Справа № 320/41763/24
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2024-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2024 року м. Київ №320/41763/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Шевченко А.В. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Кривомаз Ю.В. звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому позивачка просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення відповідача: від 02.08.2024 № 9; від 08.08.2024 № 9; від 02.08.2024 № 9; від 02.08.2024 № 9 (далі спірні рішення).

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що сума анульованого (прощеного) боргу за банківським кредитом на єдине іпотечне житло в іноземній валюті не входить до бази оподаткування та не вважається доходами для цілей оподаткування і з них податок не сплачується. Зазначена сума анулювання (прощення) відображена у повідомленні АТ «Альфа-Банк» від 28 квітня 2020 року про анулювання боргу за кредитним договором №К-49/2/2006 від 21.09.2006 року. Відомості про наявність у ОСОБА_1 єдиного іпотечного житла відображені у інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

У випадку кредиту на єдине іпотечне житло, вся сума прощеного боргу (включаючи тіло кредиту) не включається до доходу Платника податку за підпунктом 165.1.59 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України.

Позивачка вважає, що якщо сума прощення частини боргу за іпотекою у іноземній валюті на єдине житло фізичної особи віднесена до переліку статті 165 Податкового кодексу України, то у такої фізичної особи зобов`язання щодо декларування зазначеної суми не виникає. З наведених підстав позивачка зазначає, що не зважаючи на те, що їй у 2020 році був анульований банком залишок боргу за договором іпотеки у іноземній валюті, сума анулювання не включена нею до бази оподаткування за 2020 рік відповідно до вимог підпункту 165.1.59 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України, а, відтак, і не задекларована, у зв`язку з чим позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Згідно з ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.09.2024 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Протокольною ухвалою суду від 23.10.2024 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Протокольною ухвалою суду від 20.11.2024 суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача під час судового розгляду справи проти позову заперечував та зазначив, що оскаржувані рішення прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, посилаючись на обставини, викладені у відповідному акті перевірки та наданому суду відзиві на позовну заяву. В обґрунтування зазначив, що оскільки позивачка повинна була задекларувати суму анулювання (прощення) банком боргу за кредитом в іноземній валюті, отриманим на придбання житла (іпотечний кредит), як додаткове благо, тобто віднести зазначену суму прощення до бази оподаткування фізичної особи - платника податків як дохід відповідно до статті 164 Податкового кодексу України.

Розглянувши подані представниками сторін документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

21.09.2006 року ОСОБА_1 уклала з Акціонерним банком «ІКАР-БАНК» договір №К-49/2/2006 про іпотечний борг, відповідно до якого позивачка отримала на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в розмірі 56 800,00 доларів США для цілей оплати частини - 80% вартості об`єкта нерухомості (квартири), за номером АДРЕСА_1 , яка придбавається позичальником у власність за договором купівлі-продажу квартири.

Також, 21.09.2006 між позивачкою та Акціонерним банком «ІКАР-БАНК» укладено іпотечний договір №К-49/2/2006, яким на забезпечення виконання позивачкою зобов`язань за договором про іпотечний борг було передано в іпотеку квартиру позивачки, на оплату вартості частини якої позивачкою отримано кошти за договором про іпотечний борг.

У 2012 році новим кредитором за договором про іпотечний борг став АТ «Альфа Банк».

28.04.2020 року АТ «Альфа Банк» направив ОСОБА_1 за вихідним № 37866-34-б/б повідомлення від 01.04.2020 про анулювання боргу, в якому повідомлено позивача, як платника податку на доходи фізичних осіб боржника, що АТ «Альфа Банк» прийнято рішення про анулювання кредитної заборгованості за договором кредиту №К-49/2/2066 від 21.09.2006:

- основна заборгованість 42 378,34 доларів США 34 центи, що в еквіваленті по курсу НБУ на 01.04.2020 становить 1 170 866,92 грн.;

- нараховані відсотки 3,46 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 01.04.2020 становить 95,60 грн.

Також, звернуто увагу, що відповідно до вимог Податкового кодексу України анульована сума заборгованості за основним боргом є доходом ОСОБА_1 , отриманим як додаткове благо і їй необхідно самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб, а також сплатити військовий збір.

02.05.2024 року Головним управлінням ДПС у м. Києві видано наказ №2925-п, яким наказано провести з 06.06.2024 року документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору до бюджету та отриманого доходу як додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податків, прощеного (анульованого) кредитором АТ «Альфа Банк» (АТ «СЕНС БАНК») за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 року тривалістю 5 робочих днів.

Крім цього, повідомленням від 03.05.2024 року № 857/26-15-24-02-09 відповідачем було витребувано від позивача Книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподаткованого доходу та всіх необхідних документів, що пов`язані з нарахуванням і сплатою податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого доходу як додаткове благо у вигляді основної суми боргу платника податків, прощеного (анульованого) кредитором АТ «Альфа Банк».

19.06.2024 року Головним управлінням ДПС у м. Києві було складено Акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року, в якому встановлено порушення:

- пункту 179.1 статті 179 розділу ІV Податкового Кодексу України (далі. - Кодексу)з урахуванням вимог підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 Кодексу, не подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2020 рік до ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДПС у м. Києві;

- підпункту «а» пункту 176.1 статті 176, пункту 44.1, пункту 44.3, статті 44 Кодексу, не надано до перевірки Книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загальнорічного оподаткованого доходу;

- підпункту 168.2.1 пункту 168.2 статті 168 з урахуванням вимог підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Кодексу, не задекларовано річний оподатковуваний дохід за 2020 рік у сумі 1 170 866,92 грн., та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб за 2020 рік в сумі 210 756,05 грн.;

- підпункту 1.2, підпункту 1.3 пункту 1.6-1 підрозділу ХХ Перехідних Положень Кодексу, не нараховано, не утримано та не перераховано до бюджету військовий збір за 2020 рік у сумі 17 563,00 гривень.

На підставі акта перевірки Головним управлінням ДПС у м. Києві винесені податкові повідомлення-рішення:

- від 02.08.2024 № 9 яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 263 445,06 грн., з яких за податковими зобов`язаннями з податку на доходи фізичних осіб 210 756,05 грн., за штрафними (фінансовими) у сумі 52689,01 грн.;

- від 02.08.2024 № 9, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на загальну суму 21 953,75 грн., з яких 17 563,00 грн. податкових зобов`язань з військового збору, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 4390,75 грн.;

- від 02.08.2024 № 9, яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 1020,00 грн.;

- від 08.08.2024 №9, яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 340,00 грн.

Не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи їх протиправним та такими, що порушують законні права та інтереси, позивачка звернулась з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходячи з положень норм законодавства, які діяли на момент їх виникнення, суд виходив із такого.

Відповідно до частини другої статті 6, частини другої статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі також - ПК України), у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно з підпунктом 163.1.1. пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

За приписами підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Приписами підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Підпунктом 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час прощення боргу за кредитним договором) визнано, що додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Як вбачається з матеріалів справи, що 21 вересня 2006 року ОСОБА_1 уклала з Акціонерним банком «ІКАР-БАНК» договір про іпотечний борг № К-49/2/2006, відповідно до якого позивач отримала кредитні кошти в сумі 56 800,00 доларів США, з цільовим призначенням для оплати 80% вартості квартири (пункт 1.4. Договору).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором, між ОСОБА_1 та АБ «ІКАР-БАНК» укладено договір іпотеки від 21.09.2006 №К-49/2/2006 за умовами якого позивачем було передано Банку в іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , на придбання якої і було отримано кредит.

В подальшому, АТ «Альфа Банк» (новий кредитор за іпотечним договором) було анульовано заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором, яка складається з основного зобов`язання у розмірі 42 378,34 доларів США (1 170 866,92 грн.) та відсотків 3,46 доларів США (95,60 грн).

Головне управління ДПС у місті Києві, керуючись підпунктом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України включило суму прощеного основного зобов`язання 1 170 866,92 грн. до загального річного оподатковуваного доходу ОСОБА_1 , що стало підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

В той же час, в обґрунтування доводів позовної заяви, позивач наголошує, що банк здійснив прощення (анулювання) заборгованості за кредитом в іноземній валюті, що був отриманий на придбання єдиного житла, у зв`язку з чим до спірних правовідносин належить застосувати підпункту 165.1.59 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України, однак контролюючий орган не врахував відповідну норму.

Так, доходи, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, визначені у статті 165 Податкового кодексу України.

Статтю 165 Податкового кодексу України було доповнено підпунктом 165.1.59 згідно із Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», який набув чинності з 01 січня 2016 року.

Відповідно до підпункту 165.1.59 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається сума, прощена (анульована) кредитором у порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити).

З огляду на відомості офіційного веб-порталу Верховної Ради України, проект Закону про реструктуризацію зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла був зареєстрований 17 червня 2016 року, однак в подальшому відкликаний, знятий з розгляду та на момент прийняття рішення в даній справі не прийнятий.

В той же час, вищевказана норма підпункту 165.1.59 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України залишається чинною та не є скасованою.

Згідно з пояснювальною запискою до проекту Закону про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році, метою його прийняття, було вдосконалення норм Податкового кодексу України для покращення адміністрування податків, шляхом, зокрема, звільнення від оподаткування сум, прощених (анульованих) кредитором за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити).

Таким чином, положення підпункту 165.1.59 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України були спрямовані саме на звільнення від оподаткування сум, прощених (анульованих) кредитором за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити).

Виключивши зазначені суми із переліку доходів, що входять до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, законодавець додатково передбачив, що прощення (анулювання) боргу має відбуватися у порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити) та взяв на себе зобов`язання прийняти такий закон.

Разом з тим, закріпивши на законодавчому рівні право на звільнення від оподаткування відповідних сум, держава не виконала взятого на себе зобов`язання щодо прийняття спеціального нормативно-правового акту, який встановлює порядок прощення (анулювання) такої заборгованості.

У відповідності до частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У справі «Суханов та Ільченко проти України» Європейський суд з прав людини встановив, що Закон України «Про соціальний захист дітей війни» діяв у редакції зі змінами, внесеними Законом України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» та передбачав, що розмір відповідної надбавки визначатиме Кабінет Міністрів України. Зважаючи на імперативне формулювання, заявники могли законно сподіватись, що Кабінет Міністрів України встановить розмір пенсії за відповідний період. Таким чином, протягом цього періоду заявники мали «законне сподівання» щодо підвищеного розміру пенсії. Однак такої постанови в 2006 році прийнято не було.

Європейський суд з прав людини констатував, що у цьому випадку відмова держави здійснити певні дії становила втручання в права заявників, передбачені статтею 1 Першого протоколу. Суд не бачив жодних причин, чому органи влади не вжили заходів для визначення розміру надбавки до пенсії заявників, і вважав це втручання невиправданим.

Суд наголошує, що з 01.01.2016 та, зокрема, станом на момент анулювання боргу позивача, Податковий кодекс України містить імперативне формулювання про те, що сума, прощена (анульована) кредитором за кредитами в іноземній валюті, що отримані громадянами України на придбання єдиного житла (іпотечні кредити) не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Отже, позивач, з огляду на пряму вказівку Податкового кодексу України, мала законне очікування, що сума прощеної АТ «Альфа Банк» заборгованості не є об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором.

Не прийнявши спеціальний закон, передбачений підпунктом 165.1.59 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України, держава допустила невиправдане втручання у права позивача.

В той же час, з системного аналізу положення підпункту 165.1.59 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України слідує, що ключовими умовами, з якими пов`язано звільнення суми прощеного боргу від оподаткування, є наступні: прощення боргу кредитором; боржником є громадянин України; кредит був отриманий в іноземній валюті; кредит надавався для цілей придбання єдиного житла; виконання кредитного зобов`язання було забезпечене іпотекою.

Так, матеріалами справи підтверджується, а відповідачем не заперечується наявність у позивача всіх вказаних вище вимог для застосування до неї положень підпункту 165.1.59 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про те, що сума прощеного боргу ОСОБА_1 основного зобов`язання у розмірі 1 170 866,92 грн. не підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу згідно з підпункту 165.1.59 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України.

Аналогічна правова позиція щодо застосування положення підпункту 165.1.59 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України викладена в постанові Верховного Суду від 20.12.2018 у справі №820/2600/16 та постановах Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.03.2023 у справі 640/22775/21, та від 18.03.2020 у справі №640/1917/19, яка в силу частини 5 статті 242 Кодексом адміністративного судочинства України враховується судом при розгляді даної справи.

Так, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що контролюючий орган дійшов помилкового висновку, що анульована (прощена) за договором сума боргу відповідно до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України є додатковим благом платника податку (позивача) та підлягає включенню до його загального місячного (річного) оподатковуваного доходу за 2020 рік, оскільки ним помилково не враховано положення підпункту 165.1.59 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України, який набрав чинності з 01 січня 2016 року.

Крім того, відповідно до пункту 161 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Однак, згідно з підпунктом 1.7. пункту 161 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України, звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою).

Також, суд не погоджується з доводами відповідача щодо виявленого документальною перевіркою порушення пов`язаного з ненаданням позивачем до перевірки книги обліку доходів та витрат для визначення суми загальнорічного оподатковуваного доходу.

Так, відповідно до підпунктів 16.1.2 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платники податків зобов`язані вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Наказом Міністерства фінансів України від 19.06.2015 № 579, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 07 липня 2015 р. за № 800/27245 «Про затвердження форм книги обліку доходів і книги обліку доходів і витрат та порядків їх ведення», затверджено форму книги обліку доходів (для платників єдиного податку першої, другої та третьої груп, які не є платниками податку на додану вартість); Порядок ведення книги обліку доходів для платників єдиного податку першої, другої та третьої груп, які не є платниками податку на додану вартість; форму книги обліку доходів і витрат (для платників єдиного податку третьої групи, які є платниками податку на додану вартість); Порядок ведення книги обліку доходів і витрат для платників єдиного податку третьої групи, які є платниками податку на додану вартість.

Тобто, чинним податковим законодавством установлено порядок обліку доходів і витрат та ведення книги обліку доходів та витрат для платників податків - суб`єктів підприємницької діяльності, однак не установлено такого порядку для платників податків - фізичних осіб, доходи яких підлягають оподаткуванню безвідносно до здійснення підприємницької діяльності.

Відтак нарахування позивачу грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб і військового збору, а також застосування штрафних (фінансових) санкцій за неподання податкової декларації про майно і доходи за 2020 рік та не надання книги обліку доходів і витрат є протиправними.

За таких обставин вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у м. Києві від 02.08.2024 № 9, від 08.08.2024 № 9, від 02.08.2024 № 9, від 02.08.2024 № 9 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Беручи до уваги викладене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно з частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, під час звернення позивачки з даним позовом до суду останньою сплачено судовий збір за заявлені позовні вимоги у розмірі 2867,59 грн, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням №ПН95935С1 від 13.08.2024, які підлягають стягненню з відповідача на користь останнього у повному обсязі.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 02.08.2024 № 9, від 08.08.2024 № 9, від 02.08.2024 № 9 та від 02.08.2024 № 9.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2867 (дві тисячі вісімсот шістдесят сім) гривень 59 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19, код ЄДРПОУ ВП 44116011).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Шевченко А.В.