Справа № 440/14285/24
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2024-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/14285/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про:

- визнання протиправними дії Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, що полягають у відрахуванні аліментів з надбавки на малолітню дитину ОСОБА_2 ;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повернути надмірно стягнуті кошти у розмірі 1180,50 грн на рахунок позивача;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в майбутньому проводити відрахування аліментів з пенсії позивача без врахування надбавки на малолітню дитину ОСОБА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що розмір його пенсії включає надбавку, яка нараховується його малолітній дочці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, відповідач здійснює відрахування аліментів з урахуванням такої надбавки на малолітню дитину, що призводить до порушення прав малолітньої дитини.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Від представника позивача до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог у справі №440/14285/24, в якій заявлено позовні вимоги про:

- визнання протиправними дії Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, що полягають у відрахуванні аліментів з надбавки на малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повернути надмірно стягнуті кошти у розмірі 1770 (одна тисяча сімсот сімдесят) грн 75 коп на рахунок позивача;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в майбутньому проводити відрахування аліментів з пенсії позивача без врахування надбавки на малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 11.12.2024 прийнято до розгляду заяву представника позивача про збільшення позовних вимог у справі.

Відповідач позов не визнав. У наданому до суду відзиві на позов представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, суд дійшов наступних висновків.

Позивач набув право на державне пенсійне забезпечення та отримує пенсію по інвалідності відповідно до норм Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що учасниками справи не заперечується.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачу, як непрацюючому пенсіонеру, що має на своєму утриманні дітей до 18 років, нараховується та виплачується з 01.01.2024 надбавка до пенсії по інвалідності у розмірі 1180 гривень на дитину.

Згідно судового наказу №554/1749/18, виданого Октябрським районним судом м. Полтави 11.04.2018, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.03.2018 та до досягнення дитиною повноліття.

На підставі постанови державного виконавця Полтавського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального УМЮ від 02.09.2024 ВП №64047742 з позивача ГУПФ України в Полтавській області здійснюються відрахування у розмірі 50% доходів щомісячно до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 315036,16 грн.

На звернення позивача від 07.10.2024 та від 06.11.2024 ГУПФ України в Полтавській області листами від 17.10.2024 №18077-16758/М-02/8-1600/24, від 15.11.2024 №19900-18545/М-02/8-1600/24 повідомлено, що згідно пп. 14 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 №146 "Про видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб" з пенсії позивача утримуються поточні аліменти в розмірі 1/4 частини з вирахуванням надбавки на утримання непрацездатних членів сім`ї, яка доплачується до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, а саме за жовтень поточного року: 14448,39 грн (пенсія) - 1180,50 грн. (надбавка на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) /4 = 3316,97 грн (поточні аліменти).

Роз`яснено, що згідно п. 2 постанови державного виконавця Полтавського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального УМЮ від 02.09.2024 ВП №64047742 ГУПФ України в Полтавській області зобов`язане здійснювати відрахування у розмірі 50% доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 315036,16 грн. Згідно п. 6 постанови заборонено відповідальній особі за утримання коштів з боржника самостійно змінювати порядок стягнення суми боргу та розмір відрахувань. В зв`язку з вищевикладеним, відрахування аліментів з пенсії здійснюється у відповідності до чинного законодавства.

Вважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відрахування аліментів з надбавки на малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

За п. "а" ст. 16 Закону № 2262-XII до пенсії за вислугу років, що призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом (у тому числі до обчисленої в мінімальному розмірі), нараховується: надбавка непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів сім`ї, що належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника (стаття 30), - на кожного непрацездатного члена сім`ї в розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

При цьому надбавка нараховується тільки на тих членів сім`ї, які не одержують пенсійні виплати із солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомогу на дітей одиноким матерям.

За наявності права одночасно на пенсію, зазначені види допомоги і надбавку на непрацездатного члена сім`ї до пенсії за вислугу років за вибором пенсіонера може бути призначено пенсію, державну соціальну допомогу або нараховано на цього члена сім`ї надбавку.

За наявності в сім`ї двох або більше пенсіонерів кожний непрацездатний член сім`ї, який перебуває на їх спільному утриманні, враховується для нарахування надбавки тільки одному з пенсіонерів за їх вибором.

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 24 Закону №2262-ХІІ до пенсії по інвалідності, що призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом (у тому числі до обчисленої в мінімальному розмірі), нараховується надбавка непрацюючим особам з інвалідністю, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів сім`ї (стаття 30), - на кожного непрацездатного члена сім`ї в розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому надбавка нараховується тільки на тих членів сім`ї, які не одержують пенсійні виплати із солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомогу на дітей одиноким матерям. За наявності права одночасно на пенсію, зазначені види допомоги і надбавку на непрацездатного члена сім`ї до пенсії за вислугу років за вибором пенсіонера може бути призначено пенсію, державну соціальну допомогу або нараховано на цього члена сім`ї надбавку. За наявності в сім`ї двох або більше пенсіонерів кожний непрацездатний член сім`ї, який перебуває на їх спільному утриманні, враховується для нарахування надбавки тільки одному з пенсіонерів за їх вибором.

Відповідач не заперечує наявності у позивача права на встановлення до його пенсії надбавки як непрацюючому пенсіонера на непрацездатного члена сім`ї доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначаючи про відповідну складову пенсійної виплати в сумі 1180,50 грн у розрахунку пенсії.

У цій справі спір стосується правомірності дій відповідача щодо відрахування аліментів з надбавки до пенсії, як непрацюючому пенсіонера на непрацездатного члена сім`ї.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя дітей, батьків, інших осіб» від 26.02.1993 №146 утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з доходів від підприємницької діяльності.

Згідно п.п. 14 п. 1 Переліку, утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі, з одержуваної пенсії, за винятком надбавок до пенсії, що виплачуються особам з інвалідністю першої групи на догляд за ними, а також надбавок, що виплачуються непрацюючим пенсіонерам на утримання непрацездатних членів сім`ї, що належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника, призначених

відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є боржником зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 64047742 з примусового виконання судового наказу №554/1749/18, виданого 11.04.2018 Октябрським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 .

Відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.03.2024, внаслідок якого підсумок пенсії (з надбавками) склав 14448,39 грн

При цьому, позивачу, як непрацюючому пенсіонеру, що має на своєму утриманні дітей до 18 років, нараховується та виплачується з 01.01.2024 надбавка до пенсії по інвалідності у розмірі 1180 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем згідно пп. 14 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 №146 "Про видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб" з пенсії позивача утримуються поточні аліменти в розмірі 1/4 частини.

Згідно листа відповідача від 17.10.2024, за жовтень 2024 року з пенсії позивача відраховано 3316,97 грн на поточні аліменти (14448,39 грн (пенсія) - 1180,50 грн. (надбавка на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) = 13267,89 грн /4 = 3316,97 грн).

При цьому, згідно судового наказу №554/1749/18, виданого Октябрським районним судом м. Полтави 11.04.2018, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності до постанови державного виконавця Полтавського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального УМЮ від 02.09.2024 ВП №64047742 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника з позивача ГУПФ України в Полтавській області здійснюються відрахування у розмірі 50% доходів щомісячно до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 315036,16 грн.

Відповідно ч. 2 статті 182 Сімейного кодексу України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину становить не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2024 рік з 1 січня встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення. Для дітей віком до 6 років прожитковий мінімум становить 2563 гривень, для дітей віком від 6 до 18 років 3196 гривень.

Так, з 1 січня 2024 року мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину віком до 6 років становить 1281,50 грн, а на дитину віком від 6 до 18 років 1598,00 грн.

В свою чергу, частиною 2 статті 70 Закону України "Про виконавче провадження" (надалі - Закону №1404-VІІІ) встановлено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості:

- у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, 50 відсотків;

- за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, 20 відсотків.

За приписами абзаців четвертого, п`ятого частини другої статті 70 Закону України "Про виконавче провадження", абзаців третього, четвертого частини другої статті 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які є тотожними за своїм змістом, з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ й організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати у встановлених законом випадках; за іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Тобто на законодавчому рівні установлено максимально допустимі розміри відрахувань у відсотковому відношенні з пенсії боржника за виконавчим провадженням залежно від виду стягнень, що є складником механізму примусового виконання судових рішень.

У своєму рішенні від 22.03.2023 №3-р(II)/2023 у справі щодо гарантованості пенсії, що є основним джерелом існування, не нижче прожиткового мінімуму Конституційний Суд України зазначив, що чинне законодавство України визначає прожитковий мінімум як вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості; як встановлений законом базовий державний соціальний стандарт, на основі якого визначають державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти (частина перша статті 1 Закону України „Про прожитковий мінімум, абзац четвертий статті 1, стаття 6 Закону України „Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії).

Оспорювані приписи Закону №1404, Закону №1058, якими для звернення стягнення у виконавчому провадженні установлено максимально допустимі розміри відрахувань у відсотковому відношенні з пенсій боржника, що їх визначено у мінімальному розмірі - розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, унеможливлюють виплату пенсії, що є основним джерелом існування, у розмірі, не нижчому від прожиткового мінімуму, встановленого законом. У такий спосіб людину може бути позбавлено навіть мінімальних соціальних вигод та захисту від бідності через примусове виконання рішення.

У зв`язку з цим Конституційний Суд України дійшов висновку, що оспорювані приписи Закону №1404, Закону №1058 є невиконанням державою свого позитивного обов`язку забезпечити мінімальний соціальний захист людини відповідно до приписів частини третьої статті 46 Конституції України, що заперечує людську гідність як абсолютну цінність, нівелює сутність конституційних прав на соціальний захист та достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, а отже, не відповідають приписам статей 1, 3, 8, 21, 28, 46, 48 Конституції України, з огляду на що вирішив визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приписи абзаців четвертого, п`ятого частини другої статті 70 Закону України „Про виконавче провадження від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, абзаців третього, четвертого частини другої статті 50 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року № 1058-IV в тім, що вони унеможливлюють виплату - у розмірі не нижче прожиткового мінімуму - пенсії, що є основним джерелом існування, призначеної в установленому законом розмірі прожиткового мінімуму.

Цим же рішенням Конституційний Суд повідомив Верховній Раді України про необхідність внормування порядку відрахування із пенсії у разі звернення стягнення на неї у виконавчому провадженні, установлений приписами абзаців четвертого, п`ятого частини другої статті 70 Закону України „Про виконавче провадження від 2 червня 2016 року №1404-VIII, абзаців третього, четвертого частини другої статті 50 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року № 1058-IV, з урахуванням приписів Конституції України та цього Рішення.

Втім і до теперішнього часу Верховна Рада це питання не внормувала.

Натомість, абзацом 3 пункту 102 розділу ХІІ Перехідні та прикінцеві положення Закону №1404-VIII Верховна Рада запровадила норму, відповідно до якої тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX припиняється звернення стягнення на пенсію, стипендію (крім рішень про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення, та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації).

Матеріалами цієї справи підтверджується, що постанова від 02.09.2024 була винесена державним виконавцем при примусовому виконанні саме рішення про стягнення аліментів, що виключає можливість поширення приписів абзацу 3 пункту 102 розділу ХІІ Перехідні та прикінцеві положення Закону №1404-VIII на спірні правовідносини.

Водночас за обставин цієї справи постанова державного виконавця від 02.09.2024 на час розгляду справи позивачем не оскаржена, ніким не скасована та є чинною.

Відповідно до п. 6 постанови державного виконавця заборонено відповідальній особі за утримання коштів з боржника самостійно змінювати порядок стягнення суми боргу та розмір відрахувань.

Відповідно до листа ГУПФ України в Полтавській області від 19.11.2024 розмір утриманих аліментів за період з 01.10.2024 по 30.11.2024 складає: за жовтень 2024 - 7224,19 грн., листопад 2024 - 7224,19 грн.

Отже, відповідачем здійснено відрахуванням аліментів у розмірі 50% від пенсії позивача, отриманої ним щомісяця у розмірі 14448,39 грн. (14448,39 грн. *50% = 7224,19 грн), у відповідності до постанови державного виконавця Полтавського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального УМЮ від 02.09.2024 ВП №64047742 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач здійснивши утримання аліментів з пенсії позивача у спірних відносинах діяв з дотриманням порядку, меж і способу дій, визначених законом.

При вирішенні позовних вимог у частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в майбутньому проводити відрахування аліментів з пенсії позивача без врахування надбавки на малолітню дитину ОСОБА_2 , суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Тобто, захисту адміністративним судом підлягають порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

При цьому суд не може під час прийняття рішення вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце у майбутньому. З огляду на це, суд дійшов висновку про відмову у позові в частині вказаних позовних вимог.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

Натомість в даному випадку позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами доводи на обґрунтування доводів позову.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Судові витрати розподілу не підлягають у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, Полтавська область, 36000) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.Ю. Алєксєєва