Справа № 640/15990/22
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2024-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Парінова А. Б., Ключкович В. Ю., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства фінансів України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства фінансів України, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Міністерства фінансів України в особі директора Департаменту фінансово-економічного планування, аналізу та майнових відносин, голови комісії з реорганізації Державної фіскальної служби України - В.Л.Якубівського, щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.2019 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 основного розміру його пенсії;

- зобов`язати Міністерство фінансів України в особі директора Департаменту фінансово-економічного планування, аналізу та майнових відносин, голови комісії з реорганізації Державної фіскальної служби України - В.Л.Якубівського, скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на ОСОБА_1 нову довідку про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 основного розміру його пенсії.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 16 травня 2024 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права просить скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, судом першої інстанції безпідставно залишено без задоволення заяву позивача про заміну відповідача на належного - голову з реорганізації Державної фіскальної служби заступника Голови Державної податкової служби Тітарчука Михайла Івановича , що і призвело до прийняття безпідставного рішення.

До Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матерів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262).

Позивач звернувся до Міністерства фінансів України із заявою про надання нової довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення станом на 05.03.2018

Міністерство фінансів України листом від 29.08.2022 №16040-03/3-627/1/1652 відмовило позивачу в оформлені нової довідки, оскільки позивач проходив службу у податковій міліції, станом на серпень 2022 року в Державній фіскальній службі України проходить процес реорганізації.

Відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2021 №761 "Про внесення змін в додаток 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2014 №85", Кабінет Міністрів України постановив внести зміну в додаток 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2014 №85 "Деякі питання затвердження граничної чисельності працівників апарату та територіальних органів центральних органів виконавчої влади, інших державних органів", виключивши таку позицію "ДФС 4604".

Починаючи з 01.01.2022 Державною фіскальною службою України припинено виконання функцій органу виконавчої влади України.

Враховуючи зазначене, Міністерство фінансів України за власної ініціативи розроблено проект постанови Кабінету Міністрів України "Про визначення органу уповноваженого на видачу довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії особам начальницького та рядового складу податкової міліції", який направлено на погодження до центральних органів виконавчої влади.

Не погоджуючись з відмовою відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач був звільнений з органів податкової міліції ДПА України, видача довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року за аналогічною посадою співробітника податкової міліції тій, яку позивач займав на дату звільнення, належить до повноважень ДФС України.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вірно зауважено судом першої інстанції, довідки видаються державним органом, з якого особа була звільнена зі служби, а у випадку ліквідації такого державного органу правонаступником органу, а в разі його відсутності - державним органом, визначеним відповідними актами Кабінету Міністрів України.

Судом першої інстанції вірно встановлено, а апелянтом не заперечується, що наказом Державної податкової адміністрації України від 19.12.2007 №1754-О звільнено полковника податкової міліції ОСОБА_1 (М-856903) - начальника зонально-лінійного відділу Управління по боротьбі з корупцією в органах державної податкової служби ДПС України за пунктом 65 підпункту "б" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР (через хворобу), 26.12.2007.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2021 №1074 затверджено Порядок здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі Порядок №1074).

Згідно з пунктами 5, 6 Порядку №1074 орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Права та обов`язки органів виконавчої влади переходять: у разі злиття органів виконавчої влади до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття; у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади; у разі поділу органу виконавчої влади - до органів виконавчої влади, утворених внаслідок такого поділу; у разі перетворення органу виконавчої влади - до утвореного органу виконавчої влади; у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.

Статтею 1 Закону України від 04.12.1990 №509-XII "Про державну податкову службу в Україні" (в редакції, яка була чинна на дату звільнення позивача з органів податкової міліції) визначено, що до системи органів державної податкової служби належать: Державна податкова адміністрація України, державні податкові адміністрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, державні податкові інспекції в районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах (далі - органи державної податкової служби).

У складі органів державної податкової служби знаходяться відповідні спеціальні підрозділи по боротьбі з податковими правопорушеннями (далі - податкова міліція).

Отже, податкова міліція входила до системи податкових органів, згодом - до системи органів доходів і зборів; а після - до ДФС.

Реорганізація ДФС України розпочалася з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 №1200 "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України" (далі - Постанова №1200), пунктом 1 якої передбачено утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України шляхом реорганізації Державної фіскальної служби шляхом поділу.

Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

Пунктом 2 Постанови №1200 установлено, що Державна податкова служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску;

Державна митна служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну митну політику, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування митного законодавства;

Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності; забезпечення діяльності Державної податкової служби та Державної митної служби у 2018 та 2019 роках здійснюватиметься в межах видатків, передбачених Державній фіскальній службі.

Державна фіскальна служба продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики у сфері державної митної справи, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску до завершення здійснення заходів з утворення Державної податкової служби та Державної митної служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №537 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби" (далі - Постанова №537) утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 1 (пункт 1 Постанови № 537).

Реорганізовані деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2 (пункт 2 Постанови №537).

Установлено, що територіальні органи ДФС, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної податкової служби та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України (пункт 3 Постанови №537).

Визначено територіальні органи ДПС правонаступниками майна, прав та обов`язків територіальних органів ДФС, що реорганізуються згідно з пунктом 2 цієї постанови, у відповідних сферах діяльності (пункт 4 Постанови № 537).

З аналізу наведених норм слідує, що органи ДПС є правонаступниками майна, прав та обов`язків ліквідованих органів ДФС лише у відповідних сферах діяльності, які визначені Постановою №1200 і стосуються реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Суд звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України від 25 вересня 2019 року №846 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" підрозділи податкової міліції були виключені зі структури органів ДПС.

Одночасно вказаною постановою визначено, що підрозділи податкової міліції у складі ДФС продовжують здійснювати повноваження та виконувати функції з реалізації державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, здійснюючи оперативно-розшукову, кримінальну процесуальну та охоронну функції до завершення здійснення заходів з утворення центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Таким чином, підрозділи податкової міліції продовжували здійснення повноважень у складі ДФС України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2021 №761 "Про внесення зміни в додаток 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2014 р. №85" Кабінет Міністрів України вніс зміни в додаток 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2014 року №85 "Деякі питання затвердження граничної чисельності працівників апарату та територіальних органів центральних органів виконавчої влади, інших державних органів" (далі Постанова №85), виключивши таку позицію: "ДФС 4604".

24.11.2021 Кабінет Міністрів України прийняв розпорядження №1493-р "Про початок діяльності Бюро економічної безпеки", згідно з яким погодився із пропозицією Бюро про початок його діяльності та можливість виконання зазначеним Бюро функцій і завдань щодо протидії правопорушенням, що посягають на функціонування економіки держави.

Зважаючи на відсутність згідно з додатком 1 до Постанови №85 визначеної чисельності працівників апарату та територіальних органів ДФС, Закон України від 15 вересня 2021 року від 02 грудня 2021 року №1928-IX "Про Державний бюджет України на 2022 рік", а так само Закон України від 03 листопада 2022 року №2710-IX "Про Державний бюджет України на 2023 рік" не передбачають видатків на утримання ДФС та реалізацію заходів з реорганізації (ліквідації) ДФС на 2022 та 2023 роки та всі співробітники ДФС, у тому числі, які входили до складу комісії з реорганізації ДФС, вивільнені.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.10.2021 №1127 "Деякі питання застосування окремих положень законодавства у процесі реорганізації Державної фіскальної служби" установлено, що у процесі реорганізації ДФС Порядок здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 р. №1074 (Офіційний вісник України, 2011 р., № 82, ст. 3005), застосовується з урахуванням таких особливостей: головою комісії з реорганізації Державної фіскальної служби може бути призначена посадова особа Міністерства фінансів, головою комісії з реорганізації раніше утвореного як юридична особа публічного права територіального органу Державної фіскальної служби (головного управління, митниці) може бути призначена посадова особа з числа працівників такого органу або у разі відсутності посадових осіб в такому органі - посадова особа юридичної особи - правонаступника, або у разі відсутності посадових осіб в такому органі та юридичній особі - правонаступнику - посадова особа Міністерства фінансів або Державної податкової служби, або Державної митної служби, або Бюро економічної безпеки.

З наведеного вбачається, що органи ДФС, у складі якого як структурний підрозділ діяла податкова міліція, продовжували здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень центральному органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно, після початку функціонування Бюро економічної безпеки органи податкової міліції перестали виконувати свої функції та повноваження.

У той же час набрав чинності Закон України від 28.01.2021 № 1150-ІХ "Про Бюро економічної безпеки України", прикінцевими та перехідними положеннями Розділу VI якого передбачено ліквідацію податкової міліції в термін, що не перевищує вісім місяців з дня набрання чинності зазначеним Законом

Таким чином, фактично розподіл адміністративної компетенції (перехід прав і обов`язків) ДФС відбувся на три органи виконавчої влади: Державну податкову службу України, Державну митну службу України та Бюро економічної безпеки України.

Між тим, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.09.2019 № 846 підрозділи податкової міліції у складі Державної фіскальної служби продовжують здійснювати свої повноваження та виконувати функції ДФС України.

ДФС продовжує функціонувати як попередня юридична особа до завершення здійснення заходів з утворення центрального органу виконавчої влади, на завершальній стадії перебуває процес узгодження розподілу майна та передачі такого правонаступникам.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до цілком вірного висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки відповідач не наділений повноваженнями щодо надання довідки про розмір грошового забезпечення позивача.

При цьому колегія суддів критично оцінює доводи апелянта в частині можливості здійснити в рамках даної справи заміну відповідача на Державну податкову службу.

Суд вважає за необхідне акцентувати увагу апелянта, що в судовому порядку підлягають захисту вже порушені права, свободи та інтереси, в той час позивач не звертався до органів ДПС щодо надання йому відповідної довідки.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують позицію суду першої інстанції та відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.

Згідно з ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства фінансів України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов

Суддя В. Ю. Ключкович

Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 30.12.2024)