Справа № 548/1253/24
Суддя: Коновод О. В.
Дата ухвалення: 2024-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 548/1253/24
Провадження № 2-а/548/6/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.12.2024 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області у складі

судді Коновод О.В.

за участі секретаря судового засідання Манжос Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хорол справу за позовом ОСОБА_1 до командира 2 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області старшого лейтенанат поліції Сальника Максима Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 15.05.2024 року серія ЕНА № 2156601

ВСТАНОВИВ:

Процесуальні дії по справі.

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Хорольського районного суду Полтавської області за змістом якого просить:

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режим, Серія ЕНА № 2156601 від 15.05.2024 року, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400,00 грн.

Ухвалою суду від 28.05.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 15 травня 2024 року командиром 2 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області старшим лейтенантом поліції Сальником Максимом Олександровичем (далі Відповідач) відносно нього ОСОБА_1 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ЕНА № 2156601 від 15.04.2024 року (далі-Постанова).

З вказаної постанови вбачається, що 15.05.2024 року о 18:23:01 години в м.Суми по вулиці Степана Бандери (Баумана), 20 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, буксирував напівпричіп SCHMIIZ нз НОМЕР_1 , порушивши вимогу дорожнього знаку 3.3, при перевірці документів встановлено, що не мав посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії СЕ, що зафіксовано на відео реєстратор Xiaomi Yi CAR DVR 1760, чим порушив п.2.1.а ПДР керування транспортним засобом особою, яка не має права керування транспортним засобом особою, яка не мала права керування таким ТЗ, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП та на підставі даної норми на мене накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова не відповідає дійсності, ґрунтується на припущеннях, неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт моїх неправомірних дій керування транспортним засобом особою, яка не має права керування транспортним засобом відповідної категорії, а отже не підтверджує наявність адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Так, 15.05.2024 року о 18:23:01 години в м.Суми по вулиці Степана Бандери (Баумана), 20 позивач, ОСОБА_1 , дійсно керував транспортним засобом марки RENAULT MAGNUM 440 НОМЕР_2 з напівпричіпом SCHMIIZ нз НОМЕР_1 та був зупинений працівниками патрульної поліції. На вимогу інспектора поліції надати відповідні документи на підтвердження права керування відповідним транспортним засобом, мною було надано посвідчення водія НОМЕР_3 видане МРЕО Семенівка від 05.04.1991року, у якому зазначено право на керування мною транспортними засобами категорій «А», «В», «С», «D», «Е». Факт надання мною відповідного посвідчення водія підтверджується текстом самої постанови у якій зазначено його серію та номер - АВП 40 3734.

Однак, після перевірки даних водія через службовий планшет за базою «Армор» поліцейським було вказано, що згідно даних, які маються у вказаній базі, у позивача відсутня відкрита категорія «Е» на керування відповідним транспортним засобом, а тому він вважає, що у нього відсутнє посвідчення водія на право керування транспортним засобом з напівпричепом SCHMIIZнз НОМЕР_1 , для керування яким необхідна категорія «Е» і позивач підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП.

У зв`язку з чим, командиром 2 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області старшим лейтенантом поліції Сальником Максимом Олександровичем відносно нього була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ЕНА № 2156601 від 15.05.2024 року.

Позивач вважає, що він не скоював вказаного адміністративного правопорушення, а саме, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки він пред`явив працівникам поліції посвідчення водія НОМЕР_3 , видане МРЕО Семенівка від 05.04.1991року, якому зазначено право на керування транспортними засобами категорій «А», «В», «С», «D», «Е», у якому зазначено право на керування ОСОБА_1 транспортними засобами категорій «А», «В», «С», «D», «Е» (копія додається).

Наявність у позивача права на керування транспортними засобами категорії «Е» повністю доводиться копією свідоцтва №000168, виданого Хорольським радгосп технікумом.

Натомість, відповідачем невірно кваліфіковано його дії та помилково притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 не з"явився, але подав заяву про розгляд спарви у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з"явився, але подав до суду відзив, в якому прохав відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст.205, ч. 3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши в судовому засіданні письмові докази та врахувавши доводи сторін, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Нормативне обґрунтування.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність .

Згідно ч.2 ст. 126 КУпАП Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 2.1 «а» розділу 2 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та, у відповідності до п.2.4 ПДР, на вимогу працівника поліції повинен пред`явити для перевірки зазначені документи. Такий же обов`язок для водія встановлює ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух».

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно із законодавством України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія відповідної категорії.

Аналогічна позиція вказана в постанові Верховного Суду від 21.12.2018 №175/1224/16-а (2-а/175/24/16),постанові Верховного Суду від 21.11.2018 №465/6677/16-а та постанові Верховного Суду від 25.09.2019 №127/19283/17.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Судом встановлено, що командиром 2 взводу 3 роти 1 батальйону правління патрульної поліції в Сумській області старшим лейтенантом поліції Сальником Максимом Олександровичем оскаржувана постанова, винесена на підставі припущень, без вказівки на будь-який доказ факту керування позивачем транспортним засобом, яким позивач начебто не мав права керувати, без жодної аргументації прийнятого рішення, а тому останнім допущено формалізм та неправильність застосування норм права.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності(ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП).

Згідно ст. ст. 245, 252 КУпАП України завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення і обов`язком органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом. Оцінка доказів, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, також має ґрунтуватися на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, на підставі закону.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 N 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно до змісту вказаної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ЕНА № 2156601 від 15.05.2024 року, водій ОСОБА_1 , при перевірці документів не мав відповідної категорії «Е» в посвідченні водія. Позивачем було надано посвідчення водія НОМЕР_3 , у якому зазначено його право на керування транспортним засобом відповідної категорії, однак вказаний доказ не був сприйнятий поліцейським. Натомість, як належний доказ ним була сприйнята інформація в базі даних.

Підстав для складання постанови у працівників поліції не було, оскільки позивач не порушував п.2.1а ПДР, так як адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП настає у випадку керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, тому обґрунтовано встановлено, що подія і склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП відсутні.

Необхідно наголосити, що відповідно до ст. 31 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Серед іншого необхідно вказати, що п. 3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 № 100 встановлює, що після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Однак, єдиним доказом у рамках розгляду даної справи є сама постанова по справі про адміністративне правопорушення, жодного доказу на підтвердження факту керування траснпортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, при чому посилаючись на посвідчення водія, у якому зазначені відповідні категорії для керування транспортними засобами немає.

Разом з цим, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

За таких обставин, враховуючи, що згідно статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вважаю, що моя вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП недоведена належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим прохаю суд скасувати оскаржувану мною постанову.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАСУ у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За правилами ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Поряд із цим, згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог ст. 289 КУпАП України скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.

Наведеним вище нормам статті 289 КУпАП кореспондують положення підпункту 1 частини першої статті 20 КАС України щодо предметної юрисдикції адміністративних справ, а також статті 286 КАС України, що встановлюють особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Пунктом 3 частини 3 статті 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, за відсутності доказів на підтвердження факту порушення позивачем ПДР України, не грунтуються на законі та відповідно в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Керуючись ст. 293 КУпАП, ст.ст. 6-9, 20, 77, 78, 243-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до командира 2 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області старшого лейтенанат поліції Сальника Максима Олександровича (адреса знаходження: вул. Білопільський Шлях,18/1 м. Суми ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 15.05.2024 року серія ЕНА № 2156601 - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режим, Серія ЕНА № 2156601 від 15.05.2024 року, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400,00 грн.

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Сумській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 605, 60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного тексту рішення суду: 25.12.2024 р.

Суддя: О.В. Коновод