Справа № 200/7018/24
Суддя: Ушенко С.В.
Дата ухвалення: 2024-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2024 року Справа№200/7018/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Ушенка С.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (; юридична адреса: 73036, м. Херсон, вул. Валентини Крицак, 6) про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому, просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 10.09.2024 №83 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 12.07.1991 по 26.02.1997 згідно довідки від 13.08.2024 №14-36/165, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Міська Лікарня №3»;

- зобов`язати зарахувати до пільгового стажу періоди роботи з 04.05.2005 по 06.08.2024 згідно довідки від 06.08.2024 №01-16/78 Міністерства охорони здоров`я Комунального некомерційного підприємства «Психіатрична лікарня м. Краматорська»;

- зобов`язати призначити з 02.09.2024 пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням п. 3 резолютивної частини Рішення Конституційного суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 (справа №1-5/2018(746/15).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 02 вересня 2024 року звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 з 50 років. Разом із заявою було подано необхідні для призначення пенсії документи. За результатами розгляду її заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області було прийняте рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 50 років, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Згідно рішення відповідача до пільгового стажу не зараховано період роботи з 04.05.2005 по 06.08.2024, оскільки у довідці від 06.08.2024 №01-16/78 не вказано номер відділення, в якому працювала заявниця, та до страхового стажу не зараховано період роботи з 12.07.1991 по 26.02.1997 на посаді інструктора ЛФК, оскільки вищезазначений період роботи не підтверджений записами у трудовій книжці. Зазначено, з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, що питання щодо зарахування періоду роботи до страхового стажу на підставі довідки від 13.08.2024 №14-36/165 можливо за умови підтвердження відомостей первинними документами.

На думку позивача, надана довідка від 06.08.2024 №01-16/78, яка видана Комунальним некомерційним підприємством «Психіатрична лікарня м. Краматорська», щодо періоду роботи з 04.05.2005 по 06.08.2024 повністю відповідає вимогам п. 20 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637, що свідчить про те, що рішення відповідача про незарахування пільгового стажу згідно цієї довідки є неправомірним. Крім того, зазначила, що на законодавчому рівні передбачено надання довідок для підтвердження стажу роботи за відсутності записів у трудовій книжці, тому, відмовляючи у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 12.07.1991 по 26.02.1997 згідно довідки від 13.08.2024 №14-36/165, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Міська Лікарня №3», відповідач взагалі не враховував положення п. 3 вищезазначеного Порядку та безпідставно відмовив у зарахуванні страхового стажу згідно вказаної довідки.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В матеріалах справи наявний відзив Головного управління Пенсійного фонду України Херсонській області на позов, вмотивований тим, що 02.09.2024 ОСОБА_1 звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових. За принципом екстериторіальності заява від 02.09.2024 розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області. За результатами розгляду вищезазначеної заяви прийнято рішення від 10 вересня 2024 №83 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 на пільгових умовах відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з недосягненням 55-тирічного віку.

За результатом розгляду документів, доданих до заяви, до пільгового стажу позивача не зараховано період роботи з 04.05.2005 по 06.08.2024 (по теперішній час) на посаді сестри медичної процедурної та сестри медичної палатної (виконувала безпосереднє обслуговування психічно-хворих) у зв`язку з тим, що у наказах про атестацію робочих місць зазначені відділення лікарні, робота в яких надавала право на пільги, проте в довідці про підтвердження пільгового характеру роботи не зазначено номер відділення, в якому працювала заявниця (згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 04.05.2005 за записом №2 з 04.05.2005 прийнята на тимчасову роботу у відділення №2 процедурною медичною сестрою). Крім того, до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період роботи з 12.07.1991 по 26.02.1997 відповідно до довідки від 13.08.2024 №14-36/165, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Міська лікарня №3» Краматорської міської ради, на посаді інструктора ЛФК, оскільки вищезазначений період роботи не підтверджений записами трудової книжки.

Відповідач також зазначив, що надана до суду копія трудової книжки від 11.07.1991 НОМЕР_3 до заяви про призначення пенсії позивачем не надавалась, а тому відповідач був позбавлений можливості розгляду та можливого врахування спірного періоду до страхового стажу.

Таким чином, на думку відповідача, у зв`язку з недосягненням позивачем на дату звернення (02.09.2024) 55-тирічного віку та належного документального підтвердження пільгового стажу, що передбачено пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області рішенням від 10 вересня 2024 №83 правомірно відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2.

Справу розглянуто поза датою, визначеною в ухвалі суду від 18 жовтня 2024 року, з огляду на введення в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, воєнного стану з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який, наразі, триває.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , про що свідчить копія паспорту громадянина України серії НОМЕР_4 , наявна в матеріалах справи.

Відповідач в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Згідно запису в трудовій книжці НОМЕР_3 від 11.07.1991 позивач з 12.07.1991 по 26.02.1997 працювала у Краматорській міській лікарні №3 інструктором ЛФК.

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 від 04.05.2005 позивач у спірний період працювала:

04.05.2005 прийнята на тимчасову роботу у відділення №2 процедурною медичною сестрою у КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська»;

01.11.2005 переведена на постійну роботу процедурною медичною сестрою відділення №2;

01.07.2007 посада перейменована на сестра медична процедурна згідно Класифікатора професій ДК 003-95;

04.09.2019 КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська» перейменована на Комунальне некомерційне підприємство «Психіатрична лікарня м.Краматорська»;

01.04.2022 переведена тимчасово на посаду сестри медичної палатної.

Згідно копії довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої Міністерством охорони здоров`я Комунальним некомерційним підприємством «Психіатрична лікарня м.Краматорська» від 06.08.2024 №01-16/78, позивач працювала повний робочий день і у періоди:

з 04.05.2005 по 02.08.2016 виконувала безпосереднє обслуговування психічно-хворих за професією, посадою «сестра медична процедурна», що передбачено Списком №2, розділ XXIV «Охорона здоров`я та соціальна допомога» підрозділ «в» - у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних закладах (відділеннях), будинках дитини молодощі спеціалісти з медичною освітою, код КП 24в, підстава постанова КМУ від 16.01.2003 №36;

з 03.08.2016 по 31.03.2022 виконувала безпосереднє обслуговування психічно-хворих за професією, посадою «сестра медична процедурна», що передбачено Списком №2, розділ XXIV «Охорона здоров`я та соціальна допомога», підрозділ - Працівники, які безпосередньо обслуговують хворих: у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних закладах (відділеннях), будинках дитини молодощі спеціалісти з медичною освітою, підстава постанова КМУ від 24.06.2016 №461;

з 01.04.2022 по теперішній час виконувала безпосереднє обслуговування психічно-хворих, за професією, посадою «сестра медична палатна», що передбачено Списком №2, розділ XXIV «Охорона здоров`я та соціальна допомога», підрозділ - Працівники, які безпосередньо обслуговують хворих: у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних закладах (відділеннях), будинках дитини молодощі спеціалісти з медичною освітою, підстава постанова КМУ від 24.06.2016 №461.

Також зазначено, що стаж роботи позивача за період з 04.05.2005 по теперішній час становить 18 років 09 місяців 4 дні.

Довідка містить додаткові відомості щодо атестації робочих місць відповідно до наказів: №101 від 14.11.2000; №42-ос від 07.11.2005; №44-ос від 01.11.2010; №50-ос від 05.10.2005; №60-ос від 05.10.2020.

Відповідно до копії довідки від 13.08.2024 №14-36/165, виданої Міністерством охорони здоров`я Комунальним некомерційним підприємством «Міська лікарня №3» Краматорської міської ради, позивач працювала у Краматорській міській лікарні №1 міста Краматорськ:

12.07.1991 зарахована інструктором ЛФК/Наказ №42-к від 12.07.1991;

26.02.1997 звільнена з роботи, згідно ст. 38 КЗпП України/Наказ №13-к від 26.02.1997.

Довідка містить додаткові відомості:

Центральна міська лікарня м. Краматорськ, розпочала свою діяльність з 1968 року;

з 21.11.2001 у зв`язку з перереєстрацією Центральна міська лікарня перейменована в Комунальну медичну установу «Центральна міська лікарня», згідно рішення Міськвиконкому м. Краматорська від 21.11.2001 №543р.;

з 19.04.2002 КМУ «Центральна міська лікарня» реорганізована в Комунальну медичну установу «Міська лікарня №1», згідно рішення виконкому від 19.04.2002 №1- 4/15р.;

з 28.12.2018 КМУ «Міська лікарня №1» реорганізовано в Комунальне некомерційне підприємство «Міська лікарня №1» Краматорської міської ради, згідно рішення Краматорської міської ради №44/VII-533 від 17.10.2018;

з 01.10.2022 КНП «Міська лікарня №1» Краматорської міської ради реорганізовано шляхом його приєднання до КНП «Міська лікарня №3» Краматорської міської ради, згідно рішення Краматорської міської ради від 28.04.2021 №8/VIIІ-375.

02 вересня 2024 року позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, яка за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області.

За результатами розгляду заяви позивача ГУ ПФУ в Херсонській області прийнято рішення від 10.09.2024 №83 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю належного документального підтвердження пільгового стажу на дату звернення.

При цьому, на думку відповідача, за наданими документами та відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж позивача становить 25 років 10 місяців 7 днів.

Крім того, в рішенні зазначено, що до пільгового стажу не зараховано на підставі довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої Міністерством охорони здоров`я Комунальним некомерційним підприємством «Психіатрична лікарня м. Краматорська» від 06.08.2024 №01-16/78, період роботи з 04.05.2005 по 06.08.2024 (по теперішній час) на посаді сестри медичної процедурної та сестри медичної палатної (виконувала безпосереднє обслуговування психічно хворих), оскільки у вищезазначеній довідці не вказано номер відділення, в якому працювала заявниця (згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 04.05.2005 за записом №2 з 04.05.2005 прийнята на тимчасову роботу у відділення №2 процедурною медичною сестрою). Після проведення перевірки щодо відповідності первинним документам (службова записка ГУ ПФУ в Донецькій області №18205/02-16 від 05.09.2024) буде розглянуто питання щодо можливого зарахування зазначених періодів роботи до спеціального стажу при призначенні пенсії за новою заявою.

До страхового стажу не зараховано відповідно до довідки від 13.08.2024 №14-36/165, виданої Міністерством охорони здоров`я Комунальним некомерційним підприємством «Міська лікарня №3» Краматорської міської ради, період роботи з 12.07.1991 по 26.02.1997 на посаді інструктора ЛФК, оскільки вищезазначений період роботи не підтверджений записами трудової книжки. Питання щодо зарахування періоду роботи до страхового стажу на підставі Довідки №14-36/165 можливо за умови підтвердження відомостей первинними документами, постанова Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд враховує, що конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків і є однією з форм соціального захисту, чим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку зі збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки, визначені у Законі України «Про пенсійне забезпечення».

Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788 відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до п.п. 1.7, 1.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал або засобами порталу «Дія», днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі або засобами порталу «Дія» заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій, якщо інше не передбачено цим Порядком), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Пунктом 2.1 Порядку №22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за №785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року №8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення; 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення); 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи; 5) документи, які засвідчують особливий статус особи; 6) документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.3 розділу І цього Порядку).

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку №637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за списком №2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 №383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок). Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Під повним робочим днем слід вважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків (п. 2 Порядку №383).

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637.

Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року (який набрав чинності 21 серпня 1992 року) встановлено, що атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Згідно із зазначеним нормативним актом основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа.

Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: картка умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як встановлено судом із записів у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 від 04.05.2005, позивач з 04.05.2005 працювала процедурною медичною сестрою у відділенні №2 КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська», 01.07.2007 посада перейменована на сестра медична процедурна, 01.04.2022 переведена тимчасово на посаду сестра медична палатна.

Наказом Краматорської психіатричної лікарні №101 від 14.11.2000 професія «медсестра процедурного кабінету відділення №2» атестована за Списком №2 (розділ XXIV, код 2260000В), наказом КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська» №42-ос від 07.11.2005 професія «сестра медична стаціонару (процедурна медсестра) відділення №2» атестована за Списком №2 (розділ XXIV, позиція 2в-2а), наказом КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська» №44-ос від 01.11.2010 професія «сестра медична процедурна відділення №2» атестована за Списком №2 (позиція 24в-2а), наказом КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська» №50-ос від 05.10.2015 та змінами відповідно до наказу №24-ос від 07.05.2024 професія «сестра медична процедурна відділення №2» атестована за Списком №2 (позиція 24в), наказом КНП «Психіатрична лікарня м.Краматорська» №60-ос від 05.10.2020 професії «сестра медична процедурна» та «сестра медична процедурна відділення №2» атестовані за Списком №2 (розділ XXIV).

Суд зазначає, що пільгова довідка, видана Комунальним некомерційним підприємством «Психіатрична лікарня м. Краматорська» №01-16/78 від 06.08.2024, містить відомості щодо роботи позивача за професіями, передбаченими Списком №2, за період з 04.05.2005 по теперішній час (18 років 09 місяців 04 дні).

Отже, однією з умов, необхідних для призначення пенсії на пільгових умовах, є робота зі шкідливими і важкими умовами праці протягом повного робочого дня.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 19 березня 2019 року у справі №295/8979/16-а.

В свою чергу, для зарахування періоду роботи позивача з 04.05.2005 по 06.08.2024 проведено атестації робочих місць.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача за Списком №2 період її роботи з 04.05.2005 по 06.08.2024 згідно із записами у трудовій книжці позивача та довідки №01-16/78 від 06.08.2024 Міністерства охорони здоров`я Комунального некомерційного підприємства «Психіатрична лікарня м.Краматорська».

Щодо періоду роботи позивача з 12.07.1991 по 26.02.1997, суд зазначає таке.

Відповідно записів у трудовій книжці позивача НОМЕР_3 від 11.07.1991 у спірний період вона працювала у «Краматорській міській лікарні №3» інструктором ЛФК.

Згідно довідки №14-36/165 від 13.08.2024, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Міська Лікарня №3», позивач працювала у «Краматорській міській лікарні №1 міста Краматорськ» з12.07.1991 по 26.02.1997.

Частиною 1 статті 24 Закону №1058 визначено, що страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).

Таким чином, до 01.01.2004 стаж роботи підтверджується в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV.

Приписами статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також, зокрема, будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Пунктом 18 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установі, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Відповідно до п. 20 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Виходячи зі змісту вказаних норм, для надання документів на підтвердження наявного трудового стажу законодавцем встановлений алгоритм дій, що йдуть у певній послідовності. Зокрема, основним документом, що підтверджує трудовий стаж, визначено трудову книжку. За її відсутності черговим елементом для підтвердження стажу є: дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За неможливості підтвердити наявний трудовий стаж будь-якими документами, законодавцем передбачено останній по черговості спосіб, а саме: встановлення трудового стажу на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі, і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до заяви про призначення пенсії від 02.09.2024 для підтвердження стажу роботи з 12.07.1991 по 26.02.1997 надано довідку №14-36/165 від 13.08.2024, видану Комунальним некомерційним підприємством «Міська Лікарня №3». Проте, доказів надання позивачем до заяви від 02.09.2024 трудової книжки НОМЕР_3 від 11.07.1991 щодо спірного періоду роботи, до суду не надано.

Разом з тим слід звернути увагу на Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846.

Перелік документів, що додаються до заяви про призначення, перерахунку та поновлення пенсії, визначений Розділом 2 цього Порядку.

Підпунктом 2 пунктом 2.1 Порядку №22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

Згідно пункту 4.1 цього Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 Порядку).

Пунктом 4.2 Порядку передбачено право органу, що призначає пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Пунктом 4.7 Порядку передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно з ч. 3 ст. 44 Закону України №1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Тобто, управління Пенсійного фонду наділено повноваженнями збирати документи, необхідні для розгляду заяви особи (у тому числі щодо призначення пенсії).

З наведених раніше по тексту норм чинного законодавства вбачається дуже великий обсяг прав та обов`язків у органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що пенсійні органи повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Доказів здійснення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на встановлення відповідних обставин, зокрема, направлення запитів щодо отримання підтверджуючих документів, надання позивачу часу для надання додаткових документів, суду не подано.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо протиправності дій відповідача щодо незарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 12.07.1991 по 26.02.1997.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення. Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди призначення пільгових пенсій провадиться за нормами зазначеного закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом «Про пенсійне забезпечення».

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Крім того, 03 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон №2148, що доповнив Закон №1058 розділом XIV-1, який містить п. 2 ч. 2 ст. 114 такого змісту: «На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

За приписами ст. 12 Закону №1788 право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з п. «б» ст. 13 Закону №1788 в редакції, чинній до внесення змін Законом №213, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

- чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

- жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

Законом №213, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений п. «б» ст. 13 Закону №1788 вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до п. 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом №213.

Згідно з п. 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788 в редакції до внесення змін Законом №213 для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням №1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону №1788, у зв`язку з чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (п. 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом №213.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон №1788 з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні Конституційного Суду України).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788 з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 з одного боку, та Законом №1058 з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (п. 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19, п. 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Велика Палата Верховного Суду відхилила доводи пенсійного органу про те, що відповідно до ст. 5 Закону №1058 дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону; виключно цим Законом визначаються, зокрема: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком. Адже Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що Закон №1788 був прийнятий раніше за Закон №1058.

Велика Палата Верховного Суду також не погодилась з посиланням пенсійного органу на абзац другий пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058, відповідно до якого положення Закону №1788 застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом №2148 мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. На думку пенсійного органу, це положення свідчить про обмеження сфери застосування Закону №1788 відносинами, про які йдеться в цьому пункті. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що якби таким був намір законодавця, то він мав би виключити із Закону №1788 всі інші положення, чого зроблено не було.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у зразковій справі №360/3611/20.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020, а не Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З матеріалів справи встановлено, що на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком від 02 вересня 2024 року ОСОБА_1 досягла 50-тирічного віку та мала пільговий стаж роботи понад 18 років, загальний страховий стаж - понад 25 років.

Суд наголошує, що відповідно до п. «б» статті 13 Закону №1788 в редакції, чинній до внесення змін Законом №213, жінки мають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 за умови досягнення ними 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивач при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 02 вересня 2024 року, досягла необхідного віку (50 років згідно п. «б» ст. 13 Закону №1788) та мала пільговий стаж для призначення пенсії (більше 10 років відповідно до п. «б» ст. 13 Закону №1788), отже мала право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно п. «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, суд вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 10.09.2024 №83 про відмову в призначенні пенсії прийнято без повного з`ясування усіх обставин справи, є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити пільгову пенсію за віком з 02.09.2024.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Нормами частини 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 05.04.2005 (заява №38722/02).

Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Дана правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 16 вересня 2015 року у справі №21-1465а15.

У вказаному рішенні Верховний Суд України наголосив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалось примусове виконання рішення.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, з урахуванням положень ст. 9 КАС України, з метою остаточного вирішення спору між сторонами, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, змінити обраний позивачем спосіб захисту її порушеного права та задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області шляхом визнання протиправним і скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 10.09.2024 №83 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.09.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції згідно рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020, зарахувавши до її пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 04.05.2005 по 06.08.2024 та до страхового стажу періоди роботи з 12.07.1991 по 26.02.1997, з прийняттям рішення з урахуванням висновків суду.

Суд зазначає, що вказаний спосіб захисту буде належним та достатнім для поновлення порушених прав позивача.

Таким чином, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії підлягає частковому задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 8 статті 139 КАС України передбачено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи за подання адміністративного позову позивачем сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн. відповідно до платежу № від 03.10.2024.

Таким чином, суд вважає за можливе покласти судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи, на відповідача, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій.

Враховуючи наведене вище, судовий збір у сумі 1211,20 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-77, 139, 241-246, 255, 258, 293-297 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (; юридична адреса: 73036, м. Херсон, вул. Валентини Крицак, 6) про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (; юридична адреса: 73036, місто Херсон, вул. Валентини Крицак, 6) від 10.09.2024 №83, яким ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (; юридична адреса: 73036, м. Херсон, вул. Валентини Крицак, 6) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 02.09.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції згідно рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020, зарахувавши до її пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 04.05.2005 по 06.08.2024 та до страхового стажу періоди роботи з 12.07.1991 по 26.02.1997, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду і правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (; юридична адреса: 73036, м. Херсон, вул. Валентини Крицак, 6) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30 грудня 2024 року.

Суддя С.В. Ушенко