Справа № 520/35091/24
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2024-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про залишення позову без руху

30 грудня 2024 р. справа № 520/35091/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Сліденко А.В., розглянувши питання прийняття до розгляду позову ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник) до Міністерства юстиції України (м. Київ) про 1) визнання противоправною бездіяльності Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України стосовно надсилання копії постанови про відкриття виконавчого провадження в електронній формі ОСОБА_1 , який має електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), яка забезпечує обмін документами, на виконання вимог абзацу 1 частини 2 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» та надсилання додатково за письмовим зверненням ОСОБА_1 від 01.05.2024 року копію постанови про відкриття виконавчого провадження, за його адресою зазначеною у заяві та у виконавчому документі: АДРЕСА_1 , на виконання вимог абзацу 2 частини 2 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» та частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження»; 2) зобов`язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надіслати копії постанови про відкриття виконавчого провадження в електронній формі ОСОБА_1 , який має електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), яка забезпечує обмін документами, на виконання вимог абзацу 1 частини 2 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» та надіслати додатково за письмовим зверненням ОСОБА_1 від 01.05.2024 року копію постанови про відкриття виконавчого провадження, за його адресою зазначеною у заяві та у виконавчому документі: АДРЕСА_1 , на виконання вимог абзацу 2 частини 2 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» та частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження»,

встановив:

В оформленні матеріалів адміністративного позову судом виявлено низку істотних недоліків, котрі є перешкодою для відкриття провадження в адміністративній справі.

По-перше, особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця встановлені статтею 287 КАС України.

Частиною 3 статті 287 КАС України передбачено, що відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Згідно зі статтею 6 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" систему органів примусового виконання рішень становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2832/5 «Про внесення змін до деяких наказів Міністерства юстиції України», який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за №1302/29432, органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - управління забезпечення примусового виконання рішень); відділи примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень; відділи державної виконавчої служби міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - відділи державної виконавчої служби).

Враховуючи зазначене, із врахуванням вимог ст. 287 КАС України, відповідачем у даній категорії спорів може бути виключно відповідний орган державної виконавчої служби.

Проте, у заявник у позові у якості відповідача указав - Міністерство юстиції України (тобто суб"єкта владних повноважень, котрий не є органом державної виконавчої служби України), що не відповідає вимогам ч. 3 ст. 287 КАС України.

По-друге, відповідно до частини першої, третьої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Суд наголошує, що ст. 287 КАС України встановлено десятиденний строк для оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Аналогічні строки оскарження установлені частиною п`ятою статті 74 Закону України від 02.06.2016р. №1404-VIII "Про виконавче провадження".

У цьому контексті строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Законодавець визнав строк у десять днів достатнім для того, щоб у справах цієї категорії особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю органу державної виконавчої служби порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Обумовлений строк звернення до адміністративного суду обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретного органу, особи (або осіб) щодо неї.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду.

У той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

У цьому аспекті «день, коли особа дізналася про порушення свого права» - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких вона мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів).

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Отже, законодавець виходить не тільки з факту безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

Також порівняльний аналіз словоформ «дізналася» і «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

За викладеними у позові твердженнями, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2021р. у справі №520/15316/2020, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2022 року, було визнано протиправним та скасовано рішення Другої кадрової комісії з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора від 29.09.2020 в частині про неуспішне проходження добору на зайняття вакантної посади прокурора в Офісі Генерального прокурора позивачем. Зобов`язано Другу кадрову комісію з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора за результатами співбесіди на зайняття вакантної посади прокурора в Офісі Генерального прокурора позивачем прийняте відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

18.12.2023 Харківським окружним адміністративним судом виконавчий документ (виконавчий лист по адміністративній справі № 520/15316/2020) був надісланий заявнику ОСОБА_1 на його офіційну адресу рекомендованим (цінним) листом.

01.05.2024 заявник звернувся до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (м. Київ) з заявою про відкриття виконавчого провадження за рішенням суду по справі № 520/15316/2020.

За твердженням заявника, він 30.10.2024 та 25.11.2024 звертався до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (м. Київ) з заявою про отримання інформації щодо розгляду заяв щодо виконавчого провадження та отримання документів виконавчого провадження по адміністративній справі № 520/15316/2020.

17.12.2024 р. позивачем було отримано від Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України лист за №169379/ПІ-С-7452/20.1 від 09.12.2024, зі змісту якого він дізнався про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Як встановлено судом з Єдиного державного реєстру судових рішень та КП "Діловодство спеціалізованого суду", заявник 05.11.2024р. звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (м. Київ), треті особи: Друга кадрова комісія з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора, Офіс Генерального прокурора України про визнання протиправним рішення та скасування постанови, в якому просив суд визнати противоправним рішення державного виконавця, заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Заєць Тетяни Ігорівни та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 04.07.2024.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.11.2024р. у справі №520/30595/24 було відкрито провадження за поданим позовом, витребувано докази.

Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України до суду 25.11.2024р. в межах справи №520/30595/24 надійшов відзив на позов разом з доказами направлення позивачу, до якого долучено матеріали виконавчого провадження №74947042, у складі яких, зокрема, була наявна постанова про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до квитанції № 2113235 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС вказаний відзив з додатками було доставлено позивачу 22.11.2024.

Отже, ОСОБА_1 з 22.11.2024р. був обізнаний з наявністю постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.05.2024р. №74947042 щонайменше з 05.11.2024р. (дата подання позову у справі №520/30595/24) та з 22.11.2024р. (з моменту отримання матеріалів ВП №74947042).

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2024р. у справі №520/30595/24 було визнано причини пропуску строку звернення до суду із даним позовом неповажними. Заяви відповідача та третьої особи про залишення позовної заяви без розгляду було задоволено. Залишено без розгляду позов ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (м. Київ), треті особи: Друга кадрова комісія з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора, Офіс Генерального прокурора України про визнання протиправним рішення та скасування постанови.

Підставою для залишення позову без розгляду судом визначено пропуск позивачем строку звернення до суду. Зазначено, що ОСОБА_1 є користувачем ЄСІСТ, який має з 29.07.2022 доступ до інформації, яка оброблена в ЄСІСТ, зокрема й до матеріалів ВП 74947042, відповідно до індивідуального ідентифікаційного доступу: А7Е8713А3ВБ2, та приймаючи до уваги те, що частина 2 ст. 28 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачає обов`язкове направлення документів виконавчого провадження особам, які мають електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі) виключно в електронній формі, а постанова про закінчення виконавчого провадження №74947042 від 04.07.2024 не відноситься до переліку постанов, які державний виконавець зобов`язаний направляти адресату засобами поштового зв`язку в силу вимог закону, зважаючи на те, що за письмовим зверненням осіб документи виконавчого провадження можуть бути додатково надіслані за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі, суд визнав необґрунтованими висновки позивача про те, що обставини розгляду судом справи №520/15316/2020 не з використанням ЄСІСТ, а також не направлення виконавцем саме засобами поштового зв`язку оскаржуваної постанови за заявою позивача є обґрунтованими та поважними причинами звернення позивача до суду із адміністративним позовом саме в листопаді 2024 року.

Згідно з ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З огляду на приписи ч.5 ст.242 КАС України суд зауважує, що у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 31.01.2023р. по справі №420/7598/22 «Верховний Суд зазначає, що при визначенні дати, з якої скаржник дізнався про своє порушене право слід враховувати таке.

Згідно із частиною першою статті 15 Закону "Про виконавче провадження" сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Положеннями статті 18 Закону "Про виконавче провадження" визначено, зокрема, те, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Частиною першою статті 19 Закону "Про виконавче провадження" передбачено, що сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Відповідно до абзаців 1, 3 частини першої статті 28 Закону "Про виконавче провадження" копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Враховуючи вказані положення законодавства, учасник виконавчого провадження обґрунтовано покладається на отримання протягом розумного строку відповідних документів (відомостей) від виконавця, однак таке очікування не може бути надто тривалим.

У випадку неотримання відповідних документів (відомостей) протягом тривалого часу та невжиття відповідних заходів учасником виконавчого провадження, спрямованих на таке отримання, застосуванню підлягає презумпція обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 04 лютого 2022 року у справі №925/308/13-г зазначив, що за змістом наведених норм, за порівняльного аналізу змісту термінів "дізнався" та "повинен був дізнатися", що містяться у положеннях статті 341 ГПК, він доходить висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні; доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо.

Під час визначення початку перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріпленого у частині першій статті 341 ГПК, необхідно враховувати поведінку скаржника (чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії, направлені на з`ясування стану виконавчого провадження тощо).

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначив, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про вчинення відповідних виконавчих дій, однак не отримав задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні документи виконавчого провадження або відповіді.

Водночас така обізнаність не виникає з дати внесення постанови виконавця до автоматизованої системи виконавчих проваджень, адже як правильно зазначив скаржник, з посиланням на постанови Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року та від 11 жовтня 2019 року у справі №910/22695/13, від 07 липня 2022 року у справі №918/539/16, в учасника виконавчого провадження немає обов`язку щоденно відслідковувати відомості з автоматизованої системи виконавчих проваджень.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 04 лютого 2022 року у справі №925/308/13-г погодився із висновками суду апеляційної інстанції, зазначивши, що у зв`язку із викладеним та враховуючи встановлені судами обставини: звернення позивача як стягувача 01 липня 2019 року листом №4471/09-03 до відділу примусового виконання рішень ДВС із вимогами про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження з виконання наказу №925/308/13-г від 16 березня 2015 року та про відновлення виконавчого провадження (з доданням до цього листа Наказу, ухвали Господарського суду Черкаської області від 20 листопада 2018 року, постанови Північного апеляційного господарського суду від 20 березня 2019 року - про скасування судового рішення про визнання Наказу таким, що не підлягає виконанню, п.4.4 цієї постанови), Суд, з урахуванням абзацу 3 частини першої статті 28 Закону "Про виконавче провадження", а також з урахуванням термінів поштового обігу кореспонденції дійшов висновку, що позивач міг розраховувати на отримання постанови про відновлення виконавчого провадження з виконання наказу не пізніше 15 липня 2019 року.

Отже, учасник виконавчого провадження, який звернувся з заявою про вчинення відповідних виконавчих дій, може вважатися обізнаним про вчинення таких дій виконавцем з урахуванням розумності строку, який минув з дати звернення із заявою про вчинення виконавчих дій до виконавця. Розумність такого строку суд визначає з урахуванням конкретних обставин справи (строків, встановлених Законом "Про виконавче провадження", термінів поштового обігу кореспонденції, повідомлення учасників виконавчого провадження електронною поштою, фактичного доступу учасника виконавчого провадження до автоматизованої системи виконавчих проваджень тощо).

Суд повторює, що у межах спірних правовідносин заявник був обізнаний з наявністю постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.05.2024р. №74947042 щонайменше з 05.11.2024р. (дата подання позову у справі №520/30595/24) та з 22.11.2024р. (з моменту отримання матеріалів ВП №74947042), разом з тим позов подано до суду 21.12.2024р. (зареєстровано судом 23.12.2024р.), тобто з пропуском встановленого законом строку.

Отже, позов поданий поза межами строку звернення до суду без заяви про поновлення строку звернення та доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду, що є порушенням ч.1 ст.123 та ч.6 ст.161 КАС України

Викладене зумовлює залишення позову без руху відповідно до ст. 169 КАС України з встановленням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.4-12, 118-123, 160, 161, 169, 241-243, 248, 256, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Позов - залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків в оформленні матеріалів позову у 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення позову без руху.

Встановити, що способом усунення недоліків є подання до суду оформленого згідно з ч.3 ст.287 КАС України позову разом з доказами направлення відповідачу; юридично умотивованої та документально доведеної заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду із долученням належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів настання цього наслідку через дію поважної причини.

Роз`яснити, що невиправлення недоліків зумовлює повернення позову.

Копію даної ухвали направити заявникові.

Роз`яснити, ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Сліденко