Справа № 440/11682/23
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2024-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. , Макаренко Я.М. ,
до Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради третя особа Дігоров Дмитро Ігорович
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради (далі по тексту - ДПР ПМР, відповідач), третя особа ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2 , третя особа), у якому просив суд:
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.03.2024 по справі № 440/11682/23 позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради (вул. Соборності, 36, м. Полтава 36000, код ЄРДПОУ 43156341), третя особа: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради щодо ненадання на запит ОСОБА_1 від 19.06.2023 завіреної копії реєстраційної справи щодо будівлі АДРЕСА_3 , яка знаходиться на електронних носіях.

Зобов`язано Департамент з питань реєстрації Полтавської міської ради надати на запит ОСОБА_1 від 19.06.2023 завірену копію реєстраційної справи щодо будівлі АДРЕСА_3 , яка знаходиться на електронних носіях.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2024 у справі № 440/11682/23 апеляційну скаргу Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради - задоволено.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.03.2024 по справі № 440/11682/23 - скасовано.

Прийнято постанову, якою позов ОСОБА_1 до Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без задоволення.

Представник відповідача надав до Другого апеляційного адміністративного суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про стягнення витрат, понесених відповідачем на сплату судового збору.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи заяви про ухвалення додаткового судового рішення, вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1, частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Засади розподілу судових витрат визначені статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено загальні правила, згідно з якими при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Положеннями частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Системно проаналізувавши вищевказані положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо розподілу судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про те, що вони стосуються загального правила компенсації судових витрат стороні, на користь якої ухвалено рішення.

Водночас, процесуальний закон визначив обмежений перелік судових витрат, розподіл яких здійснюється у випадку задоволення позову суб`єкта владних повноважень - це виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

У контексті відшкодування судового збору у статтях 139-142 Кодексу адміністративного судочинства України законодавець визначив коло суб`єктів розподілу чи повернення судового збору, оскільки у вказаних нормах веде мову про сторін (позивача й відповідача) і третю особу.

Так, аналіз змісту частин першої-третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України дозволяє зробити висновок про те, що витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору за будь-яких результатів розгляду справи (задоволення або відмова в задоволенні позову, як повністю, так і частково) не підлягають розподілу за результатом розгляду справи. На користь саме такого тлумачення свідчить зміст частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору.

Отже, такий підхід законодавця до правового регулювання розподілу витрат на сплату судового збору нерозривно пов`язаний із завданням адміністративного судочинства, котре полягає у вирішенні судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вищевказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 29 серпня 2022 року у справі №826/16473/15, які враховуються судом в силу положень частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Матеріали справи не містять доказів, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, при розгляді даної справи поніс витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення на користь Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради сплаченої суми судового збору.

Керуючись ст.ст. 132, 139, ч. 4 ст.229, ст.ст.243, 250, 252, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В

У задоволенні заяви Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат, понесених у зв`язку зі сплатою судового збору - відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Перцова Т.С.
Судді Жигилій С.П. Макаренко Я.М.