Справа № 400/3693/24
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2024-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2024 р. справа № 400/3693/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомфермерського господарства "Атей", вул. Шевченка, 14, с. Лиса Гора, Миколаївська обл., Первомайський р-н, 55250,

до відповідачаМиколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю, вул. Марка Кропивницького, 17, м. Миколаїв, 54005,

провизнання дій протиправними та скасування адміністративно-господарських санкцій

В С Т А Н О В И В:

Фермерське господарство «Атей» (далі - позивач) звернулось з позовом до Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача, якими було накладено адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу в сумі 69 201,03 грн. на позивача за невиконання приписів закону про працевлаштування осіб з інвалідністю;

- скасувати адміністративно-господарські санкції, які було накладено відповідачем на позивача у зв?язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що ним отримано від відповідача розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, відповідно до якого сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місця для працевлаштування осіб із інвалідністю становить 69 201,03 грн. Так, відповідно до змісту розрахунку відповідач дійшов висновку, що позивач не виконав нормативу, призначеного для працевлаштування осіб з інвалідністю, як це передбачено статтею 19 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні, у зв`язку з чим здійснив розрахунок розміру адміністративно-господарських санкцій, що підлягає стягненню з позивача, у розмірі 69 201,03 грн. Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо нарахування адміністративно-господарських санкцій, оскільки протягом 2023 р. на підприємстві було створено 1 робоче місце для працевлаштування осіб з інвалідністю, при цьому загальна кількість штатних одиниць склала 5,5. Також, відповідач протягом 2023 р. повідомляло належним чином про наявність вакантних місць для працевлаштування осіб з інвалідністю шляхом подачі звітів форми № 3-ПН до Первомайської філії Миколаївського обласного центру зайнятості. Відтак, дії щодо нарахування адміністративно-господарських санкцій та сам розрахунок, позивач вважає протиправними.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки автоматизований розрахунок середньооблікової кількості штатних працівників склав 7,58 і з округленням становить 8 осіб, що відповідає надісланому позивачу розрахунку адміністративно-господарських санкцій в 2023 р., при цьому середньооблікова численність штатних працівників, яким встановлена інвалідність склала 0 осіб. Крім того, відповідач наголосив, що розрахунок формується автоматично на підставі даних самостійно зазначених позивачем у звітності, що виключає вчинення будь-яких дії відповідача щодо його формування. До того ж, розрахунок є лише носієм інформації, не містить обов`язкових приписів, не є рішенням суб`єкту владних повноважень, тому на думку відповідача позивачем обраний не вірний спосіб захисту у вигляді оскарження дій та розрахунку.

Суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Фермерське господарство «Атей» зареєстроване як юридична особа, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

На адресу позивача надійшов розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, згідно якого зазначено, що середньооблікова численність штатних працівників в 2023 р. склала 8 осіб, норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю складає 1 особа, середньооблікова численність штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність складає 0 осіб, середня річна заробітна плата склала 138 402,07 грн, сума адміністративно-господарських санкцій складає 69 201,03 грн.

Позивач вважаючи протиправними дії відповідача щодо складання зазначеного розрахунку та розрахунок звернувся до суду з даним позовом.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» № 875-ХІІ (далі - Закон № 875-ХІІ) для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів. (частина перша статті 20 Закону № 875-ХІІ).

Отже, за недотримання підприємствами, установами, організаціями встановлених нормативів робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю передбачено юридичну відповідальність у виді адміністративно-господарської санкції адміністративно-господарського штрафу.

Також, відповідно до частини першої статті 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Абзацом третім частини першої статті 239 Господарського кодексу України встановлено, що одним з видів адміністративно-господарських санкцій є адміністративно-господарські штрафи.

Адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності (частина перша статті 241 Господарського кодексу України).

Відповідно до частин четвертої і п`ятої статті 20 Закону № 875-ХІІ адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

У разі несплати адміністративно-господарських санкцій або пені чи неможливості їх сплати за рішенням суду їх стягнення в примусовому порядку може бути звернено на майно підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичної особи, яка використовує найману працю, в порядку, передбаченому законом.

Згідно з частиною тринадцятою статті 19 Закону № 875-ХІІ Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю щороку до 10 березня в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності здійснює визначення підприємств, установ та організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, та надсилає їм розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 цього Закону.

Абзацом шостим підпункту 2 пункту 2 Положення про централізований банк даних з проблем інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 № 121, встановлено, що основним завданням централізованого банку даних з проблем інвалідності є виконання роботодавцями нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, а також нарахування сум адміністративно-господарських санкцій та пені, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням роботодавцями такого нормативу за попередній рік.

Згідно з абзацом тринадцятим підпункту 3 пункту 6 Положення № 121 до повноважень користувачів банку даних центрального рівня належить: Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю формування розрахунків сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, обчислених відповідно до статті 20 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні.

Відповідно до пункту 29 пункту 6 Положення про Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 14.04.11 р. № 129, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.04.11 р. за № 528/19266 (в редакції наказу Міністерства соціальної політики України 27.03.17 р. № 477), Фонд відповідно до покладених на нього завдань виявляє в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та банку даних підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю та надсилає їм розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік.

З вищезазначеного вбачається, що обов`язок щодо ведення звітності та працевлаштування осіб з інвалідністю, встановленого частиною першою статті 19 Закону № 875-ХІІ, покладається на підприємства, установи і організації.

Лише в разі невиконання ними вказаного обов`язку, відповідний розрахунок щороку до 10 березня в автоматизованому режимі здійснює Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю.

Поряд з цим, розрахунки відповідної адміністративно-господарської санкції не містять обов`язковість для виконання приписів.

Крім цього, повноваження Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю в цьому випадку обмежується лише у формуванні і направлені розрахунків сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.

Такі адміністративно-господарські санкції не можуть бути примусово стягнуті на підставі рішення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю, оскільки вони сплачуються у добровільному порядку або шляхом звернення суб`єкта владних повноважень до суду з відповідним адміністративним позовом.

Питання про виконання чи невиконання позивачем, який використовує найману працю, в 2023 р. нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю або про його вину/відсутність вини у невиконанні такого нормативу, може бути предметом правової оцінки у разі розгляду судом спору за позовом територіального відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю про примусове стягнення з нього нарахованих адміністративно-господарських санкцій.

Суд зазначає, що обов`язковою умовою надання правового захисту адміністративним судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

У спірних правовідносинах відповідач діяв у межах своїх повноважень, прав, свобод чи інтересів позивача не порушував, будь-якої шкоди йому не завдав.

Крім того, оскаржуваний розрахунок не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для позивача, а тому не може бути предметом спору. Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10.01.24 р. у справі № 340/4174/23.

З урахуванням вищевикладеного, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246, 262 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову фермерського господарства «Атей» (вул. Шевченка, 14, с. Лиса Гора, Первомайський район, Миколаївська область, 55250, ) до Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (вул. Марка Кропивницького, 17, м. Миколаїв, 54005, ), відмовити.

2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз