Справа № 580/8450/24
Суддя: Альона КАЛІНОВСЬКА
Дата ухвалення: 2024-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 грудня 2024 року справа № 580/8450/24 м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Каліновської А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Шапошник Я.О.,

представника відповідача Бондар К.А. (в порядку самопредставництва),

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 25.10.2023 № про нарахування ФОП ОСОБА_1 в частині нарахованого штрафу у розмірі 56096,02 (п`ятдесят шість тисяч дев`яносто шість) грн 02 коп.

22.11.2024 від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позову без розгляду, обґрунтоване тим, що податкове повідомлення-рішення від 25.10.2023 № направлено платнику листом з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу ФОП ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 . Вказане поштове відправлення 28.11.2023 повернуто відправнику з відміткою поштового відділення за закінченням терміну зберігання. Згідно пункту 42.5 статті 42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику). У разі, якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини

невручення. Отже, податкове повідомлення-рішення від 25.10.2023 № , вважається належним чином вручене платнику податків 28.11.2023. З наведеного слідує, що строк звернення до суду за оскарженням податкового повідомлення-рішення від 25.10.2023 № припадає на 28.05.2024. Враховуючи те, що позовна заява подана позивачем лише 22.08.2024, то шестимісячний строк звернення до суду пропущений позивачем.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 26.11.2024, після відкриття провадження у справі позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишено без руху. Встановлено позивачеві п`ятиденний строк з дня вручення копії ухвали, протягом якого можуть бути усунуті недоліки позовної заяви шляхом надання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з обґрунтованими доказами на її підтвердження.

11.12.2024 від позивача надійшло клопотання про визнання причин пропуску строку звернення до суду з позовною заявою поважними та про поновлення строку на звернення до суду. В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач зазначила, що в період з 25.10.2023 по 30.11.2023 вона перебувала в відпустці з виїздом у м. Трускавець, що підтверджується наказом про відпустку, а тому в зазначений період не могла отримувати поштову кореспонденцію. З електронного кабінету платника податків 29.02.2024 їй стало відомо про нараховані суми податку на додану вартість в обліковій картці платника податку, що спричинив появу податкового боргу, тому в цей день звернулася з листом до ГУ ДПС у Черкаської області про надання інформації на підставі чого виник податковий борг, що підтверджується листом від 29.02.2024р №7. На вищезазначений лист отримала відповідь від 19.03.2024 №7123/6/2300- 24-07-09, яким направлено акт від 05.10.2023 №10069/23-00-24-07-21/ та податкове повідомлення рішення від 25.10.2023 №, тому саме з цього часу стало відомо про наявність податкового повідомлення рішення.

Позивач у підготовче засідання, призначене на 20.12.2024 не прибула, 16.12.2024 подала заяву про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача у підготовчому засіданні підтримав клопотання про залишення позову без розгляду та просив його задовольнити.

Заслухавши пояснення представника відповідача та вирішуючи питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.6 ст.161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Частина перша статті 122 КАС України передбачає, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою вказаної статті визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Верховний Суд у постанові від 26.11.2020 року по справі № 500/2486/19 відступив від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду від 3 квітня 2020 року у справі № 2540/2576/18, у частині того, що строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду, у тому числі після використання процедури адміністративного оскарження, становить 1095 днів з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено, і вважає за необхідне сформулювати такий правовий висновок.

Граматичне тлумачення змісту пункту 56.18 статті 56 ПК України дає підстави для висновку, що вказана норма не встановлює процесуальних строків звернення до суду.

Абзац перший цієї норми презюмує право платника податків використати судовий порядок оскарження відповідного рішення контролюючого органу та встановлює момент виникнення права на відповідне оскарження - з моменту отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу. Також він передбачає, що при реалізації такого права необхідно враховувати строки давності, установлені статтею 102 ПК України. При цьому мова йде не тільки про строки, згадані в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті. Аналіз статті 102 ПК України дає підстави для висновку, що після закінчення визначеного у ній строку давності питання вирішення спору, зокрема, щодо правомірності податкового повідомлення-рішення взагалі не може бути поставлене перед контролюючим органом вищого рівня або судом. Суд дійшов висновку, що

зазначений у пункті 102.1 статті 102 ПК України строк є саме строком давності, який має матеріально-правову природу, а тому не може бути одночасно і процесуальним строком звернення до суду.

Водночас, судова палата дійшла висновку, що пункт 56.19 статті 56 ПК України прямо встановлює строк для звернення до суду у разі застосування платником податку досудового порядку оскарження податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання, і цей строк становить один місяць від наступного дня після закінчення процедури адміністративного оскарження.

Для забезпечення узгодженості судової практики з висновком, викладеним у цій постанові, Верховний Суд зазначає, що під час вирішення тотожних спорів повинні враховуватися наведені висновки щодо застосування норм права незалежно від того, чи перераховані всі постанови Верховного Суду, в яких викладено правову позицію, від якої відступила судова палата у цій справі.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 26 листопада 2020 року у справі № 500/2486/19, ПК України не містить норм, які б визначали процесуальний строк звернення до суду з позовом у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження).

Судова палата вважає, що у випадку відсутності правового регулювання у спеціальному законодавстві, застосуванню підлягають загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів, які встановлені КАС України.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З метою забезпечення єдиної правозастосовчої практики під час судового розгляду відповідних спорів у справах, у яких позивачами не використовувалась процедура адміністративного оскарження рішень податкового органу про нарахування грошових зобов`язань, та у розвиток правового підходу, викладеного у постанові Верховного Суду від 26 листопада 2020 року у справі № 500/2486/19, судова палата відступає від висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 3 квітня 2018 року у справі № 826/5325/17, від 23 травня 2018 року у справі № 803/728/17, від 18 червня 2018 року у справі № 805/1146/17-а та вважає за необхідне сформулювати такий правовий висновок.

Процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною другою статті 122 КАС України - становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судова палата Верховного Суду вважає, що такий висновок не суперечить пункту 56.18 статті 56 ПК України, який закріплює право на звернення до суду з позовом у будь-який момент після отримання такого рішення, але при реалізації цього права має враховуватися строк давності.

З урахуванням викладеного, судова палата вважає, що строк звернення до суду у випадку не використання процедури адміністративного оскарження рішень податкового органу про нарахування грошових зобов`язань визначається статтею 122 КАС України і становить шість місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем не використовувалась процедура адміністративного оскарження в даній справі, строк звернення до суду складає шість місяців з дня отримання податкового повідомлення-рішення.

Як вбачається з матеріалів справи оскаржуване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 25.10.2023 № було направлене на адресу позивача (проспект Шевченка, буд. 93, кв. 12, м. Звенигородка, Звенигородський район, Черкаська область, 20202) рекомендованим листам з повідомленням про вручення поштового відправлення № 596, однак лист 28.11.2023 повернувся як невручений за закінченням терміну зберігання до ГУ ДПС у Черкаській області.

У позовній заяві позивач стверджує, що про податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 25.10.2023 № дізнався після отримання листа Головного управління ДПС у Черкаській області від 19.03.2024 № 7123/6/2300-24-07-09, наданого на заяву позивача від 29.02.2024.

Однак, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (п. 42.2 ст. 42 ПК України).

Згідно з п. 42.5 ст. 42 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 25.10.2023 № надіслане контролюючим органом платнику податків за податковою адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки ДП Укрпошта про причини повернення від 28.11.2023 рекомендоване поштове відправлення повернуто за закінченням терміну зберігання.

Як вбачається з матеріалів справи в період з 25.10.2023 по 30.11.2023 позивач перебувала в відпустці з виїздом у м. Трускавець, що підтверджується наказом про відпустку від 23.10.2023 №3-в, а тому в зазначений період не могла отримувати поштову кореспонденцію від контролюючого органу. З електронного кабінету платника податків 29.02.2024 позивачу стало відомо про нараховані суми податку на додану вартість в обліковій картці платника податку, що спричинив появу податкового боргу. Тому позивач звернулася з листом до ГУ ДПС у Черкаської області про надання інформації на підставі чого виник податковий борг, що підтверджується листом від 29.02.2024 №7. На вищезазначений лист отримала відповідь від 19.03.2024 №7123/6/2300-24-07-09, яким направлено акт від 05.10.2023 №10069/23-00-24-07-21/ та податкове повідомлення рішення від 25.10.2023 №, тому саме з цього часу позивачу стало відомо про наявність податкового повідомлення-рішення.

Отже, суд прийшов до висновку, що наведені обставини об`єктивно перешкоджали позивачу своєчасно звернутися до суду з позовом щодо оскарження податкового повідомлення-рішення від 25.10.2023 №, тому, звернувшись до суду за захистом своїх прав та інтересів 22.08.2024 (відбиток ДП Укрпошта на конверті в якому до суду надійшов позов ОСОБА_1 ), позивач пропустила шестимісячний строк звернення до суду з поважних причин.

Згідно частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Також, Європейський Суд з прав людини сформував правову позицію, відповідно до якої, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справи Белле проти Франції, Ільхан проти Туреччини, Пономарьов проти України, Щокін проти України тощо).

У справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Не можуть бути встановлені обмеження щодо реалізації права на судовий захист у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено; ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (справа Мушта проти України).

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з наведеного, суд не погоджується з доводами представника відповідача та вважає причини пропуску такого строку поважними, а тому пропущений позивачем строк підлягає поновленню.

Тому, суд зазначає про відсутність підстав для залишення адміністративного позову без розгляду.

Керуючись статтями 240, 243, 248, 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника Головного управління ДПС у Черкаській області про залишення позову без розгляду - відмовити.

Клопотання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду із даним позовом - задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Оголосити перерву у підготовчому засіданні до 15 год. 00 хв. 27.12.2024.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 25.12.2024.

Суддя Альона КАЛІНОВСЬКА