Справа № 420/35095/23
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2024-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

30 грудня 2024 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Юхтенко Л.Р.,
В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала ця справа.
Станом на 28.11.2024 року, зміни фінансового бюджету установи із сумою фактичного видатку до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону - не надходили.
Крім того, бюджетні асигнування видатків на дохідний рахунок (КЕКВ 2800) від головного розпорядника бюджетних коштів не нараховувались протягом останніх ЧОТИРЬОХ місяців, що взагалі унеможливлює будь-які виплати за рішеннями судів або сплаті судового збору.
Листом Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України № 220/13/9088 від 04.11.2024 року зазначено, що до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України з військових частин та органів військового управління надходять численні листи щодо виділення бюджетних призначень для виконання рішень судів з окремих питань виплати грошового забезпечення та індексації військовослужбовцям Збройних Сил України.
У зв`язку з цим повідомляється, що у Міністерстві оборони України триває робота щодо пошуку додаткового фінансового ресурсу для забезпечення виконання судових рішень по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки», оскільки виділенні асигнування на 2024 рік вичерпано.
Додатково повідомлено, що 23.08,2024 року відкрито виконавче провадження (ВП № 75888673) про стягнення з Військово-медичного клінічного центру Південного регіону грошового забезпечення на користь ОСОБА_2 .
Листом від 04.12.2024 року Військово-медичний центр Південного регіону було повідомлено, що звіт буде розглянуто після надходження матеріалів справи після апеляційного розгляду.
Матеріали адміністративної справи надійшли до суду 19.12.2024 року.
Також, через канцелярію суду 04.12.2024 року від Військово-медичного центру Південного регіону надійшов звіт про виконання рішення направлений засобами поштового зв`язку.
Через канцелярію суду 11.12.2024 від представника позивача надійшли заперечення, в яких представник зазначає, що станом на зараз до суду та Позивачу розрахунку, згідно якого здійснено перерахунок та нараховано на користь ОСОБА_2 базові показники грошового забезпечення вказані в рішенні суду, не надано, а тому фактично можна говорити, що його не має.
ОСОБА_2 неодноразово звертався до керівництва Військово-медичного клінічного центру Південного регіону із заявою про фактичне виконання рішення та просив надати оновлену довідку про розмір щомісячних основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії для обчислення пенсії відповідно до ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за період з вересня 2021 року по серпень 2023 року.
Однак, отримував відповідь, що судове рішення не зрозуміле, що і змусило його звернутися до суду із заявою про встановлення судового контролю.
Оцінюючи наданий суду звіт від 29.11.2024 року та заперечення з боку представника позивача, суд зазначає, що відповідачем не виконано рішення суду в повному обсязі, суд враховує що відповідачем вчиняються відповідні дії, проте доказів виконання рішення суду до суду не надано.
Враховуючи викладені та встановлені обставини, суд доходить висновку, що відповідачем не виконано ухвалу суду від 31.10.2024 року в повному обсязі.
Статтею 129-1 Конституції України проголошено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Частиною другою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Положеннями статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно з статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Відповідно до ч.1,2,3, 11 ст. 3823 КАС України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.
У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
Якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.
Суд зазначає, що звіт від 29.11.2024 року був поданий ще до внесення змін у КАС України щодо судового контролю.
Тому, враховуючи, що зміни у законодавстві відбулись після подачі звіту про виконання рішення суду, суд доходить висновку щодо наявності підстав для встановлення Військово-медичному центру Південного регіону нового строку для подання звіту про виконання рішення суду від 16.02.2024 року протягом 1 (одного) місяця, повідомивши суд про фактичні дії щодо виконання рішення суду, а саме: докази нарахування присуджених позивачу сум грошового забезпечення та виплати заборгованості.
З огляду на вищевикладене, керуючись ст.ст.295,297, 382-3823 КАС України, суд
Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки передбаченістаттями 295, 297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 256 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко