Справа № 160/19409/24
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2024-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В.
секретарі судового засідання Емріх Ю.П.
представника позивача Куцевола Д.В.
представника відповідача Никитенка Є.В.
В обґрунтування позовної заяви позивач вказав, що оскільки ПрАТ «ДАЗ» було включено до переліку суб`єктів літакобудування, щодо яких запроваджуються тимчасові заходи державної підтримки, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 9 червня 2010 року № 405, то у підприємства відсутній обов`язок по сплаті земельного податку, а тому притягнення до відповідальності за несвоєчасну сплату земельного податку є незаконним і оскаржуване податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками такої перевірки, підлягає скасуванню. Позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою від 19 липня 2024 року суд відкрив провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
У задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі.
Ухвалою від 14 листопада 2024 року суд вирішив подальший розгляд справи проводити в загальному провадженні з призначенням підготовчого засідання на 03.12.2024 року о 11:30 год., 12.12.2024 року о 11:30 год., 19.12.2024 року о 11:30 год.
Ухвалою від 19 грудня 2024 року суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 26.12.2024 року о 13:30 год.
У судове засідання 26.12.2024 року з`явився представник позивача через відеоконференцзв`язок та представник відповідача, який прибув до приміщення суду.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги визнав та просив задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в задоленні позову в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Приватне акціонерне товариство «Дніпропетровський агрегатний завод» зареєстроване як юридична особа 16.08.1996 року та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області як платник єдиного внеску з 01.01.2020 року.
Головним управлінням ДПС у Дніпроптеровській області на підставі 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 розділу І, пункту 75.1 статті 75 розділу ІІ Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку щодо порушення термінів сплати (перерахування) плати за землю (земельний податок), за результатами якої складено акт від 22.02.2024 року № 6818/04-36-04-07/14311614.
Перевіряючі встановили, що дані камеральної перевірки свідчать про порушення ПАТ «Дніпропетровський агрегатний завод» пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України щодо термінів сплати узгоджених сум грошових зобов`язань з плати за землю (земельний податок).
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діють на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела прав.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту - Податковий кодекс України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.
Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. (пункт 75.1 статті 75 ПК України).
Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального. (підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України).
Відповідно до статті 16 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані сплачувати належні суми податків у встановлені законом терміни.
Згідно із пунктами 36.1, 36.2 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.
Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Однак, враховуючи, що підприємство включено до переліку суб`єктів літакобудування, щодо яких запроваджуються тимчасові заходи державної підтримки, в тому числі і положення п.7 підрозділу 3 розділу 20 Перехідних положень ПК УКраїни, останнє не сплачувало самостійно задекларовані суми податку за землю, оскільки вважало себе таким, що звільнене від сплати земельного падатку до 01.01.2025 року.
Статтею 2 Закону України "Про розвиток літакобудівної промисловості" встановлено, що цей Закон застосовується до юридичних осіб - резидентів України, які здійснюють діяльність у галузі літакобудівної промисловості та згідно із законом мають відповідні ліцензії, а також відповідні сертифікати на право розробки або виробництва, або ремонту, або переобладнання, або модифікації, або технічного обслуговування авіаційної техніки та авіаційних двигунів (далі - суб`єкти літакобудування) та відповідаь хоча б двом з таких критеріїв:
а) здійснюють розробку авіаційної техніки та авіаційних двигунів, виробництво авіаційної техніки та авіаційних двигунів, ремонт авіаційної техніки та авіаційних двигунів;
б) виконують державне або оборонне замовлення на розробку авіаційної техніки та авіаційних двигунів, виробництво авіаційної техніки та авіаційних двигунів, ремонт авіаційної техніки та авіаційних двигунів;
в) забезпечують виконання Україною міжнародних зобов`язань з реалізації міжнародних контрактів з розробки авіаційної техніки та авіаційних двигунів, постачання авіаційної техніки та авіаційних двигунів, виробництва авіаційної техніки та авіаційних двигунів, ремонту авіаційної техніки та авіаційних двигунів.
Перелік суб`єктів літакобудування, щодо яких запроваджено тимчасові заходи державної підтримки, формує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної промислової політики, та затверджує Кабінет Міністрів України.
Суб`єкти літакобудування, які не відповідають критеріям, встановленим цією статтею, виключаються Кабінетом Міністрів України із затвердженого Переліку за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної промислової політики.
Постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.2010 №405 (далі-Постанова № 405) затверджено Перелік суб`єктів літакобудування, щодо яких запроваджуються тимчасові заходи державної підтримки.
Дослідивши положення вказаної Постанови № 405, суд встановив, що Приватне акціонерне товариство "Дніпропетровський агрегатний завод" включено до переліку суб`єктів літакобудування, щодо яких запроваджуються тимчасові заходи державної підтримки.
Відповідно до п.7 підрозділу 3 розділу 20 Перехідних положень ПК УКраїни до 1 січня 2025 року звільняються від сплати земельного податку суб`єкти літакобудування, що підпадають під дію норм статті 2 Закону України "Про розвиток літакобудівної промисловості" і здійснюють розробку та/або виготовлення з кінцевим складанням літальних апаратів та двигунів до них, крім земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти соціального, торговельного, сільськогосподарського призначення та непромислового будівництва.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року №3-рп/2003).
Згідно з пунктом 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v.» від 27.09.2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Відповідно до частин першої, другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За наведених обставин у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у заявлений позивачем спосіб захисту, що на переконання суду, повністю призведе до відновлення його порушених прав та законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).
Позивач при зверненні до суду поніс судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 5266,90 грн, що документально підтверджується платіжною інструкцією № 224 від 17.07.2024 року.
Оскільки позовну заяву задоволено, сплачений судовий збір за подання позову до суду в сумі 5266,90 грн потрібно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача
Керуючись статтями 241-246, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 30.12.2024 року.

Суддя С.В. Ніколайчук