Справа № 340/5694/24
Суддя: С.В. ДЕГТЯРЬОВА
Дата ухвалення: 2024-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/5694/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дегтярьової С.В., розглянув у порядку спрощеного провадження (письмового провадження) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

Представник позивача звернулася до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті додаткових виплат ОСОБА_1 за період часу з 04.09.2022 по 09.09.2022 перебування на стаціонарному лікуванні, з 10.07.2023 по 30.08.2023 внаслідок продовження лікування поранення пов`язаного з захистом Батьківщини, з 22.09.2023 по 22.12.2023 (день виключення з особового складу військової частини НОМЕР_2 ) внаслідок лікування поранення пов`язаного з захистом Батьківщини у стаціонарному відділенні закладу охорони здоров`я;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплатити додаткові виплати в повному обсязі ОСОБА_1 за період часу з 04.09.2022 по 09.09.2022 перебування на стаціонарному лікуванні, з 10.07.2023 по 30.08.2023 внаслідок продовження лікування поранення пов`язаного з захистом Батьківщини, з 22.09.2023 по 22.12.2023 (день виключення з особового складу військової частини НОМЕР_2 ) внаслідок лікування поранення пов`язаного з захистом Батьківщини у стаціонарному відділенні закладу охорони здоров`я.

Позов мотивовано тим, що 03.07.2022 р. під час виконання бойового завдання ОСОБА_1 отримав поранення. Внаслідок чого проходив лікування з 02.08.2022 по 12.08.2022 р.

В подальшому 04.09.2022 р. під час виконання бойового завдання ОСОБА_1 під час авіаудару знову отримав поранення. Внаслідок чого проходив лікування з 04.09.2022 р. по 09.09.2022 р.

Позивач стверджує, що внаслідок отриманих раніше поранень відбулось погіршення стану здоров`я. 10.07.2023 р. він був доставлений до ГІВ м. Миколаїв, де перебував на лікуванні до 20.07.2023 р.

Відповідно до рішення ВЛК в/ч НОМЕР_4 №2678 від 08.09.2023 р. поранення отримане 04.09.2022 р. пов`язане з захистом Батьківщини. 02.10.2023 р. на підставі висновку МСЕК визнаний інвалідом ІІ групи внаслідок захисту Батьківщини. 16.01.2024 р. на підставі свідоцтва про хворобу №10 позивач визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

22.12.2023 р. позивач виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та переміщений до військової частини НОМЕР_5 .

Позивач стверджує, що відповідач, всупереч вимог законодавства України, за період перебуванням позивача на стаціонарному лікуванні, внаслідок травми, отриманої при захисті Батьківщини, не виплатив йому у належному розмірі додаткової винагороди. Невиплату військовою частиною НОМЕР_2 додаткової винагороди внаслідок поранення, отриманого при захисті Батьківщини, вважає протиправною та безпідставною.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.09.2024 р. відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.36-37).

07.10.2024 року військова частина НОМЕР_2 подала відзив на позов та вказала, що за період з 04.09.2022 р. по 09.09.2022 р. наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 05.10.2022 р. №374 позивачу нарахована та виплачена додаткова винагорода у розмірі 14000 грн.

Стосовно періоду з 10.07.2023 р. по 30.08.2023 р. відповідач вказує, що захворювання позивача в цьому періоді лікування не являється пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини: позивач лікував остеохондроз, яким він хворіє вже багато років.

Щодо періоду з 22.09.2023 по 22.12.2023 відповідач вказує, що позивач звернувся до медичного пункту підрозділу військової частини НОМЕР_2 із скаргами на головний біль та загальну слабкість, направленням від 18.09.2023 №349 позивача направлено на стаціонарне лікування у госпіталь до КНП «Обласної клінічної психіатричної лікарні» про що свідчить витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 22.09.2023 №265, попередній діагноз захворювання позивача, встановлений при направленні до лікувального закладу не пов`язаний із пораненням отриманим позивачем у 2022 році та із захистом Батьківщини.

Відповідач просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 та наказом командира військової частини НОМЕР_2 №356 від 22.12.2023 р. його виключено зі списків особового складу частини та всіх виді забезпечення (а.с.47).

Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №575 від 08.09.2022 старший солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 04 вересня 2022 одержав акубаротравму обох вух. Закрита черепно-мозкова травма. Під час виконання бойового завдання. Травмування, так, пов`язане із захистом Батьківщини (а.с.7).

У зв`язку з вищевказаною травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини, позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП "Миколаївська обласна клінічна лікарня" з 04.09.2022 р. по 09.09.2022 р., що підтверджується випискою із медичної карти позивача стаціонарного хворого №6567/904 (а.с.8зв.-9).

Представник позивача в позовній заяві зазначає, що внаслідок отриманих раніше поранень у позивача відбулося погіршення стану здоров`я, внаслідок чого 10.07.2023 р. доставлений до ГІВ м. Миколаїв де перебував на лікуванні до 20.07.2023 р., що підтверджується випискою із медичної карти позивача стаціонарного хворого №2540 (а.с.10).

З 20.07.2023 р. по 03.08.2023 р. у КНП "МОКГВВ" м. Миколаїв на стаціонарному лікуванні, що підтверджується випискою із медичної карти позивача стаціонарного хворого №2689 (а.с.11).

З 03.08.2023 р. по 30.08.2023 р. у КНП "Міська лікарня швидкої медичної допомоги" м. Миколаїв на стаціонарному лікуванні, що підтверджується випискою із медичної карти позивача амбулаторного (стаціонарного хворого) №5781/814 (а.с.12).

08.09.2023 року пройшов ВЛК за результатами якої, травма, отримана 04.09.2022 року - ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини (а.с.12зв.).

Представник позивача в позовній заяві зазначає, що 22.09.2023 р. позивач госпіталізований до КНП "Обласна клінічна психіатрична лікарня" внаслідок раніше отриманих поранень, де перебував до 18.03.2024 р., що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого №6923/23 (а.с.13).

Позивач зазначає, що під час перебування на стаціонарному лікуванні після отриманої 04.09.2022 року травми позивачу не в повному обсязі виплачувалась додаткова винагорода, збільшена до 100000 грн на місяць.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з положенням ч.4 ст.9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок №260).

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова №168 (далі Постанова №168).

Відповідно до Постанови №168, в редакції чинній на 18.10.2022 року, на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Відповідно до п.1 Постанови №168, в редакції чинній з 21 січня 2023 року установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні або у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії внаслідок такого поранення (контузії, травми, каліцтва).

Спірними є періоди:

- з 04.09.2022 по 09.09.2022 р.,

- з 10.07.2023 р. по 30.08.2023 р.,

- з 22.09.2023 р. по 22.12.2023 р.

Позивач вважає, що має право на отримання в цих періодах додаткову винагороду в розрахунку 100000,00 грн на місяць.

Що стосується нарахувань за період з 04.09.2022 по 09.09.2022 р., то матеріали справи містять витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 05.10.2022 року №374, згідно додатку №4 якого, ОСОБА_1 , який отримав поранення (контузії травми, каліцтва), наказано виплатити додаткову винагороду в розмірі 100000,00 грн (а.с.59). Позивачу за період з 04.09.2022 р. по 09.09.2022 р. виплачено додаткову винагороду в сумі 14000 грн (а.с.18).

Таким чином, позовні вимоги за період з 04.09.2022 по 09.09.2022 р. не підлягають задоволенню.

З приводу лікування в період з 10.07.2023 р. по 30.08.2023 р. суд зазначає наступне.

Відповідно до виписок із медичної картки та довідок позивач в цьому періоді перебував на лікуванні із діагнозом - остеохондроз поперекового відділу хребта L3-L5-S1, протрузії міжхребцевих дисків L1-L2-L3, спондильоз, спондилоартроз з помірним порушенням функції. Вертеброгенна радикулопатія L5-S1 праворуч зі стійким больовим синдромом, руховими та чутливими розладами з помірним порушенням функції.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 08.09.2023 року №2666, дані захворювання не є тяжкими та не пов`язані із захистом Батьківщини, а тому правові підстави для виплати додаткової винагороди збільшеної до 100000,00 грн відсутні.

З приводу лікування з 22.09.2023 р. по 22.12.2023 р. суд вказує наступне.

Відповідно до направлення військової частини НОМЕР_2 №349 від 18.09.2023 року. ОСОБА_1 направлено на стаціонарне лікування в неврологічне відділення з діагнозом - стан після травматичної енцефалопатії епілептичного синдрому зі стійким антено-вегетативним та цефалгічним синдромом (а.с.63).

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 22.09.2023 року №265 позивача знято із котлового забезпечення в зв`язку з відбуттям на стаціонарне лікування (а.с.63зв).

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного стаціонарного хворого, позивач перебував на стаціонарному лікуванні в психіатричній лікарні, зокрема, з діагнозом -наслідки вибухової травми (04.09.2022) ЗЧМТ у вигляді стійкого астено-вегетативного та цефалгічного синдромів з незначним порушенням функції, акубаротравми у вигляді правобічної сенсоневральної глухоти, лівобічної сенсоневральної туговухості II ст. зі сприйняттям шепітної мови на праве вухо 0м. на ліве вухо 2м розмовної мови на праве вухо 0м. на ліве вухо 5м. Згідно наказу МОЗ України №370 п. 3.3 від 04.07.2007 року ступінь тяжкості травми-важкий. Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини (а.с.13).

Перебуваючи на лікуванні позивач пройшов ВЛК 16.01.2024 року. На підставі статті 17 "А" графи ІІ Розкладу хвороб - непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку (а.с.13-14).

Як встановлено судом, додаткова винагорода, збільшена до 100000,00 грн, позивачеві за період перебування на стаціонарному лікуванні з 22.09.2023 р. по 22.12.2023 р. не виплачувалась. Натомість, з огляду на те, що вказана травма, пов`язана із захистом Батьківщини та є тяжкою в розумінні Постанови №168, позивачеві належить до виплати така додаткова винагорода за період перебування на стаціонарному лікуванні до дня виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 .

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частина 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з часина 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, позовні вимоги належить задовольнити частково.

Судові витрати у справі не понесені.

Керуючись ст.ст.132, 134, 139, 243-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" збільшеної до 100000,00 грн. за період з 22.09.2023 по 22.12.2023.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 у нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" збільшену до 100000,00 грн. за період з 22.09.2023 по 22.12.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду С.В. ДЕГТЯРЬОВА