Справа № 260/6313/24
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2024-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
30 грудня 2024 року м. Ужгород № 260/6313/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Рейті С.І. розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 адвоката Єнокян Катерини Леонідівни про ухвалення додаткового рішення, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Закарпатського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням від 19.12.2024 року вказаний адміністративний позов задоволено частково.

23.12.2024 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Єнокян Катерини Леонідівни, в якій просить прийняти додаткове судове рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Розглянувши вказану заяву, дослідивши необхідні для її розгляду матеріали адміністративної справи, суд зазначає наступне.

Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України, яка не обмежує розмір таких витрат.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною 4 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 134 КАС України).

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 року № 5076-VI (далі Закон № 5076-VI), згідно з п. 4 ч.1 ст.1 якого - договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Частиною 1 ст. 30 Закону № 5076-VI, визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Частинами 2 та 3 ст. 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 07.07.2021 року у справі № 910/12876/19 зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з тим суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як: їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21).

В цій постанові Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 року у справі № 927/237/20).

Як вже зазначалося, представник вказує, що позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5900,00 грн. На підтвердження цих витрат надано копії таких документів: Договору № 2024-0213 про надання послуг правничої (правової) допомоги, укладеного 29.05.2024 року між Адвокатським об`єднанням «Ганна Іщенко та партнери» в особі керуючого партнера Іщенко Ганни Михайлівни та Фельцан Юрієм Юрійовичем про надання за оплату послуг правничої (правової) допомоги, а саме: отримання заборгованості по індексації заробітної плати військовослужбовця (а.с.16); Акт надання послуг № 488 від 20.12.2024 року, за яким, виконавцем були надані такі послуги: правова допомога: складання адвокатських запитів, супровід досудового врегулювання, складання та подання позовної заяви на суму 5900 грн. (а.с.65) та квитанцію № 0.0..1 від 07.06.2024 року про оплату за юридичні послуги згідно договору 2024-0213 та 2024-0214 від 29.05.2024 року в сумі 5900 грн. (а.с.66).

Із матеріалів справи вбачається, що 29.05.2024 року між адвокатом Адвокатським об`єднанням «Ганна Іщенко та партнери» в особі керуючого партнера Іщенко Ганни Михайлівни та Фельцан Юрієм Юрійовичем укладено договір 2024-0213 про надання правничої допомоги.

Відповідно до п. 4.1 Договору загальна ціна Договору становить загальну вартість наданих послуг, зазначену в додаткових угодах та усіх підписаних Актах здавання-приймання наданих послуг до цього Договору.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що оплата за надані послуги здійснюється Замовником шляхом (за погодженням сторін), зокрема, шляхом авансування вартості правової допомоги в розмірі 5900 грн.

Зі змісту наданого Акту надання послуг № 488 від 20.12.2024 року, адвокатом було надано такі послуги, зокрема: складання адвокатських запитів, супровід досудового врегулювання, складання та подання позовної заяви на суму 5900 грн.

При цьому, суд констатує, що у наданих представником позивача до матеріалів справи документах не відображено, кількості витраченого адвокатом на виконання робіт (надання послуг) часу (годин), вартості години за певний вид послуги, детального опису робіт проведених адвокатом (наданих послуг), позивачем не конкретизовано та необґрунтовано витрачений час на правничу допомогу, не деталізовано, які роботи проведені адвокатом в рамках надання послуг.

За таких підстав, суд вважає за можливе розглянути питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за актом № 488 від 20.12.2024 року.

Відповідно до ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року по справі №755/9215/15-ц.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

В контексті наведеного, суд зазначає, що представником відповідача у відзиві на позовну заяву було заявлено клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Так, представник відповідача просив врахувати, що предметом спору є питання індексації грошового забезпечення військовослужбовців та із зазначеного питання вже давно сформовано сталу судову практику та наявна велика кількість правових позицій Верховного Суду. Правозахисниками позовні заяви сформовані вже давно шаблонно та при поданні здійснюється виключно заміна анкетних даних позивача та його періоду служби. Те саме стосується і адвокатських запитів, що надсилаються з метою отримання інформації від військової частини. Позовні заяви та адвокатські запити є повністю однакові, в яких змінюється виключно особиста інформація позивача.

Крім того, вказує, що позивачем не конкретизовано та необґрунтовано витрачений час на надання послуг правничої допомоги, не деталізовано, які роботи проведені адвокатом в рамках надання таких послуг. Документи складені представником позивача у рамках розгляду цієї справи не є великого обсягу та представник позивача не потребував значного часу та зусиль для їх складання, як це зазначено у наданих документах адвокатом. Таким чином, враховуючи не складність справи, відсутність значного обсягу послуг наданих адвокатом, заявлена вартість послуг на правничу допомогу 5900 грн. є завищеною.

Проаналізувавши надані ОСОБА_1 послуги щодо складання адвокатських запитів, супроводу досудового врегулювання, а також, складання та подання позовної заяви, суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності є, зокрема: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Підготовка адвокатських запитів, вивчення та правовий аналіз матеріалів, отриманих для підготовки позовної заяви, не є окремими видами адвокатської діяльності, а є частиною підготовки позовної заяви.

Принагідно, суд зауважує, що в матеріалах справи міститься виключно складена адвокатом Єнокян К.Л. в інтересах ОСОБА_1 заява про перерахунок грошового забезпечення та виплату заборгованості по індексації грошового забезпечення (очевидно поданою з метою досудового врегулювання спору шляхом добровільної сплати відповідачем наявної перед позивачем заборгованості), в якій адвокат, в тому числі, просить надати довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 та довідку щодо сум, виплачених допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги (у разі виплати), що очевидно є адвокатським запитом (а.с.17-18).

Тобто, адвокатом в межах надання правничої допомоги, фактично складено одну заяву, що одночасно є і заявою про досудове врегулювання спору та адвокатським запитом.

Суд вважає, що визначена адвокатом Єнокян К.Л. сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за результатами розгляду справи № 260/6313/24 не є належним чином обґрунтованою та завищеною у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг і витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сума витрат на послуги адвоката є надмірною, не відповідає критерію розумності їхнього розміру, обсягу фактично наданих послуг та їх складності, а також є необґрунтованою, оскільки вказані послуги не потребують значної кількості часу.

Суд вважає, що заявлена сума 5900 грн. за актом № 488 від 20.12.2024 року є неспівмірною із фактично наданими послугами, а тому, з урахуванням принципу справедливості та витраченого часу, присуджує на користь відповідача понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява представника позивача про розподіл судових витрат, понесених на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню та стягнення на користь позивача суми сплачених витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 2000 грн.

Керуючись ст. ст. 139, 243, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Єнокян Катерини Леонідівни про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

2. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 грн. (дві тисячі гривень).

3. Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 255 КАС України, та може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені ст.295,297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Рейті