимог окремого доручення командира військової частини НОМЕР_1 від 08.04.2022 року 510/15/1918 начальнику відділу військової медицини оперативно - медичного управління військової частини НОМЕР_4 підполковнику медичної служби ОСОБА_2 , під час виконання ним обов`язків командира військової частини НОМЕР_3 , оголошено сувору догану;
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що в період з 14.01.2022 року по 01.05.2022 року позивач обіймав посаду начальника НОМЕР_6 військового госпіталю (на 100 ліжок) Військово-медичного клінічного центру Східного регіону (на 400 ліжок) Медичних сил Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_3 ). Так, наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 22.04.2022 №73 було призначено службове розслідування щодо несанкціонованого поширення у відкритих джерелах службової інформації у в/ч НОМЕР_3 , за результатами якого 26.05.2022 складено акт, затверджений командиром в/я НОМЕР_2 Ярославом Било. На підставі вказаного акту службового розслідування від 26.05.2022 прийнято наказ №86 від 27.05.2022 р. про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани за порушення вимог статей 19,65,68 Конституції України, абзацу 2 ст. 11, ст. 16,58,59 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, вимог наказу Міністерства оборони України від 14 червня 2012 року № 399 «Про затвердження Інструкції про порядок допуску журналістів, працівників засобів масової інформації на об`єкті Міністерства оборони України та Збройних Сил України», пунктів 714-731 Постанови КМУ від 18 грудня 2013 р. N 939 «Про затвердження порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах організаціях», телеграми командира військової частини НОМЕР_2 від 18.03.2022 510/17/1579. Крім того, 21.06.2022 р. на підставі цього ж акту службового розслідування прийнято наказ №39, яким оголошено позивачу сувору догану за порушення вимог статей 19,65,68 Конституції України, абзацу 2 ст. 11, ст. 16,58,59 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, вимог наказу Міністерства оборони України від 14 червня 2012 року № 399 «Про затвердження Інструкції про порядок допуску журналістів, працівників засобів масової інформації на об`єкті Міністерства оборони України та Збройних Сил України», пунктів 714-731 Постанови КМУ від 18 грудня 2013 р. № 939 «Про затвердження порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах організаціях», вимог окремого доручення командира військової частини НОМЕР_1 від 08.04.2022 510/15/1918. За твердженням позивача, з вищевказаними наказами його не було ознайомлено. Так, останній з цими наказами не погоджується, вважає що службове розслідування було проведено протиправно, з грубим порушенням вимог Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, а також з порушенням строків проведення такого службового розслідування та накладання дисциплінарного стягнення, а, фактично, в ході його проведення не встановлено вини позивача, крім того його протиправно двічі було притягнуто до відповідальності на підставі одного й того ж акту службового розслідування. Також, позивач вказує, що в результаті прийняття оскаржуваного наказу повністю знищена його репутація, він постійно змушений виправдовуватися перед колегами та доводити свою невинуватість, переконувати кожного та пояснювати причини внаслідок яких відбулось незаконне накладення дисциплінарних стягнень, що завдає позивачеві постійних моральних страждань та впливає на його репутацію в новому колективі, а сувора догана також унеможливлює подальше просування по службі та присвоєння чергового звання. На підставі викладеного, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2022 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання ухвали суду шляхом подання до суду: доказів сплати судового збору у розмірі 1984,80 грн.; уточнену позовну заяву із зазначенням правильного найменування відповідача та із зазначенням відомостей, що передбачені п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України (відповідно до кількості учасників справи).
16.08.2022 року засобами поштового зв`язку на адресу суду від представника позивача Гребнєва І.І. надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, разом із доказами сплати судового збору та уточненим адміністративним позовом.
Також, цією ухвалою суду було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Військову частину НОМЕР_3 .
07.09.2022 року засобами електронного зв`язку до суду від представника позивача адвоката Сідельникової О.Л. надійшло письмове клопотання, в якому просять суд забезпечити участь у судовому засіданні 12.09.2022 року об 10:00 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
12.09.2022 року до канцелярії суду від відповідача 2 надійшло клопотання про відкладення підготовчого судового засідання та клопотання про зупинення провадження у справі.
У судовому засіданні 12.09.2022 року, усними ухвалами суду, постановленими без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання було залучено до участі у справі в якості третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача військову частину НОМЕР_3 та витребувано у відповідача-1 матеріали службового розслідування на підставі яких було прийнято оскаржуваний наказ від 21.06.2022 № 39 «Про результати службового розслідування» відносно ОСОБА_2 , а також з метою надання відповідачу-1 часу для надання вказаних документів до суду було оголошено перерву до 21 вересня 2022 року о 12:00 год.
19.09.2022 року до канцелярії суду від відповідача-1 надійшло клопотання, яким на виконання вимог усної ухвали суду, постановленої у судовому засіданні 12.09.2022 року, були надані витребувані матеріали службового розслідування відносно ОСОБА_2 .
У судовому засіданні 21.09.2022 року було оголошено перерву до 05 жовтня 2022 року об 11:00 год.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.09.2022 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідачів про перехід до розгляду справи в порядку загального провадження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.09.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідачів про зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.09.2022 року, заяву представника позивача про об`єднання справ повернуто заявнику без розгляду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.09.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідачів про зупинення провадження у справі.
03.10.2022 року до канцелярії суду надійшов відзив відповідача-2, в якому відповідач-2 пред`явлений позов не визнав та заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що керуючись розділом VII Порядку, з метою перевірки інформації про факт правопорушення, з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, обставин порушення виконавчої дисципліни, а також для встановлення винних осіб, посадовими особами в/ч НОМЕР_2 за даним фактом була проведена службова перевірка. За результатами проведеної перевірки факти несанкціонованого поширення у відкритих джерелах службової інформації посадовими (службовими) особами в/ч НОМЕР_3 підтвердилися та відповідно до окремого доручення командира в/ч НОМЕР_1 , командиром в/ч НОМЕР_2 було призначено та проведено службове розслідування (наказ командира в/ч НОМЕР_2 від 22.04.2022 №73 та наказ про внесення змін від 28.04.2022 №76). За результатами службового розслідування були встановлені порушення чинного законодавства України та інших нормативно-правових актів, в частині перебування (допуску) на території в/ч НОМЕР_3 представників іноземних ЗМІ без отримання відповідного погодження (дозволу) з вищим штабом (керівництвом), відеоматеріали яких в подальшому (невстановленими особами) розмішувались в соціальній мережі Faсеbоок на вищевказаній сторінці, що призвело до порушення командиром в/ч НОМЕР_3 абзацу 2 ст. 11, ст. 16,58,59 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, вимог наказу Міністерства оборони України від 14 червня 2012 року № 399 «Про затвердження Інструкції про порядок допуску журналістів, працівників засобів масової інформації на об`єкті Міністерства оборони України та Збройних Сил України», пунктів 714-731 Постанови КМУ від 18 грудня 2013 р. N 939 «Про затвердження порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах організаціях», телеграми командира військової частини НОМЕР_2 від 18.03.2022 510/17/1579. Наказом командира в/ч НОМЕР_2 від 27.05.2022 №86 «Про підсумки службового розслідування щодо несанкціонованого поширення у відкритих джерелах службової інформації у в/ч НОМЕР_3 » позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, оголошено догану. Враховуючи, що станом на 27.05.2022 позивач був призначений на іншу посаду та не підпорядковувався командиру в/ НОМЕР_7 , на підставі вищевказаного акту службового розслідування, яким були встановлені порушення позивачем вимог нормативно-правових актів, командиром військової частини НОМЕР_1 , керуючись вимогами ст.1, ст.2, ст.4, ст.5. ст.6, ст.45, ст.48. ст.56, ст.83, ст.86, ст.87 Закону України «Про Дисциплінарний стату Збройних Сил України», позивача було притягнено до дисциплінарної відповідальності, оголошено «СУВОРА ДОГАНА» (наказ від 21.06.2022 №39) Так, станом на 21.06.2022 командиру військової частини НОМЕР_1 під час прийняття рішення, щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача за порушення військової дисципліни), які були вчинені під час проходження ним військової служби на посаді командира військової частини НОМЕР_3 , не було відоме про існування наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 27.05.2022 №86 «Про підсумки службового розслідування». Про існування даного наказу стало зідомо представнику військової частини НОМЕР_1 тільки 02.08.2022 під час участі у іншому судовому засіданні у Запорізькому окружному адміністративному суді. Після цього командиру військової частини НОМЕР_2 було рекомендовано привести свої нормативно- правовові акти до вимог чинного законодавства та в подальшому наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 27.05.2022 № 86 в частині накладення дисциплінарного стягнення догана" був скасований наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 17.08.2022 № 126. Також, відповідачем-2 наголошується, що матеріалами службового розслідування підтверджується обізнаність позивача щодо порядку роботи зі ЗМІ, а також вимоги щодо недопущення витоку інформації та забезпечення належного функціонування закладів охорони здоров`я ЗСУ в ході відбиття збройної агресії РФ, а також 22.04.2023 р. комісією під час роботи безпосередньо у військовій частині НОМЕР_3 підполковнику м/с ОСОБА_4 було доведено план роботи зазначеної комісії та надано перелік питань, необхідних для з`ясування причин та обставин, вказаного у розслідуванні випадку, а одже вина позивача є доведеною, а наказ законним. Крім того, відповідачем-2 зауважується, що перед службовим розслідуванням була призначена службова перевірка та встановлені факти порушень нормативно-правових актів посадовими особами в/ч НОМЕР_3 , що є неналежне виконання службових обов`язків. При цьому строки проведення службового розслідування були витримані, а оскільки позивач на час видання наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 27.05.2022 № 86 був виведений з підпорядкування, то рішення щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності вже приймалось прямим командиром. Щодо відшкодування моральної шкоди, то відповідач-2 наголошує, що позивачем до суду не надано жодного допустимого, достовірного доказу, який би підтверджував завдану йому моральну шкоду, а оскільки дії командувача Медичних сил Збройних Сил України є законними, обґрунтованими, правомірними за такими, що відповідають вимогам законодавства, питання відшкодування моральної шкоди позивачу в повній мірі спростовується.
04.10.2022 року засобами електронного зв`язку до суду від представника позивача адвоката Сідельникової О.Л. надійшла відповідь на відзив відповідача-2, в якій останнім викладена позиція аналогічна заявленій ним у власній позовній заяві та зазначено, що відзив відповідача-2 є законодавчо необґрунтованим та таким, що не спростовує доводи, викладені в позовній заяві. Крім того, представником позивача додатково зауважено, що на момент прийняття оскаржуваного наказу вже існував наказ №86 від 27.05.2022, а отже досліджуючи матеріали службового розслідування та приймаючи оскаржуваний наказ відповідачі були обізнані про застосування стягнення до позивача. Посилання на те, що наказ №86 від 27.05.2022 був скасований 17.08.2022 не підлягає врахуванню, оскільки на момент прийняття оскаржуваного наказу наказ №86 був дійсний, а отже мало місце притягнення до подвійної відповідальності.
05.10.2022 року засобами електронного зв`язку до суду надійшли пояснення військової частини НОМЕР_3 , в яких останнім було, зокрема, зазначено, що згідно із акту службового розслідування щодо «несанкційного поширення у відкритих джерелах службової інформації у військовій частині НОМЕР_3 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 у Facebook стало відомо, що ОСОБА_2 надавав коментарі представником іноземних ЗМІ безпосередньо на території військової частини НОМЕР_3 без отримання відповідного погодження (дозволу) з вищим штабом (керівництвом).
05.10.2022 року до канцелярії суду надійшов відзив відповідача-1, в якому відповідач-1 пред`явлений позов не визнав та заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на аналогічні, відзиву на позовну заяву відповідача-2, за змістом аргументи та доводи.
У судовому засіданні 05.10.2022 року усною ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, з метою всебічного та об`єктивного розгляду справи, було визнано обов`язковою явку позивача ОСОБА_2 на наступне судове засідання, в тому числі, запропоновано приймати участь у засіданні в режимі відеоконференції.
В судовому засіданні оголошено перерву до 02.11.2022 року до 11:00 год.
05.10.2022 року засобами електронного зв`язку до суду від представника позивача адвоката Сідельникової О.Л. надійшло клопотання в якому просять надіслати копію ухвали, якою визнано обов`язковою явку позивача на адресу Військової частини НОМЕР_4 та забезпечити участь позивача - ОСОБА_2 в режимі відеоконференції за допомогою системи EasyCon.
05.10.2022 року засобами електронного зв`язку, з наступним наданням 17.10.2022 року оригіналу до канцелярії суду, від відповідача-2 надійшла заява про виклик свідків.
11.10.2022 року засобами електронного зв`язку, з наступним наданням 17.10.2022 року оригіналу до канцелярії суду, від відповідача-2 надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких останнім було висловлено позицію аналогічну заявленій ним у відзиві на позовну заяву та додатково зауважено, що спірний наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 21.06.2022 р. №39, для його доведення до ОСОБА_2 був надісланий листом командування Медичних сил Збройних Сил України №510/21/4792 від 24.07.2022 до військової частини НОМЕР_4 (вх. №2024 від 24.07.2022, де з 25.05.2022 по теперішній час проходить службу позивач. Крім того, твердження, що позивачу взагалі не було відомо про проведення службового розслідування не відповідає дійсності, оскільки спростовується наданими поясненнями ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , які, зокрема, проводили це службове розслідування.
24.10.2022 року засобами електронного зв`язку до суду від представника позивача адвоката Сідельникової О.Л. надійшли заперечення на заяву про виклик свідка.
01.11.2022 року до канцелярії суду надійшли пояснення військової частини НОМЕР_2 , в яких останнім було викладено позицію та аргументацію аналогічну тим, яка містилась у попередньо наданих поясненнях.
22.11.2022 року засобами електронного зв`язку до суду від представника позивача адвоката Сідельникової О.Л. надійшли докази неможливості прибуття позивача у судове засідання, призначене на 22.11.2022 року.
30.11.2022 року засобами електронного зв`язку до суду від представника позивача адвоката Сідельникової О.Л. надійшла заява про неможливість прибуття позивача в судове засідання та проведення засідання за його відсутності.
28.03.2023 року через підсистему «Електронний суд» до суду від представника позивача - адвоката Сідельникової О.Л. надійшло клопотання про поновлення розгляду справи.
25.04.2023 року через підсистему «Електронний суд» до суду від представника позивача - адвоката Сідельникової О.Л. надійшло клопотання про поновлення розгляду справи.
У судовому засіданні 10.07.2023 року було оголошено перерву для допита свідків до 18.07.2023 року до 10:00 год.
17.07.2023 року засобами електронного зв`язку від представника третьої особи військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_6 надійшла заява про виклик свідка.
17.07.2023 року до суду від представника третьої особи військової частини НОМЕР_2 Костюка О. надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових доказів.
18.07.2023 року через підсистему «Електронний суд» до суду від представника позивача - адвоката Сідельникової О.Л. надійшла заява про відвід судді.
У судовому засіданні 18.07.2023 року було оголошено перерву до 19.07.2023 року до 14:00 год.
19.07.2023 року через підсистему «Електронний суд» до суду від представника позивача - адвоката Сідельникової О.Л. надійшли письмові пояснення, в яких останньою підтримано власні позовні вимоги з наведенням аналогічних аргументів та доводів, що заявлені у позовній заяві, відповіді на відзив та письмових поясненнях, а також надано власну оцінку показанням, які надавалися свідками ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
В судовому засіданні 19.07.2023 року представник позивача підтримав пред`явлений позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому, відповіді на відзив та наданих письмових поясненнях аргументи та доводи, просив повністю задовольнити позовні вимоги.
Представник відповідачів у судовому засіданні 19.07.2023 року пред`явлений позов не визнав та, посилаючись на викладені у відзиві на позовну заяву, запереченнях на відповідь на відзив та наданих письмових поясненнях аргументи та доводи, просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.
Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача у судовому засіданні 19.07.2023 року пред`явлений позов не визнали та, посилаючись на викладені у письмових поясненнях аргументи та доводи, просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01.05.2017 між ОСОБА_2 та Міністерством оборони України укладено контракт «Про проходження громадянином України Військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу».
Наказом (по особовому складу) командувача Медичних сил Збройних Сил України №106 від 24.12.2021 підполковника медичної служби ОСОБА_2 призначено начальником НОМЕР_6 військового госпіталю (на 100 ліжок) Військово-медичного клінічного центру Східного регіону (на 400 ліжок) Медичних сил Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_9 ).
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 5 від 10.01.2022 вирішено вважати таким, що підполковник медичної служби ОСОБА_2 справу та посаду здав 10.01.2022 та вибув з 11.01.2022, до нового міста служби - військова частина НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) № 8 від 14.01.2022, підполковника медичної служби ОСОБА_2 вирішено вважати таким, що 14.01.2022 справи та посаду командира військової частини НОМЕР_3 прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 «Про призначення службового розслідування щодо несанкціонованого поширення у відкритих джерелах службової інформації у військовій частині НОМЕР_3 » від 22.04.2022 № 73 (з адміністративно-господарської діяльності) відповіднно до вимог ст.85 Дисциплінарного статуту ЗСУ, затвердженого наказом МОУ від 21.11.2017 №608, на підставі окремого доручення командира військової частини НОМЕР_1 (вх. №282 від 22.04.2022) та з метою встановлення причин і умов, ступеня провини посадових осіб було призначено службове розслідування щодо несанкціонованого поширення у відкритих джерелах службової інформації у військовій частині НОМЕР_3 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 «Про внесення змін до наказу № 73 від 22.04.2022 «Про призначення службового розслідування щодо несанкціонованого поширення у відкритих джерелах службової інформації у військовій частині НОМЕР_3 » від 28.04.2022 № 76 (з адміністративно-господарської діяльності) було внесено зміни до п. 2 наказу № 73 від 22.04.2022 з метою уточнення посадових (службових) осіб, що залучаються до розслідування.
Відповідно до повідомлення про прийняття кадрових рішень наказом тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №58 від 01.05.2022, відповідно до п. 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ та плану переміщення Головнокомандувачем ЗСУ від 29.04.2022 №321/кп/ НОМЕР_10 , підполковника медичної служби ОСОБА_2 увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командувача Медичних сил Збройних Сил України, утримувати у списках особового складу ІНФОРМАЦІЯ_4 (на 400 ліжок) Медичних сил Збройних Сил України.
Відповідно до повідомлення про прийняття кадрових рішень наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 13.05.2022 №67, відповідно до п. 117 Положення про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ, підполковника медичної служби ОСОБА_2 призначено начальником відділу військової медицини оперативно-медичного управління військової частини НОМЕР_4 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 24.05.2022 № 123 (по стройовій частині), підполковника медичної служби ОСОБА_2 вважати таким, що 24 травня 2022 року справи та посаду здав, з 24 травня 2022 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та направити до нового місця служби.
26.05.2022 року за результатами проведеного службового розслідування складено акт, затверджений командиром військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_10 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 «Про підсумки службового розслідування щодо несанкціонованого поширення у відкритих джерелах службової інформації у військовій частині НОМЕР_3 » №86 від 27.05.2022 року, за порушення вимог абзацу 2 ст. 11, ст. 16,58,59 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, наказу Міністерства оборони України від 14 червня 2012 року № 399 «Про затвердження Інструкції про порядок допуску журналістів, працівників засобів масової інформації на об`єкті Міністерства оборони України та Збройних Сил України», пунктів 714-731 Постанови КМУ від 18 грудня 2013 р. №939 «Про затвердження порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах організаціях», телеграми командира військової частини НОМЕР_2 від 18.03.2022 510/17/1579, на підполковника медичної служби ОСОБА_2 накладено дисциплінарне стягнення «ДОГАНА».
Не погодившись, з вищевказаним наказом командира військової частини НОМЕР_2 №86 від 27.05.2022 року, позивач звернувся до суду з метою його оскарження.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2023 року у справі №160/10838/22 у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ) відмовлено.

Також наказом командира військової частини НОМЕР_2 «Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_11 від 27.05.2022 року №86» від 17.08.2022 року №123 (з адміністративно- господарської діяльності) було скасовано пункт 1 наказу командира військової частини НОМЕР_11 від 27.05.2022 року №86 «Про підсумки службового розслідування щодо несанкціонованого поширення у відкритих джерелах службової інформації у військовій частині НОМЕР_3 »

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування» №39 від 21.06.2022 року (з основної діяльності) було встановлено, що незважаючи на заходи, які вживаються військовою частиною НОМЕР_1 щодо дотримання військовослужбовцями дисципліни та належного виконання службових обов`язків, продовжують мати місце випадки її порушення та невиконання і неналежного виконання їх окремими військовослужбовцями. У терміни з 22 квітня 2022 року по 20 травня 2022 року комісією військової частини НОМЕР_2 спільно з представниками Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Управлінням з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України та 4 відділом 5 управління Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України було проведено службове розслідування з метою з`ясування причин та обставин несанкціонованого поширення у відкритих джерелах службової інформації військової частини НОМЕР_3 . Службовим розслідуванням встановлено, що відбулось порушення вимог чинного законодавства України та інших нормативно-правових актів, в частині перебування (допуску) на територію військової частини НОМЕР_3 представників іноземних засобів масової інформації без отримання відповідного погодження (дозволу) з вишим керівництвом, відеоматеріали яких подальшому розміщувались в соціальной мережі «Facebook», чим у свою чергу було порушено вимоги статті 11, 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, вимог наказу Міністерства оборони України від 14 червня 2012 року № 399 «Про затвердження Інструкції про порядок допуску журналістів, працівників засобів масової інформації на об`єкти Міністерства оборони України та Збройних Сил України», пунктів 714-731 Постанови КМУ від 18 грудня 2013 року № 939 «Про затвердження порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях», вимог окремого доручення командира військової частини НОМЕР_1 від 08.04.2022 року 510/15/1918. Причинами та умовами, що сприяли даному порушенню в частині допуску на територію військової частини НОМЕР_3 представників іноземних засобів масової інформації без отримання відповідного погодження (дозволу) з вищим керівництвом, у наслідок чого відеоматеріали в подальшому розміщувались в соціальной мережі «Facebook», є особиста недисциплінованість командира військової частини НОМЕР_3 у період з 14 січня 2022 по 23 травня 2022 року, порушення останнім вимог законодавства та не виконання вимог наказу Міністерства оборони України від 14 червня 2012 року № 399 «Про затвердження Інструкції про порядок допуску журналістів, працівників засобів масової інформації на об`єкти Міністерства оборони України та Збройних Сил України», вимог пунктів 714-731 постанови КМУ від 18 грудня 2013 року № 939 «Про затвердження порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях», вимог окремого доручення командира військової частини НОМЕР_1 від 08.04.2022 року 510/15/1918. З метою підтримання особистої відповідальності військовослужбовців Медичних сил Збройних Сил України щодо дотримання військової дисципліни, належного виконання службових обов`язків та недопущення подібних випадків у подальшому, відповідно до вимог статей 45, 48, 56, 87, 97 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, за порушення вимог статей 19,65,68 Конституції України, абзацу 2 ст. 11, ст. 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, вимог наказу Міністерства оборони України від 14 червня 2012 року № 399 «Про затвердження Інструкції про порядок допуску журналістів, працівників засобів масової інформації на об`єкти Міністерства оборони України та Збройних Сил України», пунктів 714-731 Постанови КМУ від 18 грудня 2013 року № 939 «Про затвердження порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях», вимог окремого доручення командира військової частини НОМЕР_1 від 08.04.2022 року 510/15/1918 начальнику відділу військової медицини оперативно - медичного управління військової частини НОМЕР_4 підполковнику медичної служби ОСОБА_2 , під час виконання ним обов`язків командира військової частини НОМЕР_3 , оголошено сувору догану.

Вважаючи наказ командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування» №39 від 21.06.2022 року протиправним, ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та спірним правовідносинам сторін, суд враховує таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" здійснено правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (частина 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу").

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (частина 4 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу").

Законом України від 24.03.1999 №551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут Збройних Сил України), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

За приписами статті 7 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.

Статтею 5 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 6 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Згідно зі статтею 7 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, внутрішньою службою у військових частинах та підрозділах керують їх командири. У разі розташування в одному приміщенні кількох підрозділів, командири яких не мають спільного безпосереднього начальника, керівництво внутрішньою службою наказом командира військової частини покладається на командира одного з цих підрозділів. Безпосереднім організатором внутрішньої служби у військовій частині є начальник штабу, а в роті - головний сержант роти.

Статтею 8 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що відповідальність за стан внутрішньої служби у військових частинах покладається на всіх прямих начальників, які повинні подавати допомогу підпорядкованим військовим частинам і підрозділам в організації та забезпеченні виконання вимог внутрішньої служби і систематично перевіряти її стан.

Згідно з статтею 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (стаття 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України).

За статтею 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі Дисциплінарний статут).

Згідно зі статтями 1, 2 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту установлено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Згідно з частиною 1 статті 5 Дисциплінарного статуту, за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Згідно зі статтею 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Статтями 84, 85 та 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене після шести місяців з дня вчинення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Відповідно до ст.97 Дисциплінарного статуту ЗСУ про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Оголошувати про дисциплінарні стягнення командирам у присутності підлеглих заборонено.

Статтею 98 Дисциплінарного статуту ЗСУ, встановлено, що під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.

Отже аналізуючи наведені норми, слід зазначити, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення за видами, встановленими статтею 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Порядок виконання дисциплінарних стягнень установлений, зокрема, статтями 96-98 Дисциплінарного статуту, відповідно до яких дисциплінарне стягнення виконується, як правило, негайно, а у виняткових випадках - не пізніше ніж за три місяці від дня його накладення. Після закінчення зазначеного строку стягнення не виконується, а лише заноситься до службової картки військовослужбовця. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні та у відпустці.

Особи, з вини яких не було виконане стягнення, несуть дисциплінарну відповідальність. Про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення. Під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.

Аналізуючи наведені норми, суд зазначає, що підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.

При цьому, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення може передувати проведення службового розслідування.

Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371, затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі Порядок №608).

Згідно з абзацом 4 пункту 2 розділу I Порядку №608, службове розслідування це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Пунктами 1, 3 розділу ІІІ Порядку №608 установлено, що рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі- особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Згідно з пунктами 8, 9 розділу ІІІ Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування. Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.

Відповідно до пунктів 1, 3 розділу ІV Порядку №608, особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення. У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Як видно з пункту 1 розділу V Порядку №608, за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування (п.2 розділу V Порядку №608).

Відповідно до пункту 3 розділу V Порядку №608, в описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

Згідно з п.4 розділу V Порядку №608, у резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

Згідно з вимогами пункту 6 розділу V Порядку №608, після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Пунктом 1 розділу VІ Порядку №608 визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.

Відповідно до вимог пункту 2 розділу VІ Порядку №608, дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник). У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Згідно з вимогами пункту 3 розділу VІ Порядку №608, якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.

Як було встановлено судом, керуючись розділом VII Порядку №608, з метою перевірки інформації про факт правопорушення, з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, обставин порушення виконавської дисципліни, а також для встановлення винних осіб, посадовими особами військової частини НОМЕР_2 за даним фактом була проведена службова перевірка.

За результатами проведеної перевірки факти несанкціонованого поширення у відкритих джерелах службової інформації посадовими (службовими) особами військової частини НОМЕР_3 підтвердилися та відповідно до окремого доручення командира військової частини НОМЕР_1 , командиром військової частини НОМЕР_2 було призначено та проведено службове розслідування (наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 22.04.2022 №73 та наказ про внесення змін від 28.04.2022 №76).

Так, відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку №608, службове розслідування може призначатися у разі:

- невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;

- невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;

- неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;

- дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;

- втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;

- порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;

- недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;

- внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;

- повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;

- скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

З аналізу вищевказаного пункту вбачається, що підстави проведення службового розслідування у Збройних Силах України не є вичерпними, а оскільки службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб, то призначення службового розслідування за фактами порушень, які знайшли своє підтвердження за результатами службовоє перевірки є правомірним, а отже твердження позивача з цього приводу є необгрунтованими.

Так, 08.04.2022 року окремим дорученням командира військової частини НОМЕР_1 №510/15/1918 вказано, що згідно з розпорядженням Головнокомандувача Збройних Сил України від 21.02.2022 № 03/ППД/СУВ, начальника штабу - заступника командувача Медичних сил Збройних Сил України від 23.02.2022 № 510/6/1423 та окремого доручення командира військової частини НОМЕР_1 від 18.03.2022 № 510/17/1579 було заборонено поширення у відкритих джерелах службової інформації та інформації з обмеженим доступом, публікації на особистих та офіційних сторінках в соціальних мережах фото, відео та інших матеріалів, що можуть розкривати місце виконання завдання за призначенням, структуру і чисельність особового складу, та надання інформації щодо діяльності закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України будь-яким особам, в тому числі засобам масової інформації, без офіційною погодження з керівництвом Медичних сил Збройних Сил України.

Також доказами, які містяться в матеріалах справи доведено, що до військової частини НОМЕР_3 надсилалися документи, щодо порядку роботи з засобами масової інформації, а саме:

- лист командира військової частини НОМЕР_2 №555/938 від 06.04.2022 (суворо заборонити висвітлення інформації, фото та відео фіксації, поширення в інтернет ресурсах точної територіальної прив`язки про місце розташування або перебування закладів охорони здоров`я ЗСУ);

- лист командира військової частини НОМЕР_2 №555/832 від 22.03.2022, яким, зокрема, було надісдано «Методичні рекомендації з використання соціальних мереж у Збройних Сил України»;

- розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 03.02.2022 року вих №555/383 (інформаційні повідомлення, що плануються для публічного висвітлення (надання коментарів ЗМІ) чи оприлюднення офіційними каналами комунікації (веб-сайт, сторінка в соцмережі тощо) публікувати виключно після відповідного погодження з ІНФОРМАЦІЯ_5 );

- розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 16.02.2022 вих. № 555/527 (висвітлення співпраці з медичними навчальними закладами в ЗМІ та порядок пропуску представників ЗМІ здійснюється відповідно наказу Міністерства оборони України Про затвердження Інструкції про порядок допуску журналістів, працівників ЗМІ на об`єкти Міністерства оборони України та ЗС України від 14.06.2012 № 399).

Крім того, на час дії правового режиму воєнного стану взаємодія з представниками ЗМІ здійснюється виключно відповідно з наказом Головнокомандувача Збройних Сил України «Про організацію взаємодії між Збройними Силами України, іншими складовими сил оборони та представниками засобів масової інформації на час дії правового режиму воєнного стану» від 03.03.2022 №73.

Суд звертає увагу на те, що позивачем фактично не заперечується факт доведення до нього вищевказаних документів, а також його обізнаності щодо порядку роботи з засобами масової інформації.

Разом з тим, на офіційній сторінці військової частини НОМЕР_3 в соціальній мережі «Facebook» неодноразово висвітлювалася інформація (11.03.2022 про прибуття молодого поповнення із зазначенням особистих даних, 02.04.2022 про складання військової присяги на території військової частини НОМЕР_3 тощо), яка може призвести до негативних наслідків та вплинути на виконання бойових (спеціальних) завдань та може бути використана ворогом для завдання ракетно- бомбових ударів по особовому складу, закладу охорони здоров`я та цивільній інфраструктурі.

Крім того, командуванням військової частини НОМЕР_3 неодноразово публічно надавалися відповідні коментарі засобам масової інформації, у тому числі іноземним, без офіційного погодження з керівництвом Медичних сил Збройних Сил України, що також могло призвести до негативних наслідків та вплинути на виконання бойових (спеціальних) завдань.

В ході проведення службового розслідування були відібрані пояснення у заступника командирв військової частини НОМЕР_3 - начальника медичної частини підполковника м/с ОСОБА_11 , у тимчасово виконуючого обов`язки начальника адміністративної частини військової частини НОМЕР_2 ст. солдата ОСОБА_12 , у начальника секретної частини військової частини НОМЕР_3 - працівника ЗСУ ОСОБА_13 .

Крім того матеріали справи містять Акт про відмову надання пояснень з боку підполковника медичної служби ОСОБА_14 та лист про відмову надавати будь-які пояснення юристконсульта управління військової частини НОМЕР_3 - працівника ЗСУ ОСОБА_15

22.04.2022 комісією під час роботи безпосередньо у військовій частині НОМЕР_12 підполковнику медичної служби ОСОБА_4 було доведено план роботи зазначеної комісії та надано перелік питань, необхідних для з`ясування причин та обставин, вказаного у розслідуванні випадку. Підполковник медичної служби ОСОБА_16 заявив, що йому необхідний деякий час для ознайомлення з зазначеними питаннями та надання відповідей.

Вищевказне підтверджується поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_17 .

Відповідно до статті 3 розділу І Дисциплінарного статуту військова дисципліна досягається шляхом, зокрема, особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України.

Відповідно до статті 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості. Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно- правових актів.

Командир (начальник) зобов`язаний: встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України; показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників); бути ввічливим і справедливим у ставленні до підлеглих, не принижувати їх честі і гідності. (абзац 4-5 статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України).

Відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про державну таємницю» та п. 3 Постанови КМУ від 18.12.2013 «Про затвердження порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях» №939, керівники державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій зобов`язані здійснювати постійний контроль за забезпеченням охорони державної таємниці.

Відповідно до вимог п.713 Постанови КМУ від 18.12.2013 №939, керівники особисто несуть відповідальність за організацію прийому іноземців і роботу з ними.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_3 № 80 від 27.01.2022 «Про призначення відповідальної особи за організацію прийому іноземних інспекційних груп та іноземців» у відповідності з вимогами п. 714-731 Постанови Кабінету Міністрів України 18.12.2013 № 939 (зі змінами) «Про затвердження порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях» та з метою організації прийому іноземних делегацій, груп (іноземців), призначено відповідальною особою за організацію прийому іноземних делегацій, груп та окремих іноземців та роботу з ними заступника начальника госпіталю з медичної частини - начальника медичної частини підполковника м/с ОСОБА_11 . За результатами прийому та роботи з іноземцями підполковнику м/с ОСОБА_11 визначено складати звіт про виконання програми прийому і роботи з ними та надсилати до Управління Служби безпеки України в Запорізькій області. Начальнику секретної частини працівнику ЗС України ОСОБА_13 по прибутті до і військової частини іноземних делегацій визначено забезпечити відпрацювання звітних документів, які розробляються режимно-секретним органом відповідно до вимог п. 716 Постанови № 939 від 18.12.2013.

Відповідно до пояснень підполковника м/с ОСОБА_18 , про перебування на території іноземних делегацій їй командиром не повідомлялось, вказівок щодо оформлення необхідних документів не отримувала. Всі іноземці, що прибували були завжди у супроводі підполковника м/с ОСОБА_19 .

Відповідно до пояснень начальника секретної частини працівник ЗС України ОСОБА_20 , остання не мала інформації про перебування у військовій частині НОМЕР_3 іноземних делегацій груп, іноземних громадян в період з 24.02 по 22.04.2022 року.

Вказане також свідчить про порушення позивачем вимог Постанови Кабінету Міністрів України 18.12.2013 № 939 (зі змінами) «Про затвердження порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях».

Також суд зазначає, що представником позивача наголошується, що наразі жодних публікацій про які зазначається у Акті службового розслідування на сторінці фейсбук немає, проте, суд зауважує, що відповідачем до суду надано скрин-шоти вказаних публікацій, які були за вказаними посиланнями саме на момент проведення як службової перевірки, так і службового розслідування.

Крім того, матеріали справи містять відеодокази надання позивачем інтерв`ю іноземним ЗМІ на території шпиталю, а також вказані факти підтверджує допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 .

Твердження представника позивача про те, що автори публікацій у міжнародних електронних виданнях є акредитованими у ЗСУ та такі дії позивача шкоди військовій частині не завдала, а навпаки призвели до збільшення кількості гуманітарної допомоги не спростовують фактів порушення з боку ОСОБА_2 , а саме поширення інформації в соціальних мережах та засобах масової інформації без офіційного погодження з керівництвом Медичних сил Збройних Сил України у військовій частині.

Для притягнення особи до відповідальності достатньо, щоб був зафіксований факт порушення, невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення ним військової дисципліни або громадського порядку.

Суд звертає увагу на те, що позивачем під час розгляду справи не надано суду жодного доказу на спростування встановлених службовим розслідування фактів.

Щодо тверджень позивача, що призначив провести службове розслідування командир військової частини НОМЕР_2 , а дисциплінарне стягнення накладено командиром військової частини НОМЕР_1 , то суд зауважує, що на момент призначення службового розслідування позивач не перебував у складі військової частини НОМЕР_1 .

Оскільки позивач не перебував у складі військової частини НОМЕР_1 на момент призначення службового розслідування, а упродовж проведення службового розслідування останнього було зараховано у розпорядження командувача Медичних сил Збройних Сил України, з утримуванням у списках особового складу ІНФОРМАЦІЯ_4 (на 400 ліжок) Медичних сил Збройних Сил України, то в даному випадку відсутнє порушення п.12 Порядку №608 в частині заборони залучати осіб, які є підлеглими військовослужбовця, а рішення щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності вже приймалося прямим командиром, тобто уповноваженою на те особою.

Так, відповідно до пункту 1 Положення про військову частина НОМЕР_12 , затвердженого наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 14.01.2021 № 37, військова частина НОМЕР_3 підпорядковується військовій частині НОМЕР_2 , а військова частина НОМЕР_2 підпорядковується командувачу Медичних сил Збройних Сил України Збройних Сил України, який безпосередньо здійснює керівництво іх діяльністю.

Згідно з Переліком посад, шо підлягають заміщенню особами вищого офіцерського складу, та граничних військових звань за цими посадами у Міністерстві оборони України (Додаток №1 до Указу Президента України від 05.05.2020 №166/2020), посада командувача Медичних сил Збройних Сил України передбачає військове звання «генерал-майор медичної служби».

Статтею 8 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що командири, посади яких у цьому Статуті не визначені, користуються дисциплінарною владою стосовно підлеглих військовослужбовців згідно з військовим званням, передбаченим їх посадою, серед іншого, полковник, бригадний генерал, генерал-майор (капітан 1 рангу, коммодор, контр-адмірал) - владою командира бригади (полку, корабля 1 рангу).

Статтею 56 Дисциплінарного статуту визначено, що командир корпусу, командувач військ оперативного командування, командувач виду, окремого роду військ (сил) Збройних Сил України має право застосовувати стягнення, передбачені пунктами 'У-У'. а також пунктами «у»-«ж» (до підполковника включно) статті 48 цього Статуту.

Таким чином, командир військової частини НОМЕР_1 , він же і командувач Медичних сил Збройних Сил України, відповідно до наданих йому Дисциплінарним статутом повноважень, до свого підлеглого командира військової частини НОМЕР_12 підполковника медичної служби ОСОБА_2 , має право застосовувати дисциплінарні стягнення у вигляді догани, суворої догани та попередження про неповну службову відповідність.

Щодо твердження позивача про порушення строків проведення службового розслідування, то суд зауважує наступне.

Абзацом 1 статті 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України встановлено, що лисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Відповідно до пункту 13 розділу ІІ Порядку № 608 службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць. Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

Згідно пункту 3 розділу ІІІ Порядку№ 608, днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів ра розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Наказ командира військової частини НОМЕР_2 №73 «Про призначення службового розслідування щодо несанкціонованого поширення у відкритих джерелах службової інформації у військовій частині НОМЕР_3 » був виданий 22.04.2022 року.

Згідно з пунктом 14 розділу ІІ Порядку № 608 - до строку службового розслідування не зараховується час перебування військовослужбовця, стосовно якого проводиться розслідування, у відпустці, на лікуванні або час відсутності з інших документально підтверджених поважних причин. Перенесення строків проведення службового розслідування здійснюється за відповідним наказом посадової особи, яка призначила службове розслідування.

Так, безпосередньо в Акті зазначено, що 02.05.2022 підполковник м/с ОСОБА_16 потрапив до міської лікарні м. Запоріжжя у зв`язку з різким погіршенням стану здоров`я. Виписаний 13.05.2022 р.

За результатами проведення службового розслідування складено Акт, затверджений 26.05.2022 року командиром військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_10 .

За наслідками проведеного службового розслідування був виданий оскаржуваний у цій справі наказ командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування» №39 від 21.06.2022 року, яким позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом накладення дисциплінарного стягнення «сувора догана».

Вказаний наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 21.06.2022 р. №39, для його доведення до ОСОБА_2 був надісланий листом командування Медичних сил Збройних Сил України №510/21/4792 від 24.07.2022 до військової частини НОМЕР_4 (вх. №2024 від 24.07.2022, де з 25.05.2022 по теперішній час проходить службу позивач.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Не кожен дефект акта призводить до його неправомірності. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Аналогічний вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини, який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод "оцінки справедливості процесу в цілому" не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу.

Отже, суд, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, вважає, що порушення деяких процедурних питань не можуть потягнути за собою скасування оскаржуваного наказу, за умови наявності факту вчиненого дисциплінарного проступку. Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року у справі №826/9858/18.

Щодо тверджень про те, що наказ Міністерства оборони України Про затвердження Інструкції про порядок допуску журналістів, працівників ЗМІ на об`єкти Міністерства оборони України та ЗС України від 14.06.2012 № 399 був скасований наказом Міністерства оборони України від 08.02.2022 № 36, то суд наголошує, що даний наказ був опублікований в Офіційному віснику України № 35 - 2022 стор. 91, а отже, посилання позивача на нечинність Інструкції про порядок допуску журналістів, працівників ЗМІ на об`єкти Міністерства оборони України та ЗС України, затвердженої наказом Міністерства оборони України та ЗС України від 14.06.2012 № 399, є нікчемними.

Щодо посилань позивача на порушення вимог Порядку № 608 при проведенні службового розслідування, суд вказує, що пунктом 3 розділу ІV Порядку №608, передбачено, що військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні та письмові пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Суд зазначає, що Порядком № 608 визначено право військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування, проте витребування пояснень при проведенні службового розслідуванні, запрошення до місця проведення службового розслідування, не є обов`язком для особи, що його проводить.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 18.02.2021 у справі № 1.380.2019.000616 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 94973787).

У цій же постанові Верховний Суд зауважив, що надання пояснень військовослужбовцем є лише одним з джерел отримання інформації, необхідної для встановлення обставин в межах службового розслідування, однак відсутність таких не перешкоджає проведенню службового розслідування та, за умови дотримання вимог щодо всебічності, повноти, своєчасності та об`єктивності проведення службового розслідування, притягненню військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Таким чином, для притягнення до дисциплінарної відповідальності достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

Верховний Суд зазначив, що під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Доводи позивача щодо не ознайомлення його з актом службового розслідування є необґрунтованими, оскільки праву військовослужбовця на ознайомлення з актом службового розслідування не кореспондує обов`язок особи, яка проводить таке розслідування, направляти (надавати) екземпляр акта військовослужбовцю, що потребує вчинення ним активної дії з метою реалізації цього права у вигляді звернення з відповідною заявою (рапортом).

Так, у постанові від 28.02.2020 у справі №826/16420/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 87901111) Верховний Суд зауважив, що з урахуванням відсутності законодавчо визначеного обов`язку відповідача надати примірник акта про проведення службового розслідування під розписку військовослужбовцю, щодо якого проведено службове розслідування, реалізація права, передбаченого пунктом 3 розділу IV Порядку №608 стосовно права на ознайомлення з актом службового розслідування, може бути здійснена шляхом надання військовослужбовцю примірника акта за його заявою (п.58 постанови).

При цьому, у цій же постанові Верховний Суд дійшов висновку, що допущені окремі процедурні порушення під час проведення службового розслідування не є такими, що мають вплив на висновки службового розслідування та не можуть бути підставою для визнання протиправним пункту оскаржуваного позивачем наказу про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Решта доводів позивача висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Таким тином, аналізуючи доводи позивача щодо необґрунтованості застосування до нього дисциплінарного стягнення за вчинення виявленого порушення, суд виходить з того, що відповідно до приписів Дисциплінарного статуту підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є наявність самого дисциплінарного порушення, при цьому вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення.

Зазначені висновки узгоджуються з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 щодо визначення дискреційних повноважень та ступенем свободи адміністративного органу.

Аналогічний висновок, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є наявність самого дисциплінарного порушення, при цьому вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення викладений Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року (справа №813/3020/16 провадження 9901/22208/18).

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, на підставі оцінки поданих доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи та системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позов необґрунтований та задоволенню не підлягає. в тому числі і щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки позовні вимоги, похідною від яких була вимога про відшкодування моральної шкоди, залишенні без задоволення.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що позивачу було відмовлено у задоволені позовних вимог, а отже відповідно до ст.139 КАС України сума сплаченого судового збору останньому не повертається.

Керуючись статтями 9, 73-78, 90, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до відповідача 1 - військової частини НОМЕР_1 , відповідача 2 - командира військової частини НОМЕР_1 генерал майора медичної служби ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 2 військова частина НОМЕР_3 про визнання протиправними дій та скасування рішення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева