Справа № 420/20584/24
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2024-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої судді Бойко О.Я.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання провести нарахування та виплату грошового забезпечення додаткову винагороду у розмірі 100 000 грн., вирішив адміністративний позов задовольнити частково.

І. Суть спору:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до відповідача, Військової частини НОМЕР_1 , в якій просив суд:

(1). Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати грошового забезпечення - додаткової винагороди у розмірі 100000,00 гривень під час лікування за квітень, травень та червень місяці 2024 р. включно, у зв`язку з отриманими тяжкими пораненнями, старшим солдатом ОСОБА_1 ;

(2). Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести нарахування та виплати грошове забезпечення - додаткову винагороду у розмірі 100000,00 гривень під час лікування за квітень, травень та червень місяці 2024 р., у зв`язку з отриманими тяжкими пораненнями, старшим солдатом ОСОБА_1 .

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція Позивача

В обґрунтування позовних вимог вказав, не зважаючи на те, що позивач з 08.03.2024 р. по цей день знаходиться на лікуванні у зв`язку з отриманими тяжкими пораненнями, однак відповідач не виплачує йому відповідно до вимог Постанови КМУ від 9 серпня 2023 р. № 826, якою внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168: 100 000,00 гривень при перебуванні на лікуванні, після отримання тяжкого поранення, а тому відповідач повинен виплатити позивачу кошти за отримане тяжке поранення за квітень, травень та червень місяці 2024 р. у розмірі 300 000,00 гривень.

(б) Позиція Відповідача

15.07.2024 р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу у позові.

Відповідачем зазначено, що умовою здійснення виплати додаткової винагороди військовослужбовцям у разі перебування на стаціонарному лікуванні або у відпустці для лікування після тяжкого поранення - є пов`язаність поранення із захистом Батьківщини. Позивачем не підтверджено пов`язаності поранення, за яким йому надавалася відпустка у відповідності до довідки ВЛК від 18.04.2024, із захистом Батьківщини. За таких обставин, відсутня обов`язкова підстава, передбачена пунктом 1-2 Постанови КМУ № 168, для виплати додаткової винагороди за час знаходження позивача у відпустці, наданій на підставі довідки ВЛК від 18.04.2024. Починаючи з 19.05.2024 року, позивач вважається таким, що самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , оскільки не прибув у розташування підрозділу після завершення відпустки для лікування, наданої на підставі довідки ВЛК від 18.04.2024. Пунктом 3 резолютивної частини наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 21.05.2024 № 2456, виплату грошового забезпечення позивачу призупинено з 19.05.2024. Станом на дату подання цього відзиву позивач до військової частини НОМЕР_1 не повернувся, документів для оформлення відпустки не надав, поважність причин відсутності на військовій службі не підтвердив. За таких обставин, виплата грошового забезпечення позивачу, на сьогодні, є неможливою. Для вирішення питань щодо нарахування додаткової винагороди, позивачу належить ініціювати внесення змін до довідок військово-лікарської комісії з метою зазначення інформації про пов`язаність поранень із захистом Батьківщини, а також подати до військової частини необхідні документи для розрахунку належної йому додаткової винагороди. Крім цього, позивачу належить повернутися у розташування підрозділу з метою завершення процедур службового розслідування та відновлення виплати грошового забезпечення.

ІІІ Процедура та рух справи

02.07.2024 р. ухвалою Одеський окружний адміністративний суд, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

25.09.2024 р. ухвалою суд витребував у позивача докази на підтвердження обставин щодо перебування на стаціонарному лікуванні за період травень-червень 2024 року; у відповідача належним чином засвідчену копію наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 21.05.2024 № 2456 та/або докази на підтвердження обставин щодо самовільного залишення позивачем військової частини НОМЕР_1 ; витребувані докази по справі зобов`язав надати до суду до 16 жовтня 2024 року; зупинити провадження по справі № 420/20584/24 до моменту отримання витребуваних доказів.

30.12.2024 р. ухвалою суд поновив провадження у справі.

ІV. Обставини справи встановлені судом та докази на їх підтвердження

Судом встановлено, що позивач з 30.12.2023 року перебуває на службі НОМЕР_1 на посаді навідника-оператора згідно наказу від 30.12.23 № 364, що підтверджується військовим квитком позивача серії НОМЕР_2 .

Відповідно до довідки від 21.03.2024 року № 2556 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) позивач 29.02.2024 року одержав травму: ВТ (29.02.2024), АКБТ, Некорегована артеріальна гіпертензія за обставин: поранення сталося під час бойових дій (спричинене діями противника), отримане під час виконання бойового завдання внаслідок артилерійського обстрілу з боку сил противника, одержане під час захисту Батьківщини та виконання обов`язків військової служби, участі у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на території Донецької області, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, не пов`язане з вчиненням злочину чи адміністративного правопорушення, не є наслідком навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження. Не перебував в стані алкогольного та/або наркотичного сп`яніння. Перебував у засобах індивідуального захисту (бронежилет, захисний шолом).

За змістом довідки Військової частини НОМЕР_3 від 18 квітня 2024 р. № 626 військово-лікарської комісії проведено 18.04.2024 медичний огляд позивача. Поранення, ТАК пов`язане з проходженням військової служби.

Згідно із довідкою Військової частини НОМЕР_3 від 20 травня 2024 р. № 3671 військово-лікарської комісії проведено 20.05.2024 медичний огляд позивача. Поранення, ТАК пов`язане з проходженням військової служби.

Відповідно до виписки КПП «Міська клінічна лікарня № 16 Дніпровської міської ради» із медичної карти хворого № 3800 позивач перебував у стаціонарі з 06.03.2024 по 07.03.2024.

Згідно з випискою КНП «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» Житомирської обласної ради із медичної карти хворого № 6245 позивач перебував у стаціонарі з 08.03.2024 по 14.03.2024.

Відповідно до виписки КНП «Чуднівська Центральна районна лікарня» із медичної карти стаціонарного хворого № ІХ-240314/1298 позивач перебував у стаціонарі з 14.03.2024 по 28.03.2024.

Згідно з виписного епікризу Військової частини НОМЕР_3 № 1875 із медичної картки стаціонарного хворого позивач перебував у стаціонарі з 28.03.24 по 19.04.24.

Довідкою військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_3 від 18 квітня 2024 р. за результатами медичного огляду госпітального ВЛК в/ч НОМЕР_1 , зазначено, що поранення, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби (довідка про обставини поранення не надана) та на підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки для лікування після поранення на 30 (тридцять) календарних днів.

Відповідно до особового рахунку військовослужбовця № 6738 за 2024 рік позивачу за квітень-травень додаткова винагорода (бойові 100,0 тис грн.) не нараховувалась.

Згідно зі змісту витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 21.05.2024 № 2456 «Про призначення службового розслідування за фактом неприбуття з відпустки до військової частини старшого солдата ОСОБА_2 » встановлено, що з доповіді тимчасово виконуючого обов`язки командира НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_3 (від 19.05.2024 вхідний № 26553) стало відомо про те, що 19.05.2024 о 10:00 під час перевірки особового складу 3 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 в районі населеного пункту АДРЕСА_1 , було виявлено відсутність позивача, з метою з`ясування причин та умов даного факту, на підставі статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-ХІV, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 року № 1503/31317, наказано, зокрема провести службове розслідування за фактом неприбуття з відпустки до військової частини позивача, в термін до 21.06.2024 скласти акт про результати службового розслідування та подати його для затвердження у встановленому порядку.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 03.08.2024 № 3071 «Про результати службового розслідування за фактом неприбуття з відпустки до військової частини старшого солдата ОСОБА_2 » під час службового розслідування встановлено наступне: 19.05.2024 о 10:00 під час перевірки особового складу 3 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 в районі населеного пункту АДРЕСА_1 , було виявлено відсутність позивача, який не прибув в тимчасове місце розташування підрозділу після відпустки за станом здоров`я. Першочергові пошукові заходи до позитивного результату - не призвели. Виявити військовослужбовця - не вдалось, на телефонні дзвінки за номером НОМЕР_5 (повідомлення) останній - відповідав, повідомив, що потрібне подальше лікування. Зброя позивача залишились в підрозділі. Станом на момент завершення службового розслідування, позивач до військової частини (підрозділу) - не повернувся, місцезнаходження останнього - невідоме. Документи про поважність причин відсутності на службі за період з 19.05.2024 до військової частини НОМЕР_1 засобами СЕДО не надходили, та особисто військовослужбовцем не надавалися. В діях військовослужбовця містяться ознаки кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України.

З метою недопущення подібних випадків наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 03.08.2024 № 3071 наказано, зокрема на підставі пунктів 5 розділу ХVІ та пункту ХХХІV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 та Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, не включати позивача до рапортів на преміювання та виплату додаткової винагороди за місяці самовільного залишення військової частини, в тому числі за травень 2024 року.

IV. Джерела права та висновки суду

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 17 Конституції України передбачено, зокрема, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до абц ч. 1, ч.ч. 2, 4 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 12.12.1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-ІХ.

У подальшому, воєнний стан неодноразово продовжувався та триває й на даний час.

Так, на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України видано постанову від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Пунктом 1-1 Постанови Кабінету Міністрів України № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 (далі - Постанова № 168), (в редакції, яка діє на момент спірних відносин і на даний час), установлено, що на період воєнного стану, зокрема що:

- військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території противника військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань;

- військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою у повному обсязі. Після перебування у розпорядженні понад два місяці і до закінчення перебування у розпорядженні таким військовослужбовцям щомісяця виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень.

Пунктом 1-2 Постанова № 168 передбачено, зокрема, що:

- виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників);

- відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Отже, норми п. 1-2 Постанови № 168 встановлюють лише дві умови, необхідні для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Наведені висновки суду щодо застосування вказаних положень Постанови № 168 узгоджується з нормами «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).

Згідно з п. 11 розділу XXXIV Порядку № 260 у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Як зазначалося вище, згідно довідки від 21.03.2024 року № 2556 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), позивач 29.02.2024 року одержав травму: ВТ (29.02.2024), АКБТ, Некорегована артеріальна гіпертензія за обставин: поранення сталося під час бойових дій (спричинене діями противника), отримане під час виконання бойового завдання внаслідок артилерійського обстрілу з боку сил противника, одержане під час захисту Батьківщини та виконання обов`язків військової служби, участі у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на території Донецької області, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

За змістом довідки Військової частини НОМЕР_3 від 18 квітня 2024 р. № 626 військово-лікарської комісії проведено 18.04.2024 згідно наказу МОЗ № 370 від 04.07.2007 - поранення відноситься до тяжкого ступеня.

Судом встановлено, що з 06.03.2024 по 19.04.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні.

Також судом встановлено, що позивач перебував у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, на підставі довідки військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_3 від 18 квітня 2024 р., строком на 30 (тридцять) календарних днів.

Згідно зі змістом заяв сторін по суті справи, сторонами визнаються фактичні обставини справи, зокрема обставини, що з квітня 18 квітня 2024 р., строком на 30 (тридцять) календарних днів позивач перебував у відпустці для лікування після тяжкого поранення.

З урахуванням наданих сторонами документів, наявних в матеріалах справи, у суду не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Тому, згідно з ч. 1 ст. 78 КАС України, зазначені обставини, не підлягають доказуванню.

Отже, суд приходить до висновку, що у позивача наявне право на отримання додаткової грошової винагороди у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 за спірний період, а саме: квітень 2024.

Щодо виплати додаткової винагороди за період травень-червень 2024 відповідач вказує, що підстав для включення позивача до наказу командира військової частини про виплату додаткової винагороди немає, оскільки 19.05.2024 позивач самовільно залишив військову частину.

Так, відповідно до п.15 розділу XXXIV Порядку № 260 до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, зазначені у пункті 2 цього розділу, які самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували), - за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

Змісту витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 21.05.2024 № 2456 «Про призначення службового розслідування за фактом неприбуття з відпустки до військової частини старшого солдата ОСОБА_2 ».

Суд не бере до уваги довідку військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_3 від 20 травня 2024 р. за результатами медичного огляду госпітального ВЛК в/ч НОМЕР_1 , зазначено, що на підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки для лікування після поранення на 30 (тридцять) календарних днів у зв`язку з тим, що відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 03.08.2024 № 3071 «Про результати службового розслідування за фактом неприбуття з відпустки до військової частини старшого солдата ОСОБА_2 » під час службового розслідування встановлено, зокрема, що станом на момент завершення службового розслідування, позивач до військової частини (підрозділу) - не повернувся, місцезнаходження останнього - невідоме. Документи про поважність причин відсутності на службі за період з 19.05.2024 до військової частини НОМЕР_1 засобами СЕДО не надходили, та особисто військовослужбовцем не надавалися. В діях військовослужбовця містяться ознаки кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України, на підставі чого наказано, зокрема, не включати позивача до рапортів на преміювання та виплату додаткової винагороди за місяці самовільного залишення військової частини, в тому числі за травень 2024 року.

Отже, позивач вважається таким, що самовільно залишив військову частину 19.05.2024, тому підстав для нарахування та виплати додаткової винагороди у місяці, в якому позивач самовільно залишив військову частину, а саме за період травень-червень, немає.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене вище, суд робить висновок, що позовні вимоги належать до задоволенню частково.

VI. Розподіл судових витрат

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI, позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно, підстав для розподілу судових витрат в порядку, передбаченому ст. 139 КАС України, немає.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст 2, 139, 244-246 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов задовольнити частково.

2.Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення - додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 гривень під час лікування за квітень 2024 року, у зв`язку з отриманими тяжкими пораненнями;

3.Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 ) нарахування та виплату грошового забезпечення - додаткову винагороду у розмірі 100 000,00 гривень під час лікування за квітень 2024 року, у зв`язку з отриманими тяжкими пораненнями;

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Оксана БОЙКО