Справа № 400/10331/24
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2024-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2024 р. № 400/10331/24
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Біоносенко В. В. розглянув у порядку спрощеного провадження, без виклику сторін, з дотриманням вимог передбачених ст.263 КАС України адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, вул. Набережна Перемоги, 26,м. Дніпро,49094, вул. Богдана Хмельницького, 116А,м. Дніпро,49094 Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008,
провизнання протиправним та скасування рішення від 06.05.2024 №61 та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області від 06.05.2024 № 61; 2) зобов`язати Головне управління ПФУ в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, період роботи з 13.07.1978 по 15.09.1978 на Миколаївській швейній фабриці ім. Жданова, період роботи з 16.05.1979 по 01.06.1979 у міськагенстві "Союзпечать", період роботи з 16.08.1979 по 01.03.1980 року у Миколаївському об`єднанні індивідуального пошиву та ремонту одягу, період роботи з 01.03.1983 по 13.09.1983 року у Миколаївському міськпромкомбінаті, період роботи з 03.10.1983 по 01.02.1986 у Миколаївському облонкодиспансері, період роботи з 01.02.1986 по 25.12.1992 року у Миколаївській обласній лікарні, з 01.11.1995 по 01.02.1997 року у ЗАИ СК "Миколаїв"; 3) зобов`язати Головне управління ПФУ в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 29.04.2024 року та призначити, провести нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 30.04.2024 року.

В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала, що відповідач протиправно відмовив їй у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу, не зарахувавши періоди роботи з 13.07.1978 по 15.09.1978, з 16.05.1979 по 01.06.1979, з 16.08.1979 по 28.09.1981 (за виключенням періоду з 01.03.1980 по 28.09.1981), з 14.12.1982 по 13.09.1983 (за виключенням періоду з 14.12.1982 по 28.02.1983), з 03.10.1983 по 01.02.1986, з 01.02.1986 по 25.12.1992 (за виключенням з 19.11.1986 по 18.11.1989), з 01.11.1995 по 01.02.1997 згідно записів у трудовій книжки НОМЕР_1 від 13.07.1978, спираючись на те, що на титульному аркуші дата народження дописана іншим кольором чорнила. Відповідачем не враховано, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. На переконання позивачки, необґрунтоване неврахування зазначених періодів її роботи до страхового стажу суперечить нормам пенсійного законодавства та порушує її право на належний соціальний захист.

Відповідач: Головне управління ПФУ у Миколаївській області, позов не визнав, надав відзив, в якому обгрунтував свою позицію тим, що позивачу правомірно відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу. До страхового стажу позивача не враховано період роботи з 13.07.1978 по 15.09.1978, з 16.05.1979 по 01.06.1979, з 16.08.1979 по 01.03.1980, з 01.03.1983 по 13.09.1983, з 03.10.1983 по 01.02.1986, з01.02.1986 по 25.12.1992, з 01.11.1995 по 01.02.1997 року, оскільки дата народження на титульному аркуші дописана іншим кольором чорнила, чим порушено Інструкцію №58.

Відповідач - Головне управління ПФУ в Дніпропетровській, повідомлений належним чином про розгляд справи, своїм правом не скористався, відзиву на позов не надав, свою позицію щодо позовних вимог не висловив.

Суд розглянув справу 27.12.2024 відповідно до вимог ст. 263 КАС України, без проведення судового засідання, в порядку спрощеного позовного провадження.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 29.04.2024 звернулась до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058- IV (далі- Закон №1058).

Рішенням Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області №61 від 06.05.2024 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. При цьому, до страхового стажу позивачки не було враховано періоди роботи згідно записів у трудовій книжки НОМЕР_1 від 13.07.1978, оскільки дата народження на титульному аркуші дописана іншим кольором чорнила, чим порушено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок.

Не погоджуючись з цим, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України визначені Законом України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (надалі - Закон № 1788) та Законом України від 09.07.2003 року № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон № 1058).

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що саме трудова книжка працівника є основним документом, що підтверджує його стаж роботи.

Судом встановлено, що у трудовій книжці позивачки НОМЕР_1 від 13.07.1978 містяться записи: №2 від 13.07.1978 та № 3 від 15.09.1978 про період роботи позивачки на Миколаївській швейній фабриці ім. Жданова; №4 від 16.05.1979 та № 5 від 01.06.1979 про період роботи позивачки у міськагенстві "Союзпечать"; № 6 від 16.08.1979 та №7 від 28.09.1981 про період роботи позивачки у Миколаївському об`єднанні індивідуального пошиву та ремонту одягу; № 10 від 14.12.1982 та № 11 від 13.09.1983 про період роботи у Миколаївському міськпромкомбінаті; № 12 від 12.10.1983 по №14 від 01.02.1986 про період роботи позивачки у Миколаївському облонкодиспансері; № 15 від 01.02.1986 по № 17 від 25.12.1992 про період роботи позивачки у Миколаївській обласній лікарні; № 18 від 01.11.1995 та № 19 від 01.02.1997 про період роботи позивачки у ЗАИ СК "Миколаїв".

При розгляді звернення позивачки за призначенням пенсії, Головним управлінням ПФУ в Дніпропетровській області не були зараховані вказані періоди, за виключенням періодів догляду за дитиною до 3 років з 01.03.19980 по 28.02.1983 та з 19.11.1986 по 18.11.1989, оскільки дата народження на титульному аркуші дописана іншим кольором чорнила, спираючись на порушення Інструкції №58.

Разом з цим, суд зазначає, що неповне заповнення трудової книжки та записів у ній не спростовує факту трудової діяльності позивачки у наведений вище період, а лише є неповним заповненням трудової книжки підприємством.

Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 в справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Європейський суд з прав людини у справі "Рисовський проти України" (заява №29979/04, рішення від 20.10.2011 року) підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці або довідках. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Аналогічна правова позиція підтримана Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17.

З наведеного випливає, що на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань про зарахування стажу) за недоліки оформлення трудової книжки, якщо недоліки допущені із вини адміністрації підприємства.

За таких обставин, позивачці протиправно не враховано до страхового стажу період її роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 13.07.1978 з 13.07.1978 по 15.09.1978, з 16.05.1979 по 01.06.1979, з 16.08.1979 по 01.03.1980, з 01.03.1983 по 13.09.1983, з 03.10.1983 по 01.02.1986, з 01.02.1986 по 15.11.1986, з 19.11.1989 по 25.12.1992, з 01.11.1995 по 01.02.1997.

В цій частині позов належить задовольнити.

Щодо призначення пенсії, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року

Частиною 2 ст. 26 Закону №1058 передбачено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року;

Як вбачається з матеріалів справи, на момент звернення позивачці виповнилось 63 роки, страховий стаж, з урахуванням висновків суду по цій справі - 21 рік 10 місяців 6 днів, що є достатнім для призначення пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону 1058.

Отже, позов в цій частині також підлягає задоволенню.

При цьому, задовольняючи позовні вимоги повністю, суд використовуючи повноваження передбачені ч.2 ст.9 КАС України, самостійно визначає формулювання резолютивної частини судового рішення, з метою її більш ефективного виконання та надання повного захисту правам позивача.

Зважаючи на зареєстроване місце проживання позивачки у Миколаївській області, та враховуючи п. 4.10 Порядку №22-1, суд вважає доцільним зобов`язати здійснити перерахунок стажу та призначити пенсію за віком ОСОБА_1 Головне управління ПФУ в Миколаївській області.

Сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 1211,20 грн підлягає відшкодуванню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_2 ) до Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26,м. Дніпро,497) Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,549) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 61 від 06.05.2024 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна,1, Миколаїв, 54008, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) період роботи з 13.07.1978 по 15.09.1978, з 16.05.1979 по 01.06.1979, з 16.08.1979 по 01.03.1980, з 01.03.1983 по 13.09.1983, з 03.10.1983 по 01.02.1986, з 01.02.1986 по 15.11.1986, з 19.11.1989 по 25.12.1992, з 01.11.1995 по 01.02.1997 та призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) пенсію за віком відповідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 30.04.2024 року.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26,м. Дніпро,497) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять грн двадцять коп) гривень.

5. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко

Рішення складено в повному обсязі 27.12.2024