Справа № 200/7118/24
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2024-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2024 року Справа№200/7118/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні справу за позовом адвоката Плужника Максима Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

10.10.2024 до Донецького окружного адміністративного суду, через систему Електронний суд, надійшов адміністративний позов адвоката Плужника Максима Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний рік служби, а саме за 12 років;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 12 повних років служби.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 261 від 10.09.2024 станом на 10.09.2024 вислуга років позивача у Збройних Силах України становить: загальна 12 років 07 місяців 02 дні, в тому числі календарна 09 років 05 місяців 14 днів, пільгова 03 роки 01 місяць 18 днів. Проте, позивачу виплачено одноразову грошову допомогу за 5 повних років у разі звільнення в розмірі 50% місячного грошового забезпечення, при цьому не враховано період служби на попередніх посадах, що загалом складає 12 повних років календарної вислуги, як зазначається в наказі про звільнення.

Відповідач позов не визнав, надав відзив за змістом якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування зазначив, що позивача звільнено з військової служби наказом командувача сухопутних військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", а саме командиром військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 22.08.2024 року № 344 в якому зазначено період служби в Збройних Силах України з 27.03.2015 по 21.04.2016 року та з 17.09.2018 року по час звільнення наказом від 10.09.2024 року № 261 (по стройовій частині), що складає 5 років 11 місяців 24 дня. Отже, на підставі вказаних відомостей позивачу здійснено виплату одноразової грошової допомоги при звільненні за 5 повних календарних років служби.

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 15.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_3 .

Позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_4 від 24.11.2015.

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 261 від 10.09.2024 підполковника ОСОБА_1 командира військової частини звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 22.08.2024 року № 344 у відставку за підпунктом «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців) вважати таким, що з 10.09.2024 року справи та посаду здав.

З 10 вересня 2024 року виключити зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, з продовольчого забезпечення з 11.09.2024 року.

З 25 вересня 2024 року виключити зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 та всіх видів забезпечення.

Станом на 10.09.2024 року вислуга років у Збройних Силах України становить: загальна 12 років 07 місяців 02 дні в тому числі календарна 09 років 05 місяців 14 днів, пільгова 03 роки 01 місяць 18 днів.

При цьому наказано, на підставі розділу ХХХІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 виплатити одноразову грошову допомогу за 5 (п`ять) повних років у разі звільнення в розмірі 50% місячного грошового забезпечення (за кожний повний календарний рік служби, при цьому не врахували період служби на попередніх посадах).

Згідно з довідкою-розрахунком від 29.10.2024 №1669/3363, що надана відповідачем, ОСОБА_1 виплачено одноразову допомогу при звільненні у розмірі 87753,38 грн (ГЗ-індексація)х50%х5 років), що позивачем не заперечується.

Позивач вважає, що оскільки згідно із наказом про звільнення вислуга складає 12 повних років, відповідач протиправно здійснив виплату за 5 років.

За захистом порушених прав, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII від 20.12.1991 (далі -Закон №2011-XII).

Частинами першою та другою статті 9 Закону №2011-XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону №2011-XII (в редакції від 29.03.2024, підстава 3515-ІХ, чинній на дату звільнення позивача з військової служби) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призивом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 календарних років і більше які звільняються з військової служби, зокрема за станом здоров`я.

Відповідно до пункту 1 розділу XXXII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 №260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби, військовослужбовців, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або за призовом осіб із числа резервістів в особливий період) здійснюється виплата одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби у розмірах та на умовах, установлених пунктом 2 статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Аналогічні приписи містяться у пункті 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" (далі - Постанова №393).

Так, відповідно до абзацу десятого пункту 10 вказаної Постанови №393 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та осіб, зазначених в абзаці дев`ятому цього пункту, виплачується одноразова грошова допомога в розмірах та на умовах, установлених пунктом 2 статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Спірним питанням у справі, що розглядається, є право позивача на виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 Закону 2011-XII у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

При цьому, розмір такої одноразової грошової допомоги знаходиться в прямій залежності від кількості повних календарних років їх служби.

Як встановлено судом вище, та зазначено у наказі про звільнення позивача з військової служби, станом на 10.09.2024 вислуга років ОСОБА_1 у Збройних Силах України становила: загальна 12 років 07 місяців 02 дні в тому числі календарна 09 років 05 місяців 14 днів, пільгова 03 роки 01 місяць 18 днів.

Отже, ураховуючи, що станом на день звільнення позивач мав календарну вислугу повних 9 років (09 років 05 місяців 14 днів), він має право на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 9 повних років календарної служби.

Отже, бездіяльність відповідача щодо нездійснення ОСОБА_1 нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 9 повних років календарної служби є протиправною.

При цьому суд вважає помилковими твердження позивача про наявність підстав для розрахунку та виплати спірної допомоги за 12 років служби, оскільки матеріалами справи підтверджується календарна вислуга років 09 років 05 місяців 14 днів.

Також суд не приймає до уваги посилання відповідача на наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 22.08.2024 року № 344 щодо визначення періоду служби позивача, оскільки, як вже зазначалось вище, згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 261 від 10.09.2024 про звільнення з військової служби станом на 10.09.2024 вислуга років позивача у Збройних Силах України становила: загальна 12 років 07 місяців 02 дні в тому числі календарна 09 років 05 місяців 14 днів, пільгова 03 роки 01 місяць 18 днів. Докази внесення змін до вказаного вище наказу відповідачем не надано та матеріали справи не містять.

Отже, з метою захисту прав позивача, суд, з урахуванням здійснення відповідачем виплати грошової допомоги при звільненні за 5 років календарної служби, вважає за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачеві одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення, станом на день звільнення з військової служби, за 4 (чотири) повних календарних років служби (9 років 5 років (виплачено)).

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Так. положеннями ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Судовий збір за подання цього позову не сплачено, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

При цьому позивачем заявлено клопотання про розподіл судових витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Положеннями частини 2 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 3 ст.134 КАС України).

Частинами 4, 5, 6 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Судовими витратами є лише оплата тих послуг, які надаються адвокатами, що відповідають вимогам ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та здійснюють свою діяльність у організаційних формах, зазначених у ст.ст. 4, 13, 14, 15 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Верховний Суд в постанові від 21.01.2021 у справі №280/2635/20 звернув увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Позивачем до суду надано: договір про надання правничої допомоги №125/24 від 02.10.2024, протокол погодження гонорару від 10.09.2024, акт №3 від 02.10.2024 прийому-передачі виконаних робіт договору №125/24 від 02.10.2024.

Згідно з актом прийому-передачі виконаних робіт, адвокатом Плужником М.В. клієнту ОСОБА_1 надані наступні юридичні послуги: складання адміністративного позову про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - вартість 5000 грн.

Разом з тим, з огляду на складність справи, сталу практику в цій категорії справ, а також ураховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає співмірним розмір витрат на правничу допомогу в сумі 2000 грн, що підлягають стягненню за рахунок відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов адвоката Плужника Максима Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 9 (дев`ять) повних календарних років служби.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення, станом на день звільнення з військової служби, за 4 (чотири) повних календарних років служби.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) судові витрати на правничу допомогу в сумі 2000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/)

Суддя В.С. Дмитрієв