Справа № 460/16361/23
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2024-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 грудня 2024 року м. Рівне №460/16361/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВійськової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 ,
про зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач-1) про зобов`язання вчинення певних дій.

Позивач просить суд зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 несплачену суму одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022.

Позов обгрунтовано тим, що відповідач не виплатив позивачу належну суму одноразової грошової допомоги як дочці померлого військовослужбовця. Позивач вказує, що згідно з чинним законодавством зазначена допомога виплачується не тільки у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження, а й у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.

Ухвалою суду від 12.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу-1 строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачем-1 у встановлений судом строк подано відзив на позовну заяву, згідно з яким позов є необгрунтованим, оскільки Військова частина НОМЕР_1 не є уповноваженим органом щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги, окрім обов`язку надання за запитом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки визначених документів. Крім того, позивачу, як дочці померлого військовослужбовця, було здійснено усі належні виплати. Відповідач-1 просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Ухвалою суду від 21.05.2024 задлучено до участі у справі як співвідповідачів ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі - відповідач-2) та ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - відповідач-3), встановлено співвідповідачам строк для подання відзивів на позовну заяву.

Зазначену ухвалу суду доставлено в електронні кабінети відповідача-2 та відповідача-3 22.05.2024, що підтверджується довідками про доставку електронного листа (а.а.с.93-94).

Відповідач-2 та відповідач-3 відзивів на позовну заяву не подали. Відтак, враховуючи положення частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішив справу за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 21.05.2024 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Міністерство оборони України (далі третя особа-1), встановлено третій особі строк для подання письмових пояснень щодо позову.

У встановлений судом строк третьою особою-1 подано пояснення щодо позову, згідно з якими чинним законодавством передбачено три розміри одноразової грошової допомоги, для кожного з яких є свої визначені законодавчо умови для виплати. Розглянувши подані документи, уповноважена комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги позивачу як дочці померлого внаслідок захворювання, повязаного з проходженням військової служби, військовослужбовця, оскільки остання досягла повноліття. Відповідно, позивач не має статусу дитини та утриманця загиблого.

Ухвалою суду від 08.08.2024 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 (далі третя особа-2), встановлено третій особі строк для подання письмових пояснень щодо позову.

Поштове відправлення із ухвалою суду від 08.08.2024, адресоване ОСОБА_2 (трек-номер НОМЕР_2 ), повернулося неврученим до суду (а.с.96).

Враховуючи положення глави 7 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвала від 08.08.2024 вважається врученою ОСОБА_2 .

Розглянувши позовну заяву, відзив відповідача-1, пояснення третьої особи-1, дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , був мобілізований 11.03.2024 та проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується військовим квитком від 20.05.2022 серії НОМЕР_3 (а.а.с.17-19).

Згідно з витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 31.05.2022 №77 (по стройовій частині), солдата ОСОБА_3 , диспетчера диспетчерського пункту 1 дорожньо-комендантської роти, виключено із списків особового складу частини як такого, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 внаслідок захворювання гострої серцево-судинної недостатності та кардіоміопатії нез`ясованого походження (а.а.с.32-33).

Згідно з довідкою про причину смерті від 01.06.2022 №46, причиною смерті померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є гостра серцево-судинна недостатність, кардіоміопатії нез`ясованого походження (а.с.9).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є дочкою померлого військовослужбовця ОСОБА_3 .

Ця обставина визнається сторонами, а тому в силу вимог частини першої статті 78 Кодексу адміністратвиного судочинства України не підлягає доказуванню.

ОСОБА_1 10.06.2022 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_7 із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю батька ОСОБА_3 (а.а.с.35-36).

До заяви позивачем було долучено: копію паспорта, копію картки платника податків, свідоцтво про народження, свідоцтво про одруження ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , рішення суду про розірвання шлюбу, банківські реквізити карткового рахунку.

Заяву ОСОБА_1 від 10.06.2022 із доданими документами означеним відділом було скеровано до Військової частини НОМЕР_1 .

Ця обставина підтверджується листом Військової частини НОМЕР_1 від 23.06.2022 №1189 (а.с.13).

ОСОБА_1 08.07.2022 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю батька ОСОБА_3 (а.а.с.10-11).

На звернення ОСОБА_1 від 08.07.2022 ІНФОРМАЦІЯ_8 листом від 13.07.2022 №1/4005 повідомив про те, що позивачу необхідно звернутися до військової частини, у якій проходив службу солдат ОСОБА_3 до смерті (а.с.14).

На звернення ОСОБА_1 від 10.06.2022 Військова частина НОМЕР_1 листом від 21.07.2022 №1404 повідомила позивача про те, що померлий військовослужбовець ОСОБА_3 не брав безпосередню участь у бойових діях або забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів. 06 липня 2022 року у складі сплаченого ОСОБА_1 грошового забезпечення та інших виплат була і додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень за весь місяць, у якому особа загинула (померла) (а.а.с.15-16).

Вважаючи, що відповідач-1 протиправно не виплатив одноразову грошову допомогу позивачу у повному обсязі, остання звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Статтею 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232-XII).

Відповідно до статті 41 Закону №2232-XII, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України"Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно із частинами першою, другою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі Закон №2011-XII), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

Статтею 16-1 Закону №2011-XII передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Статтею 16-1 Закону №2011-XII передбачено перелік осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги.

Відповідно до частини третьої статті 16-2 Закону №2011-XII, розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частинами першою, восьмою, дев`ятою статті 16-3 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні", №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято постанову №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі Постанова №168).

Пунктом 2 Постанови №168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону №2011-XII, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору (абзац 1 пункту 2).

Абзацами 2 - 4 пункту 2 Постанови №168 передбачено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.

На виконання вимог Закону №2011-XII постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі Порядок №975).

Згідно з пунктом 3 Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Відповідно до пункту 5 Порядку №975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.

Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.

Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Отже, за своєю природою одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця має компенсаторний характер, яка спрямована матеріально підтримати, наскільки це можливо, членів сім`ї (батьків, дітей, дружину) та утриманців загиблого військовослужбовця.

При цьому, перелік осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги конкретизовано у статті 16-1 Закону №2011-XII.

Редакція зазначеної статті з моменту прийняття змінювалася законодавцем.

Суд застосовує норму статті 16-1 Закону №2011-XII, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин - у редакції Закону №5040-VI від 04.07.2012, яка передбачала таке:

1. У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

2. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до частини другої статті 3 Сімейного Кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Згідно з частиною першою статі 6 Сімейного Кодексу України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Частиною другою статті 6 Сімейного Кодексу України визначено, що малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_9 , відповідно досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Отже, на момент смерті батька, мобілізованого військовослужбовця ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) позивач була повнолітньою, тобто втратила статус дитини.

Жодних інших доказів щодо належності до сім`ї свого батька позивачем суду не надано.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , проживав з 01 січня 2017 року по 31 травня 2022 року однією сім`єю з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , у м.Здолбунів Рівненської області.

Ця обставина підтверджена рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22.06.2022 у справі №562/1110/22, яке набрало законної сили 25.07.2022 (а.а.с.76-80).

Згідно з витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 22.12.2022 №302, комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_13 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, солдата ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_14 ) на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_4 від 01.06.2022 в розмірі 1/4 частини від 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть (2022), в сумі 310215,00грн (а.с.70).

Згідно з витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 22.12.2022 №307, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 дочці померлого ІНФОРМАЦІЯ_13 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, солдата ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_14 ), оскільки відповідно до статті 6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення повноліття. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , досягла повноліття, тобто вона не має правового статусу дитини та утриманця загиблого (а.с.71).

Визначення членів сім`ї, які вважаються утриманцями, містить стаття 31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII (далі Закон №2262-XII).

Так, згідно з частиною першою статті 31 Закону №2262-XII, члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Жодних доказів перебування на утриманні у померлого батька позивачем суду не надано.

Таким чином, за існуючого правового регулювання позивач не має права на одноразову грошову допомогу, що виплачується у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця відповідно до ст.16 Закону №2011-XII та у розмірі, передбаченому Постановою №168.

При цьому, суд звертає увагу, що стаття 16-1 у редакції Закону №2489-IX від 29.07.2022 (набрав чинності 25.08.2022) прямо передбачає, що до осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, належать діти, які не досягли повноліття.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами судового розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку, що позивач не довела ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги, а тому позов до задоволення не підлягає.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року (заява N4909/04) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинення певних дій відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач-1: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_6 ).

Відповідач-2: ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_3 ; ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_7 ).

Відповідач-3: ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_4 ; ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_8 ).

Третя особа-1: Міністерство оборони України (проспект Повітрофлотський, буд.6, м.Київ, 03168; ідентифікаційний код юридичної особи 00034022).

Третя особа-2: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 ).

Рішення складено 30 грудня 2024 року.

Суддя О.М. Дудар