Справа № 359/9676/24
Суддя: Яковлєва Л. В.
Дата ухвалення: 2024-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 359/9676/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 листопада 2024 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Коваль А.О.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомленням учасників справи без технічної фіксації справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції в місті Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

06 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із позовом, яким просив скасувати постанову інспектора патрульної поліції взвода №1 роти №1 в м. Бориспіль лейтенанта Степаненко Костянтина Олександровича серія ЕНА №2923730 від 27 серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. за ч.2 ст. 121 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постановою інспектора патрульної поліції взвода №1 роти в м. Бориспіль лейтенанта Степаненко К.О., серія ЕНА №2923730 від 27 серпня 2024 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 680, 00 грн. за ч. 2 ст. 121 КУпАП, оскільки транспортний засіб для надання послуг має тріщину в зоні склоочисників, чим порушено вимоги п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010. Позивач стверджує, що перелік несправностей, з якими експлуатація автомобіля забороняється, описано в пунктах 31.1, 31.3 та 31.4 ПДР, однак у зазначених переліках відсутня така несправність, як «тріщина на вітровому склі в зоні роботи склоочисників». Враховуючи викладене, ОСОБА_1 вважає вищевказану постанову незаконною та протиправною, а тому просить суд її скасувати.

Ухвалою суду від 11 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.

29 жовтня 2024 року до суду надійшов відзив представника відповідача, згідно якого представник вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Наголошено, що ОСОБА_1 не заперечує наявність на його транспортному засобі тріщини на лобовому склі, однак мотивує свій позов тим, що вказана несправність не забороняє подальшу експлуатацію транспортного засобу. Згідно положеннями Державного стандарту України 3649-2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» затвердженого Наказом Держспоживстандарту України від 28 грудня 2010 року за № 630 (далі - ДСТУ 3649:2010), а саме п. 6.8.5: на вітровому склі колісного транспортного засобу не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників. Згідно положеннями п. 1.1 розділу І ДСТУ 3649:2010: цей стандарт поширюється на колісні транспортні засоби категорій М, MG, N, NG, О, призначені для перевезення вантажів та (або) пасажирів, а також на КТЗ, які за своєю конструкцією та обладнанням призначені для виконання спеціальних робочих функцій, або призначені для перевезення пасажирів чи вантажів певних категорій, на дорогах загального користування. П. 31.1 ПДР: технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середови-ща, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств - виробників та іншої нормативно-технічної документації. Керування водієм транспортним засобом, яким використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною 1 цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 2 ст. 121 КУпАП). Також у відзиві зазначено, що на момент подачі відзиву на позовну заяву відео з нагрудної камери працівників поліції вже відсутнє через закінчення строку його зберігання, однак приєднано фото знімки з фіксацією правопорушення, здійснені з цього відеозапису. Зазначено, що експлуатація транспортного засобу позивачем не заборонена, але постанова винесена за те, що технічний стан і обладнання транспортного засобу не відповідає вимогам стандартів, а саме ДСТУ 3649-2010, як цього вимагає диспозиція ч. 2ст. 121 КУпАП.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністра-тивної відповідальності.

Відповідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнає-ться протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Згідно ст. 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306.

Спірні правовідносини регулюються Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, гл. 10 «Адміністративні правопорушення на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку» підрозділу ІІ «Особлива частина» розділу ІІ «Адміністративне правопорушення і адміністративна відповідальність» КУпАП.

Судом встановлено, що 27 серпня 2024 року інспектор патрульної поліції взвода №1 роти №1 в м. Бориспіль лейтенанта Степаненко К.О.виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №2923730, якою наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, перед-баченого ч.2 ст.121 КУпАП.

Зі змісту даної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz 412 D» д.н.з. НОМЕР_1 , 27 серпня 2024 року о 14 год. 59 хв. керував транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів на вітровому склі якого у зоні дії склоочисників наявна тріщина, чим порушив вимоги п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 (п. 31.1 ПДР України).

Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністра-тивне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне право-порушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до вимог ч.1 ст.121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 статті 121 КУпАП визначено, що керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно положень Державного стандарту України 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» затвердженого Наказом Держспоживстандарту України від 28 грудня 2010 року за № 630 (далі - ДСТУ 3649:2010), а саме п. 6.8.5 - на вітровому склі колісного транспортного засобу не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Відповідно п. 1.1 розділу І ДСТУ 3649:2010, цей стандарт поширюється на колісні транспортні засоби категорій М, MG, N, NG, О, призначені для перевезення вантажів та (або) пасажирів, а також на КТЗ, які за своєю конструкцією та обладнанням призначені для виконання спеціальних робочих функцій або призначені для перевезення пасажирів чи вантажів певних категорій на дорогах загального користування.

Пунктом 31.1 ПДР України передбачено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

В той же час, технічний стан транспортного засобу позивача та його обладнання не відповідало вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Відповідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно вимог п. 8 ч. 1 ст. 23 цього Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

На підставі ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 121 цього Кодексу.

За правилами ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністра-тивного позову.

За змістом ч. 1 ст. 75 та ч. 1 ст. 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За правилами ч. 1, 2 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Згідно п.7 оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення в графі «до постанови додаються» зазначено БК 475466, 470867. Однак, враховуючи що відповідно п.п. 1 п. 3 розділу VIII наказу МВС України «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису» від 18 грудня 2018 року за №1026 строк зберігання даних записів 30 діб, відповідач не має можливості надати записи, здійснені на бодікамери до суду.

Разом з тим, шляхом досліджених судом фотосвітлин, приєднаних відповідачем до відзиву на позовну заяву встановлено, що на транспортному засобі «Mercedes-Benz 412 D», д.н.з. НОМЕР_1 , на вітровому склі дійсно була наявна тріщина у зоні роботи склоочисників. Наведена обставина визнається і не заперечується і самим позивачем.

Вищевказані докази в їх сукупності, свідчать про те, що позивач, керуючи автомобілем марки транспортному засобі «Mercedes-Benz 412 D», д.н.з. НОМЕР_1 , 27 серпня 2024 року о 14 год. 59 хв. керував транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, на вітровому склі якого у зоні дії склоочисників була наявна тріщина, чим порушено вимоги п. 31.1 ПДР.

В свою чергу, з урахуванням пояснень позивача, що містяться в позовній заяві, який не спростовує наявність тріщини на лобовому склі, суд вважає що факт порушення позивачем п.п.31.1 ПДР України є доведеним, а відповідачем правомірно накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн. 00 коп. за ч. 2 ст. 121 КУпАП.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупність, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є не обґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Інші доводи позивача, в межах наданих доказів, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунту-вання, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У відповідності до вимог п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністра-тивний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №2923730 від 27 серпня 2024 року, складена повноважною особою, за своєю формою та змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.121 КУпАП.

Тому, приймаючи вказану постанову поліцейський діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови з огляду на її правомірність.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд приходить висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Разом з цим, враховуючи ту обставину, що в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі, тому суд вважає, що відсутні й правові підстави для стягнення з Головного управління Національного управлінні у Київській понесених ним судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст.35 Закону України «Про дорожній рух», ч.1 ст.8, п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», ч.2 ст.122, ч.1 ст.222, ст.251, ст.252, ст.280 КУпАП, ч.1 та ч.2 ст.77, ч.1 ст.139, ч.1 ст.205, п.2 ч.1 ст.241, ч.1-ч.2 ст.243, ст.244-246, п.1 ч.3 ст.286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції в місті Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративного стягнення відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд Бориспільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Яковлєва Л.В.