Справа № 600/464/24-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2024-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 р. м. Чернівці Справа №600/464/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним й скасування рішення дії та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (відповідач 2) з такими позовними вимогами:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницький області за №09 від 14.11.2023 оформлені листом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №2400-1708-8/48577 від 22.11.2023, про відмову в призначенні ОСОБА_2 пенсії по інвалідності відповідно до ст.32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , період навчання згідно з дипломом від 04.03.1986 № 806771, періоди роботи згідно з трудовими книжками від 19.03.1986 серії НОМЕР_1 та від 01.10.1999 серії НОМЕР_2 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути мою заяву ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 про призначення йому пенсії по інвалідності відповідно до ст.32 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач протиправно відмовив у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до ст.32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". На думку позивача, відповідач не мав права не враховувати до його страхового стажу період навчання, період роботи згідно трудової книжки. Позивач наголошував на тому, що він є громадянином р. Молдови, який має посвідку на постійне проживання в Україні. Відповідно до посвідки на постійне проживання він зазначений за прізвищем та іменем, по батькові відповідно до законодавства як громадянин р. Молдови не зазначається.

Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області, не погоджуючись з позовними вимогами, подало до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначало, що за принципом екстериторіальності заява про призначення пенсії ОСОБА_3 була передана на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області. Разом з цим, відповідач наголошував на тому, що у позивача відсутній необхідний стаж для призначення пенси по інвалідності - 12 років.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області також подано до суду відзив на позовну заяву, в якому посилалось на те, що страховий стаж позивача складає 2 роки 2 місяці 5 днів, що недостатньо для призначення пенсії по інвалідності. Вказував, що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано: період навчання згідно з дипломом від 04.03.1986 № НОМЕР_3 , оскільки наявне виправлення в даті початку навчання; період навчання згідно зі свідоцтвом від 07.05.1988, оскільки не зазначений номер свідоцтва; періоди роботи згідно з трудовими книжками від 19.03.1986 серії НОМЕР_1 та від 01.10.1999 серії НОМЕР_2 , військовим квитком від 04.03.1986 серії НОМЕР_4 , довідкою від 29.03.2012 № 60, оскільки зазначене по-батькові ( ОСОБА_4 ) не відповідає паспортним даним позивача (відсутній запис по-батькові).

Інших документів передбачених Порядком № 637 на підтвердження спірних періодів роботи, позивачем надано не було.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.02.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на відсутність клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач 08.11.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області із заявою про призначення пенсії по інвалідності.

За принципом екстериторіальності заява про призначення пенсії ОСОБА_1 була передана на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , 14.11.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийнято рішення №09, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії по інвалідності.

У оскаржуваному рішенні вказано, що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано:

періоди навчання: згідно з дипломом від 04.03.1986 № НОМЕР_3 , оскільки наявне виправлення в даті початку навчання; згідно зі свідоцтвом від 07.05.1988, оскільки не зазначений номер свідоцтва. Крім того, надано ксерокопію свідоцтва про зміну прізвища від 08.02.1996 серії НОМЕР_5 .

періоди роботи згідно з трудовими книжками: від 19.03.1986 серії НОМЕР_1 та від 01.10.1999 серії НОМЕР_2 , військовим квитком від 04.03.1986 серії НОМЕР_4 , довідкою від 29.03.2012 №50, оскільки зазначене по батькові ( ОСОБА_4 ) не відповідає паспортним даним заявника (відсутній запис по батькові);

Вказано, що для зарахування до страхового стажу:

періодів навчання згідно з дипломом від 04.03.1986 № НОМЕР_3 та свідоцтвом від 07.05.1988 необхідно надати уточнюючі довідки з навчальних закладів про тривалість навчання за денною формою та долучити скановану копію оригіналу свідоцтва про зміну прізвища від 08.02.1996 серії НОМЕР_5 .

періодів роботи згідно з трудовими книжками від 19.03.1986 серії НОМЕР_1 та від 01.10.1999 серії НОМЕР_2 , військовим квитком від 04.03.1986 серії НОМЕР_4 , довідкою від 29.03.2012 №50, необхідно долучити оригінал свідоцтва про народження заявника.

Листом від 22.11.2023 №2400-1708-8/48577 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повідомило позивача про прийняте рішення про відмову в призначенні пенсії по інвалідності за результатами розгляду заяви від 08.11.2023 №2730.

Не погоджуючись з рішенням про відмову в призначенні пенсії по інвалідності, позивач звернувся до суду із цим позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить такі висновки по суті пору.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Статтею 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: 1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; 2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення» - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.

Частиною четвертою цієї статті передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 1ст. 30 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Згідно ст. 32 Закону №1058-IV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп: від 56 років до досягнення особою 59 років включно - 14 років.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).

Згідно із статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII (в чинній редакції) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 (надалі також - Порядок №637).

Також, відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Пунктом 1 Порядку №637, встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Суд зазначає, що вищенаведені норми встановлюють виключний пріоритет трудової книжки перед іншими документами для визначення страхового стажу.

Порядок ведення трудових книжок, за частину спірного періоду трудового стажу позивача, був врегульований Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 за №162 (надалі по тексту також Інструкція №162), положення якої діяли і врегульовували відповідні відносини до 29.07.1993.

Так, відповідно до вказаної Інструкції №162: трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців; трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи проводяться акуратно, пір`яний чи кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору; в розділах "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається; в графі 3 розділу "Відомості про роботу" у вигляді заголовка пишеться повне найменування підприємства; в графі 3 пишеться: "Прийнято або призначений в такий-то цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво" із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнято працівника, виробляються: для робітників - відповідно до найменуваннями професій, вказаних у Єдиному тарифно-кваліфікаційному довіднику робіт і професій робітників; для службовців - відповідно до найменуваннями посад, зазначених в Єдиної номенклатурі посад службовців, або відповідно до штатного розкладу; при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів; бланки трудових книжок і вкладишів до них зберігаються в бухгалтерії підприємства як документи суворої звітності і видаються за заявкою у підзвіт особі, відповідальній за ведення трудових книжок; після закінчення кожного місяця бухгалтерія вимагає від особи, відповідальної за ведення трудових книжок, звіту про наявність бланків трудових книжок і вкладишів до них, з додатком прибуткового ордера каси підприємства. На зіпсовані під час заповнення бланки трудових книжок і вкладишів до них складається акт.

Згідно з пунктом 2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.

Так, вперше трудова книжка заповнюється адміністрацією в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття його на роботу. На першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки записуються загальні дані про її власника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, фах, дата видачі книжки, підпис власника книжки, ставиться мокра печатка установи, що видала вперше трудову книжку.

Відповідно до п. 2.12 зазначеної вище Інструкції, зміни записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження здійснюються адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (свідоцтво про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я, по батькові та ін.) з посиланням на номер та дату цих документів. Вказані зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється попереднє прізвище, ім`я, по батькові чи дата народження і записуються нові дані. Посилання на відповідні документи записуються на внутрішній стороні обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства, установи, організації або спеціально уповноваженою ним особою і печаткою підприємства, установи, організації або печаткою відділу кадрів.

З 29.07.1993 діє Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 за №58 (надалі по тексту також Інструкція №58).

Приписами пунктів 1.1, 2.1 Інструкції №58 визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами.

За змістом пункту 2.2 Інструкції №58 заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу. До трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з пунктом 2.6 Інструкції у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (пункт 4.1 Інструкції №58).

З наведеного слідує, що Інструкціями №162 і №58 встановлено відповідний порядок оформлення трудової книжки, внесення до трудової книжки записів про роботу, а також спосіб занесення відомостей про виправлення невірних чи недійсних даних. Закреслення та/або виправлення (підтирання, повторне наведення цифр і букв для зміни їх первинного змісту) раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається.

Аналіз наведених положень дає підстави дійти обґрунтованого висновку, що обов`язок ведення трудових книжок покладено на роботодавців, тому неналежне ведення таких не може позбавити працівника права на соціальний захист, зокрема й на отримання пенсійних виплат.

Згідно змісту оскаржуваного рішення, підставами для відмови у призначенні позивачу пенсії по інвалідності є відсутність страхового стажу, зокрема до страхового стажу позивача відповідачем не зараховано:

періоди навчання: згідно з дипломом від 04.03.1986 № НОМЕР_3 , оскільки наявне виправлення в даті початку навчання; згідно зі свідоцтвом від 07.05.1988, оскільки не зазначений номер свідоцтва. Крім того, надано ксерокопію свідоцтва про зміну прізвища від 08.02.1996 серії НОМЕР_5 .

періоди роботи згідно з трудовими книжками: від 19.03.1986 серії НОМЕР_1 та від 01.10.1999 серії НОМЕР_2 , військовим квитком від 04.03.1986 серії НОМЕР_4 , довідкою від 29.03.2012 №50, оскільки зазначене по батькові ( ОСОБА_4 ) не відповідає паспортним даним заявника (відсутній запис по батькові);

Щодо не зарахування відповідачем до страхового стажу позивача періоду навчання, суд зазначає наступне.

Як зазначалося вище, п. 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання (пункт 8 Порядку №637).

Відповідно до пункту 1.7 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1) (далі - Порядок №22-1) звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

За приписами підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються, серед іншого, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

Згідно з пунктом 4.2 розділу IV в редакції Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, серед іншого, уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові від 08.02.1996 серії НОМЕР_5 , позивачем змінено прізвище, ім`я та по батькові з ОСОБА_5 на ОСОБА_1 , про що в книзі реєстрації актів цивільного стану про переміну прізвища, імені, по батькові від 19.10.1988 внесено відповідний запис за №08.

Відповідно до свідоцтва про народження від 02.11.1988 серії НОМЕР_6 батьком ОСОБА_1 зазначено ОСОБА_6 , а матір`ю ОСОБА_7 .

Згідно диплому від 04.03.1986 №806771 ОСОБА_8 01.09.1982 поступив в середнє ПТУ №1 імені І.Федько, м. Кишенів МССР і 04.03.1986 закінчив повний курс середнього професійно-технічного училища на базі середньої освіти за професією помічник машиніста тепловоза.

В той час, суд зазначає, що вказаний вище диплом НОМЕР_7 пiдписи голови екзаменаційної комісії, директора училища та його заступника, проставлена вiдмiтка про видачу та реєстраційний номер.

При цьому, суд бере до уваги, той факт, що навчання позивача у період з 01.09.1982 04.03.1986 підтверджується довідкою від 19.12.2018 №3380, згідно якої ОСОБА_8 дійсно навчався в середньому професійно-технічному училищі №1 ім. "Ф.Федько" міста Кішінеу за спеціальністю "помічник машиніста тепловозу, слюсар з ремонту рухомого складу 3-го розряду з 01.09.1982 04.03.1986".

Окрім цього, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва від 07.05.1988 позивач з 12.10.1987 по 07.05.1988 навчався Бессарабській дорожньо-техніческій школі Молдавської залізничної дороги по професії (спеціальності) машиніст тепловоза.

Щодо посилань відповідача на не зазначення номеру свідоцтва від 07.05.1988, то такі суд не бере до уваги, з огляду на наступне.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Тобто у даному випадку, пенсійний орган не враховуючи зарахування до страхового стажу позивача періоди навчання: згідно з дипломом від 04.03.1986 №806771, оскільки наявне виправлення в даті початку навчання та згідно зі свідоцтва від 07.05.1988, оскільки не зазначений номер свідоцтва вправі був перевірити інформацію, яка зазначена в дипломі та свідоцтві, звернувшись до установи, де навчався позивач з відповідним запитом.

Однак, в спірному рішенні не зазначено, що відповідач надсилав запит до училища, в якому навчався позивач у спірний період, та/або до архівних установ, з метою уточнення інформації про факт навчання позивача.

Враховуючи зазначене, суд зауважує, що ті обставини, які викладені у оскаржуваному рішенні, щодо не зарахування до страхового стажу періоду навчання не можуть слугувати беззаперечною підставою для для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист та відмови у зарахуванні вказаного часу навчання до страхового стажу позивача.

Стосовно не зарахування до страхового стажу періодів роботи згідно з трудовими книжками: від 19.03.1986 серії НОМЕР_1 та від 01.10.1999 серії НОМЕР_2 , військовим квитком від 04.03.1986 серії НОМЕР_4 , довідкою від 29.03.2012 №50, оскільки зазначене по батькові ( ОСОБА_4 ) не відповідає паспортним даним заявника (відсутній запис по батькові), суд зазначає, що механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання (далі - посвідки) іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання. визначає Порядок оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 р. №251 (далі - Порядок 251).

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 р. №251 також затверджений Технічний опис бланків посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, пунктом 13 якого визначено елементи даних у зоні візуальної перевірки, зокрема прізвище та ім`я особи. Внесення таких даних особи як по батькові бланком не передбачено.

Пунктом 3 вказаного Порядку 251 визначено, що для оформлення посвідки на постійне проживання разом із заявою подаються, зокрема, паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства (після пред`явлення повертається), та його копія; переклад українською мовою сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку.

Отже, технічний опис бланків посвідки на постійне проживання містить лише відомості про прізвище та ім`я особи. Внесення таких даних особи як по батькові бланком не передбачено.

В матеріалах справи наявна копія свідоцтва про народження позивача від 02.11.1988 серії НОМЕР_6 , виданого на ім`я ОСОБА_9 , у графі по батькові позивача значиться " ОСОБА_4 ".

Крім того, в матеріалах справи наявна копія свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові від 08.02.1996 серії НОМЕР_5 , згідно якої позивачем змінено прізвище та ім`я з ОСОБА_5 на ОСОБА_1 , про що в книзі реєстрації актів цивільного стану про переміну прізвища, імені, по батькові від 19.10.1988 внесено відповідний запис за №08.

Згідно посвідки на постійне місце проживання ОСОБА_1 від 10.10.20213 №IHO29095. Відомостей про "по батькові" остання не містить.

Враховуючи, що чинним законодавством не передбачено зазначення у бланку посвідки на постійне проживання відомостей про "по батькові" та досліджуючи додані позивачем до матеріалів справи докази в сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 та ОСОБА_10 є однією й тією ж особою.

Міжцим, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 4.7 Порядку №2-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів для призначення пенсії.

Пунктом 1.8 розділу І Порядку №22-1 визначено, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія .

Пунктом 4.2 цього Порядку №22-1 визначено, що при прийманні документів працівник сервісного центру, зокрема, повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається певний обсяг прав та обов`язків у органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного трудового стажу для її призначення, зокрема право пенсійного органу у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис.

Натомість, як вбачається із змісту оскаржуваного рішення, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зазначено, що для зарахування до страхового стажу:

періодів навчання згідно з дипломом від 04.03.1986 №806771 та свідоцтвом від 07.05.1988 необхідно надати уточнюючі довідки з навчальних закладів про тривалість навчання за денною формою та долучити скановану копію оригіналу свідоцтва про зміну прізвища від 08.02.1996 серії НОМЕР_5 .

періодів роботи згідно з трудовими книжками від 19.03.1986 серії НОМЕР_1 та від 01.10.1999 серії НОМЕР_2 , військовим квитком від 04.03.1986 серії НОМЕР_4 , довідкою від 29.03.2012 №50, необхідно долучити оригінал свідоцтва про народження заявника.

Тобто, про необхідність надання додаткових документів відповідач зазначав не під час подання позивачем заяви про призначення пенсії по інвалідності, а фактично в ході прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що органи Пенсійного фонду України повинні відповідально підходити до такого важливого питання як призначення особі пенсії та використовувати всі передбачені законом повноваження задля повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Проте, суду не надано доказів вчинення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області будь-яких дій щодо повідомлення позивача про неналежне оформлення поданих документів, а також про необхідність дооформлення таких документів або надання додаткових документів, що свідчить про недбале ставлення територіального органу Пенсійного фонду України до вирішення питання щодо призначення особі пенсії.

Оскільки рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницький області за №09 від 14.11.2023 про відмову в призначенні ОСОБА_2 пенсії по інвалідності відповідно до ст.32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, то, відповідно, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання саме Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницький області, а не Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , подану 08.11.2023, про призначення пенсії по інвалідності з урахуванням висновків суду, зарахувавши до страхового стажу період навчання згідно з дипломом від 04.03.1986 № НОМЕР_3 та періоди роботи згідно з трудовими книжками від 19.03.1986 серії НОМЕР_1 та від 01.10.1999 серії НОМЕР_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено наявність підстав для задоволення заявлених вимог. Натомість доводи відповідача не свідчать про законність вчинених ним дій.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем за подання до суду цього позову сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, пенсійного органу, яким прийнято оскаржуване рішення про відмову у призначенні ОСОБА_11 пенсії по інвалідності в сумі 1211,20 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 241 - 246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним й скасування рішення дії та зобов`язання вчинити дії,- задовольнити частково.

2. Визнати протиправними скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницький області за №09 від 14.11.2023 про відмову в призначенні ОСОБА_2 пенсії по інвалідності відповідно до ст.32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , подану 08.11.2023, про призначення пенсії по інвалідності з урахуванням висновків суду, зарахувавши до страхового стажу період навчання згідно з дипломом від 04.03.1986 № НОМЕР_3 та періоди роботи згідно з трудовими книжками від 19.03.1986 серії НОМЕР_1 та від 01.10.1999 серії НОМЕР_2 .

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, пенсійного органу, яким прийнято оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії по інвалідності.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Повне найменування учасників процесу:

позивач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 );

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (площа Центральна, 3, м. Чернівці, );

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, ).

Суддя В.О. Григораш