Справа № 448/1411/24
Суддя: Гіряк С. І.
Дата ухвалення: 2024-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 448/1411/24
Провадження № 2-а/448/21/24
Р І Ш Е Н Н Я
27.12.2024 місто Мостиська
Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючої судді - Гіряк С.І.,
за участю секретаря судового засідання Семен І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мостиська адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції та Департаменту патрульної поліції, третя особа: інспектор 1 взводу 2 роти 4 батальйону, старший лейтенант поліції Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Сало Юрій Володимирович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
учасники справи- не з`явилися,
негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
1. 02.08.2024 ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції та Департаменту патрульної поліції, третя особа: інспектор 1 взводу 2 роти 4 батальйону, старший лейтенант поліції Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Сало Юрій Володимирович, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2644756 від 20.07.2024 винесену про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 20 400 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП , закрити справу про адміністративне правопорушення та стягнути з відповідачів судові витрати.
Позивач вважає дану постанову незаконною та не згоден з такою. Стверджує, що постанова щодо притягнення його до відповідальності винесена інспектором без його участі та присутності, без підготовки до розгляду справи та дослідження доказів, не були вирішені клопотання, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Постанова не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, відповідачем не виконано обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення.
Зазначає, що правила дорожнього руху не порушував та 20.07.2024 не керував транспортним засобом, у вказаний в постанові час перебував вдома, а автомобіль позичив у користування гр. ОСОБА_2 , а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП.
Окрім цього зазначив, що 17.06.2024 постановою Городоцького районного суду Львівської області його дійсно було визнано винним у вчиненні адмінправопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та було позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік. Зазначає, що сама постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення. Працівник поліції виніс вказану постанову всупереч вимогам закону та не відповідає вимогам. Посилаючись на принцип презумпції невинуватості просить її скасувати, а провадження по справі закрити.
3. 24.09.2024 представник відповідача скерував до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю у зв`язку з безпідставністю такого. У відзиві вказує на те, що з позовними вимогами не погоджуються, а твердження позивача вважають спрямованими на уникнення адміністративної відповідальності. Щодо законності винесення постанови про адміністративне правопорушення, вказує, що інспектор виконував обов`язок покладений на поліцейського ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію». Звертає увагу, що постановою Городоцького районного суду Львівської області від 05.06.2024 позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та було позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік, дана постанова набрала законної сили 17.06.2024. Також, вказує, що позивач є особою, яка здійснювала керування транспортним засобом, будучи позбавлений права керування транспортними засобами строком на 1 рік, що в загальному не відповідає загальноприйнятим нормам поведінки та здійснене без поваги до правил суспільного співжиття, тому поліцейський УПП у Львівській області ДПП мав всі законні підстави для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про і адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі. Постанова у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством.
Зазначає, що старший лейтенант поліції Сало Ю.В. відповідно до ст.279 КУпАП повідомив позивача про початок розгляду справи за порушення п.2.1 «а» Правил дорожнього руху, ознайомив його зі статтею 68 Коституції України, статтею 268 КУпАП, повідомив позивачу його права та обов`язки, відповідно до вимог статей 287, 289, 307 КУпАП, роз`яснив строки й порядок виконання постанови про накладення штрафу оскарження постанови. Провівши розгляд справи, керуючись вимогами ст..283 КУпАП, виніс оскаржувану постанову серії ЕНА №2644756 від 20.07.2024 відносно позивача за ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Що стосується доказів вчинення Позивачем інкримінованого правопорушення вказує, що згідно з Наказом МВС №1026 - строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових/транспортних засобах, БпЛА становить 30 діб. З огляду на те, що адміністративне правопорушення було вчинене та зафіксоване на відеозаписі 20.07.2024 р., відповідно до положення, вказаного вище, термін зберігання відеозапису вичерпався. А отже, надати даний відеозапис як доказ до суду, можливості немає
Щодо невнесення відомостей про технічний засіб, за допомогою якого здійснюється фото та відеозапис в графу 7 оскаржуваної постанови, повідомляє, що поліцейський не мав такого обов`язку, адже такі відомості зазначаються у постанові, що виносить у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі.
Вказує, що позивачем не подано суду жодного належного допустимого доказу невинуватості позивача, у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, можемо стверджувати, що підстав для скасування Постанови, а вимоги Позивача не обґрунтовані задоволенню не підлягають.
Відтак, вказує, що постанова у справі про адміністративне правопорушення складена: відповідності до вимог ст.283 КУпАП із відображенням усіх необхідних відомостей також форми та бланку, визначених Інструкцією №1395 від 07 листопада 2015.
4. 02.10.2024 представник позивача адвокат Борисенко В.В. подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якому вважає викладені твердження у відзиві на адміністративний позов, надуманими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, а свої позовні вимоги повністю обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, з огляду на наступне.
Зазначає, що відповідач у відзиві вказує, що старший лейтенант поліції Сало Ю.В. повідомив позивача про початок розгляду справи, ознайомив зі cт. 63 Конституції України, ст.. 267 КУпАП, повідомив позивачу його права та обов`язки, відповідно до вимог cm. 287,289,307,308 КУпАП, роз`яснив строки і порядок виконання постанови про накладення штрафу та оскарження постанови. Провівши розгляд справи, керуючись вимогами cт. 283 КУпАП виніс оскаржувану постанову серії ЕНА №2644756 від 20.07.2024року відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.126 КУПАП, однак не надав суду жодних доказів на підтвердження вказаного. Звертає увагу, що фактично, розгляд справи відбувся на дорозі, взагалі без участі та присутності ОСОБА_1 , унеможливив виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування усіх обставин відповідної справи, будь- якої підготовки до розгляду справи не було, як і не були дослідженні докази, не були вирішені клопотання, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, тощо.
Щодо посилань відповідача на відсутність відеозапису по факту події, у зв`язку з закінченням терміну зберігання, вказує, що відповідач отримав примірник адміністративного позову з додатками ще до часу вичерпання граничного терміну зберігання відеозапису, про що сам зазначив у відзиві на позов. Вказує, що з оскаржуваної постанови вбачається, то така не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення і у такій не зазначено жодних доказів, на підставі яких було зроблено висновок про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, в тому числі письмових пояснень свідків або ж фото і відеозаписів, зокрема в графі оскаржуваної постанови «до постанови додаються» відсутні будь-які відомості про докази, які додаються на обґрунтування винесеної постанови.
Щодо посилань відповідача на те, що позивачем не подано суду жодного належного і допустимого доказу його невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП, вказує, що згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Факт порушення ПДР має бути належним чином задокументованим та доведеним належними і допустимими доказами. Вважає, що відповідачем-2 не виконано обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення, визначеного ч. 2 ст. 77 КАС України, а також не надано належних та допустимих доказів порушення позивачем у справі, п. 2.1.а ПДР України. У зв`язку з вищенаведеним, просить скасувати оскаржувану постанову, а провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи
5. У судове засідання 27.12.2024 позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Борисенко В.В. не з`явилися. Представник позивача адвокат Борисенко В.В. подав заяву, в якій просить позов розглянути без їх участі, вказавши, що позовні вимоги підтримують повністю, просить їх задовольнити.
В судовому засіданні 15.11.2024 позивач ОСОБА_1 пояснив, що він дійсно згідно постанови Городоцького районного суду Львівської області від 17.06.2024 є позбавлений прав керування транспортними засобами, з того часу автомобілем жодного разу не керував. 20.07.2024 його товариш ОСОБА_2 попросив у нього транспортний засіб, знаючи, що позивач і так ним не користується. Зазначив, що саме ОСОБА_2 керував транспортним засобом та порушив ПДР. Даний факт мав би бути зафіксований на відеофіксації поліцейських, тому просив витребувати у поліцейських диск із відеофіксацією події, проте поліцейські такого диску не надали, що свідчить про порушення вимог закону і підтверджує той фак, що він не був водієм даного автомобіля. Постанову відносно нього було винесено всупереч вимогам закону з незрозумілих йому причин, оскільки автомобілем керував його товари, який мав намір звернутися до працівників поліції із скаргою, проте його мобілізували і на даний час проходить військову службу.
6. Представник відповідача-1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення та надісланням листів на електронну адресу відповідачів.
7. Представник відповідача-2 в судове засідання не з`явився, в поданому відзиві на позовну заяву, представник відповідача просить провести розгляд справи без його участі.
8. Третя особа - старший лейтенант поліції Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Сало Юрій Володимирович в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення та листом від 20.12.2024. Про причин неявки не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності чи про відкладення розгляду не подав.
Неявка сторін перешкоджає розгляду справи відповідно до положень статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС).
10. 24.09.2024 представник відповідача 2 подав відзив на позов, суд розглядає справу за наявними у справі письмовими доказами.
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі
11. Ухвалою суду від 12.08.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.
12. Ухвалою суду від 16.09.2024 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі, проводити розгляд справи з врахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій, бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.
13. Згідно ухвали суду від 27.09.2024 суд постановив витребувати в Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції матеріали фотофіксації, відеофіксації, на підставі яких відносно ОСОБА_1 була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2644756 від 20.07.2024.
14. Судом на підставі частини четвертої статті 229 КАС, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ІV. Обставини встановлені Судом
16. Виходячи із змісту оскаржуваної постанови, особою, яка її винесла, було встановлено, що ОСОБА_1 , 20.07.2024 о 13 год. 30 хв. у м. Судова Вишня, вул. Шкільна, 1, Яворівського району, Львівської області, керуючи транспортним засобом марки «Peugeot Partner» д.н.з. НОМЕР_1 , після зупинки на вимогу поліцейського не ввімкнув світлову аварійну сигналізацію, а також керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п.2.1.а ПДР України.
17. В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що є товаришем ОСОБА_1 , в якого 20.07.2024 попросив автомобіль для власник потреб, оскільки часто брав у нього автомобіль і йому відомо, що ОСОБА_1 автомобілем не їздить. Коли їхав автомобілем, то порушив ПДР за ним почали їхати працівники поліції, від яких він відірвався, доїхавши до стадіону в м. Судова Вишня, залишив автомобіль і вийшов з нього. З невідомих причин, постанову за порушення ПДР поліцейські склали на позивача ОСОБА_1 , відеофіксації події не відбувалося,. Зазначив, що мав намір звернутися до відділення поліції, щоб з`ясувати обставини справи наступного дня, проте 02.08.2024 вже був мобілізований у склад ЗС України і не встиг. Зазначив, що саме він керував транспортним засобом «Пежо» р.н. НОМЕР_1 в м.Судова Вишня 20.07.2024 о 13.30 год.
V. Застосоване Судом законодавство та висновки Суду
18. Спірні правовідносини регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 №1306.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
19. Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
20. Статтею 14 Закону № 3353 встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
21. Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
22. За приписами п. 2.1 ПДР України Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі a) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
23. Ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
24. Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
25. Таким чином, висновки про наявність чи відсутність в діях позивача, адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи та доказів.
26. Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
27. Предметом судового дослідження у спірних правовідносинах є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.
28. Суд, надаючи оцінку діям інспектора, виходить з того, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.
29. У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.
30. При цьому Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.
31. Тобто, після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні, допустимі, достовірні та достатні докази такого правопорушення, чого в даному випадку не було дотримано.
32. У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
33. Частиною 1 ст. 77 КАС України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому за змістом частиною 2 указаної статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує.
34. Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).
35. Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.
36. При цьому, ст. 62 Конституції України регламентує, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
37. Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі Кобець проти України (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі Авшар проти Туреччини (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
38. Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.
39. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
40. Відповідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
41. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
42. Заперечуючи свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, позивач та його представник покликаються на те, що ОСОБА_1 правила дорожнього руху не порушував та 20.07.2024 не керував транспортним засобом, у вказаний в постанові час перебував вдома, а автомобіль позичив у користування гр. ОСОБА_2 , постанова винесена інспектором без його участі та присутності, без підготовки до розгляду справи та дослідження доказів, не були вирішені клопотання, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, а також вина ОСОБА_1 не була жодним чином підтверджена, відсутні належні та допустимі докази, зокрема відеофіксація події, що свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.
43. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
44. Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
45. Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
46. З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
47. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
48. Згідно із ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення; технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Також повинна містити найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
49. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.
50. В даній справі, під час винесення постанови про адміністративне правопорушення, коли позивачем оспорювалося допущене порушення та адміністративне стягнення, що на нього накладалося, уповноважена посадова особа органу поліції була зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП.
51. Також у спірній постанові не зазначено про обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, у такій відсутні будь-які відомості про докази, які додаються на обґрунтування винесеної постанови.
52. Всупереч встановленому КАС обов`язку доказування, відповідачі не надали суду жодних доказів на підтвердження правомірності їх дій при розгляді справи про адміністративне правопорушення та доказів, які б підтвердили вказані в постанові обставини та спростовували твердження позивача.
53. Саме по собі описання в оскаржуваній постанові складу адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, передуванню якому і є фіксування цього правопорушення.
54. Отже, в порушення вимог ч.2 ст.71 КАС України відповідач обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності не виконав.
56. Суд приходить до переконання, що за обставинами справи постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не може бути визнана належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою вона не є самостійним беззаперечним доказом, являє собою рішення про притягнення до адміністративної відповідальності і обставини викладені в ній повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у Суду
57. Відповідно до частини другої статті 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
58. Суд звертає увагу на те, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.
59. На можливість застосування принципу презумпції невинуватості у справах про адміністративні правопорушення звернув увагу Конституційний Суд України в рішенні від 22.12.2010 № 23-рп/2010 «справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» (пункт 4).
60. Тому в силу дії вказаного конституційного принципу всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
61. Позивач посилається, що автомобілем керував ОСОБА_2 , а свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердив вказану обставину, постанова винесена інспектором без присутності позивача, без підготовки до розгляду справи та дослідження доказів, відсутні належні та допустимі докази, зокрема відеофіксація події, на вимогу ухвали суду, такі докази відповідачем надані не були.
Дослідивши матеріали справи, встановлені обставини не дають змоги Суду однозначно оцінити дії ОСОБА_1 як такі, що містять склад адміністративного правопорушення, яке кваліфіковано за ч.4 ст.126 КУпАП.
62. Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.
63. Статтею 286 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
64. Таким чином, на підставі викладеного, Суд приходить до висновку, що вказана постанова підлягає скасуванню, а позовні вимоги до повного задоволення.
VІ. Судові витрати
65. Згідно із статтею 132 КАС судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
66. За змістом частини першої статті 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
67. Так, згідно квитанції від 02.08.2024 позивачем було сплачено 605 грн. 60 коп. судового збору, який підлягає стягненню в його користь.
З цих підстав, керуючись статтями 1-3, 77, 139, 241-246, 268-271, 286 Кодексу адміністративного судочинства, Суд,
1. Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції та Департаменту патрульної поліції, третя особа: інспектор 1 взводу 2 роти 4 батальйону, старший лейтенант поліції Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Сало Юрій Володимирович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.
2. Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2644756 від 20 липня 2024, винесену за ч.4 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 .
3. Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 закрити.
4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 605 грн. (шістсот п`ять гривень) 60 копійок в рахунок повернення судового збору.
5. Копію рішення невідкладно надіслати учасникам справи, оскільки вони не були присутні під час його проголошення.
6. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.
7. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення виготовлене та підписане у нарадчій кімнаті 27.12.2024.

Відомості про сторін справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач 1: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Перфецького, 19, м. Львів, 79053, .

Відповідач 2: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Ф. Ернста 3, м. Київ, індекс 03048, .

Третя особа: інспектор 1 взводу 2 роти 4 батальйону, старший лейтенант поліції Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Сало Юрій Володимирович (службова адреса: вул. Перфецького, 19, м. Львів, 79053).

Суддя Світлана ГІРЯК