Справа № 676/7647/24
Суддя: Семенюк В. В.
Дата ухвалення: 2024-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/676/57/24
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м УК Р А Ї Н И

17 грудня 2024 року. м. Кам`янець- Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Семенюк В.В.

за участю секретаря судового засідання - Сенчишеної Р.М.

справа № 676/7647/24,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 1767 від 31 жовтня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування Постанови № 1767 від 31 жовтня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12.11.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

Позивач ОСОБА_1 в обґрунтування вимог, вказує, що Постановою № 1767 т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 від 31.10.2024 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.

Із змісту Постанови вбачається, що він порушив вимоги ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч.21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів № 560 від 16.05.202 року, а також Додатку 11 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року, а саме: будучи повідомленим про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 11 год. 15.10.2024 року шляхом надіслання повістки про виклик рекомендованим поштовим відправленням засобами поштового зв`язку він не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 для уточнення облікових даних.

Він із вищевказаною Постановою не погоджується та вважає, що вона підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи та не доведеністю його вини.

Так, ОСОБА_1 стверджує, що Повістка про його виклик рекомендованим поштовим відправленням засобами поштового зв`язку до його поштової скриньки не надходила, тому відмітка про причини повернення «Адресат відсутній за вказаною адресою» не відповідає дійсності, оскільки поштове повідомлення на його ім`я № 06 002 9308 7439 зі штампом «Повістка ТЦК» надійшло до поштового відділення в с. Гуменці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області о 10,39 год. 10.10.2024 року, що підтверджується трекінгом «Укрпошти», згідно якого об 11.46 год. 12.10.2024 року рекомендований лист був повернутий відправнику із позначкою «Адресат відсутній за вказаною адресою», тобто лише через дві доби, з яких 12.10.2024 року субота вихідний день.

Таким чином, працівники відділення «Укрпошти» с. Гуменці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, всупереч вимогам п.82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затвердженого Постановою КМ України № 1147 від 08.10.2024 року, достеменно усвідомлюючи, що він не прибуде для отримання рекомендованого листа з причин неповідомлення про його надходження, достроково повернули рекомендований лист відправнику за один день, до спливу триденного строку зберігання.

З огляду на викладене, докази про належне його повідомлення Повісткою поштовим зв`язком відповідачем не можна вважати належним підтвердженням сповіщення про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 в розумінні п.41 Постанови КМ України № 560 від 16.05.2024 року. В свою чергу, відповідач не перевірив дотримання поштовим відділенням вимог законодавства про вручення рекомендованого листа чи повідомлення про його надходження.

Разом із цим, форма надісланої йому відповідачем Повістки не відповідає вимогам Додатку № 11 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМ України № 1487 від 30.12.2022 року.

Водночас зазначає, що з червня 2024 року він працює водієм автотранспортних засобів в ТзОВ СП «НІБУЛОН», яке повідомляло відповідача при прийнятті на роботу про бронювання його , як військовозобов`язанного, строком до 29.08.2025 року, крім того, у період з 01.10.2024 року по 28.10.2024 року він перебував у відрядженні для перевезення вантажів на філії «Хмільник».

Також, 02.09.2024 року він уточнив свої облікові дані, що підтверджується військово-обліковим документом «Резерв +».

За період часу, з 02.09.2024 року по 15.10.2024 року жодних змін, зазначених у ст.7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» у нього не відбулось.

Вважає, що відповідач, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не врахував вищезазначені норми адміністративного закону і не визначив чи наявний в його діях склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, тому просить суд, Постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 № 1767 від 31.10.2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. скасувати та провадження у справі закрити.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 направив до суду Відзив на позов, в якому зазначив, що в Протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП він зазначив, що не прибув на виклик за Повісткою ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки перебував у відрядженні, натомість відповідного доказу суду не надав.

Водночас вказує, що обов`язок явки до відповідного Р(М)ТЦК та СП за отриманою Повісткою є безумовним та не залежить ні від наявності військовозобов`язаного відстрочки від призову, в тому числі броні, ні від можливості отримання його персональних даних з інших реєстрів чи джерел, ні від попереднього уточнення ним своїх облікових (персональних) даних через РТЦК, ЦНАП, або застосунок Резерв+.

Вважає, що дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме за неявку за отриманою, відповідно до приписів чинного законодавства Повісткою, вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України. З огляду на викладене, просить суд відмовити ОСОБА_1 повністю в задоволенні його позову.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, оскільки має роз`їзний характер роботи в ТзОВ СП « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та зазначив, що 15.10.2024 року перебував у відрядженні по перевезенню вантажів на філії «Хмільник» в тому, числі в в м. Одесу в якості водія ТзОВ СП «НІБУЛОН», на підтвердження чого надає наказ підприємства., що він знаходився у відрядженні, позов підтримує і просить його задовольнити.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явився, у Відзиві просив розгляд справи проводити у його відсутності та відмовити позивачу у задоволенні позову.

Суд розглядає справу у відсутності сторін на підставі наявних матеріалів справи.

Згідно вимог ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали адміністративної справи, а також докази по справі, встановив наступне.

З фабули Протоколу про адміністративне правопорушення № 1767 від 31.10.2024 року за ч.3 ст.210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , складеного головним спеціалістом командування ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 вбачається, що о 10.10 год. 31.10.2024 року до командування ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся ОСОБА_1 , який повідомив, що 30.10.2024 року до його дружини ОСОБА_5 прибув працівник поліції Баліцький Д.В. і повідомив, що ОСОБА_1 перебуває в розшуку за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Під час розгляду справи було встановлено, що 05.10.2024 року ОСОБА_1 та заявленою в Єдиному електронному реєстрі призовників, військовозобов`язних та резервістів «Оберіг» адресою його проживання: АДРЕСА_1 засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням відправлено Повістку про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 15.10.2024 року о 11 год. 12.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рекомендоване поштове відправлення повернулося як не вручене та відповідно до Довідки причиною повернення є «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до п.41 Порядку призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою КМ України № 560 від 16.05.2024 року ОСОБА_1 повідомлений належним чином про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Тобто, ОСОБА_1 своїми діями формально порушив вимоги ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч.21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів № 560 від 16.05.202 року, а також Додатку 11 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 № 1767 від 31 жовтня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.

Відповідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (у т.ч. передбачені ст.ст.210, 210-1 КУпАП).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Як встановлено ст.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ч.2 ст.283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 року у справі № 513/899/16-а.

Частиною 1 статті 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а частиною 3 цієї статті - за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Відповідно до Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній з 18.05.2024 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 року № 3633-ІХ) під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Відповідно до абз.2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з абз.4 пункту 1 частини ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3633-ІХ 1) під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 3 березня 2022 року № 2105-IX: громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Встановлено, що із скріншоту мобільного застусунку Міністерства оборони України для військовозобов`язаних «Резерв +» за ідентифікатором Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» військовозобов`язаного ОСОБА_1 , номер в реєстрі «Оберіг» 5, ВОС: 790702, категорія обліку: військовозобов`язаний, перевезення автомобільним транспортом, старший водій, вбачається, що останній перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 , телефон: + 380 97 603 965, адреса проживання: АДРЕСА_1 , дата уточнення даних 02.09.2024 року.

У вказаному реєстрі відсутні відомості щодо обліку ОСОБА_1 , як порушника військового обліку.

Крім того, судом встановлено, що згідно застосунку «ДІЯ» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 за результатами бронювання за заявою № 9823 заброньований до 29.08.2025 року.

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач володіє щодо останнього вичерпними обліковими даними.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Стандарти, встановлені Конвенцією для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ і на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» від 09 червня 2011 року).

Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень, зокрема, критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти росії» від 30 травня 2013 року, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Обов`язок щодо належного складення протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених у протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладений на суд.

Суд зауважує, що норма ст.210-1 КУпАП є бланкетною, та відсилає до іншого законодавства, яке зокрема регулює порядок проведення мобілізації.

Разом з тим, посилання на норму Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», який встановлює перелік персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста, як у Протоколі про адміністративне правопорушення, так і в оскаржуваній Постанові відсутні, однак в оскаржуваній Постанові, не зазначено, які саме конкретно відомості про себе (персональні дані) позивач був зобов`язаний уточнити і не уточнив, а отже, не в повному обсязі викладено суть (об`єктивну сторону) адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, що не відповідає наведеним вище вимогам.

При цьому, зі змісту оскаржуваної Постанови не вбачається, на підставі яких саме доказів відповідач дійшов висновку про порушення ОСОБА_1 вимог ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Окрім цього, з копії Наказу ТзОВ СП «НІБУЛОН» № 302/2024/738 від 30.09.2024 року, що наданий позивачем вбачається, що водій автотранспортних засобів ОСОБА_1 направлений у відрядження до Вінницької області в м. Хмільник ф. Тетерів терміном на 28 днів з 01.10.2024 року по 28.10.2024 року для перевезення вантажів на філії «Хмільник», що підтверджується вказаним Наказом.

З огляду на вимоги п.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», де зазначено, що поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

Таким чином, викладене представником відповідача твердження у Відзиві про відсутність у ОСОБА_1 поважної причини неприбуття у строк, визначений у Повістці № 340271 від 05.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 є помилковим та таким, що не відповідає дійсності.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Враховуючи викладене, та те, що позивач надав суду докази, які підтверджують поважність причин неприбуття позивача ОСОБА_1 у строк, визначений у повістці, з огляду на викладене, суд вважає, що Постанова т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 № 1767 від 31.10.2024 року про накладання шотафу на позивача, є протиправною і незаконною, оскільки відповідачем не доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до примітки до ст.210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

З наявних матеріалів справи та наданих відповідачем копій документів стосовно ОСОБА_1 не вбачається, що відповідачем вживалися заходи щодо отримання персональних відомостей щодо ОСОБА_1 в порядку електронної інформаційної взаємодії, і що внаслідок проведених заходів такі відомості отримати не вдалося.

Отже, відповідачем не доведено наявності передбачених законом умов, за яких ОСОБА_1 міг бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1КУпАП (у розумінні примітки до ст.210 КУпАП).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Разом з тим, відповідачем не вказано, які саме відомості (персональні дані) не були оновлені позивачем і не могли бути одержані самостійно відповідачем по справі шляхом електронної інформаційної взаємодії.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскаржувана позивачем Постанова наведеним вимогам не відповідає, оскільки прийнята не на підставі та не у спосіб, що передбачені КУпАП (зокрема, без урахування положень примітки до ст.210 КУпАП), необґрунтовано, тобто, без урахування всіх обставин, які є важливими для прийняття такого рішення, а відтак, підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд дійшов висновку про скасування оскаржуваної Постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, тому позов, в межах заявлених вимог, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.2, 6-9, 72-77, ч.4 ст.229, ст.ст.241-246, 250, 255, 268, 269, 271, 286 КАС України, ч.3 ст.210-1 КУпАП суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про скасування постанови № 1767 від 31 жовтня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП - задовольнити.

Скасувати Постанову № 1767 по справі про адміністративне правопорушення

за ч.3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення , винесену 31 жовтня 2024 року т.в.о. начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_2 , якою на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 17 000,00 грн. за ч.3 ст.210-1 КУпАП, а провадження по адміністративній справі - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Рішення може бути оскаржено сторонами в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його складення через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд до Сьомого апеляційного адміністративного суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення - 20 грудня 2024 року.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду: Семенюк В.В.