Справа № 160/34062/24
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2024-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

30 грудня 2024 року Справа 160/34062/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Ніколайчук С.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» (Україна, 49102, місто Дніпро, вулиця Данила Галицького, будинок 1, ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії

УСТАНОВИВ:

24 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)», у якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89) (), яка полягає у незабезпеченні позивача засобами гігієни, що призвело до позбавленні ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) права на соціальне забезпечення гідного життя, яке обумовлене можливістю використовувати засоби гігієни при дотриманні санітарії та гігієни свого тіла;

- стягнути з Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» () за порушення права позивача на забезпечення засобами гігієни та права на соціальне забезпечення гідного життя, яке обумовлене можливістю дотримуватись санітар» та гігієни свого тіла на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) завдану цими порушеннями моральну шкоду в розмірі 305000 (триста п`ять тисяч) гривень;

- визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Дніпровська виправна колоній (№89)» (), яка полягає у незабезпеченні позивача речами першої необхідності та одягом по сезону, що призвело до позбавленні ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) права на соціальне забезпечення для гідного життя, яке обумовлене можливістю використовувати речі першої необхідності та одягом для гідного життя;

- стягнути з Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» () за порушення права позивача на забезпечення речами першої потреби та одягом і права на соціальне забезпечення гідного життя, яке обумовлене можливістю використовувати речі першої необхідності та одяг для гідного життя, на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) завдану цими порушеннями моральну шкоду в розмірі 425000 (чотирьохсот двадцяти п`яти тисяч) гривень;

- визнати протиправними бездіяльність та дії Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» (), яка полягала у незабезпеченні позивача засобами гігієни, речами першої необхідності та одягом за сезоном та якими було примушено позивача шляхом жебратства випрошувати у своїх рідних та знайомих надсилати позивачу у посилках засоби гігієни, речі першої потреби та одягу, що призвело до приниження гідності людини та призвело до завдання моральної шкоди;

- стягнути з Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» () за протиправні бездіяльність та дії, які полягали у примушеню позивача шляхом жебратства випрошувати у своїх рідних та знайомих надсилати позивачу у посилках засоби гігієни, речі першої потреби та одягу, що призвело до приниження гідності людини та призвело до завдання моральної шкоди, на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за завдану цим порушенням приниження гідності людини позивача та завдану йому моральної шкоди в розмірі 500000 (п`ятисот тисяч) гривень.

Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам ст. ст. 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України суд зробив висновок, що вона підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

За загальним правилом для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк (ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, перебіг строку для звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не може визнаватися поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Позивач вважає що ним дотримано строк, який встановлений статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України на звернення з позовною заявою про захист конституційних прав до суду враховуючи три попередні звернення до Дніпропетровського окружного адміністративного суду до цього самого відповідача з тих самих підстав, які були повернуті через недотримання декількох вимог одразу до трьох відповідачів, а потім до одного цього відповідача.

В матеріалах справи такі докази звернення позивача до Дніпропетровського окружного адміністративного суду до того самого відповідача та з тих самих підстав, на які він посилається у позові, відсутні, а тому суд не має можливості встановити чи порушений позивачем строк звернення з поважних причин.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Суд встановив, що позивач не зазначив з якого саме періоду часу відповідач порушив його права та з якого часу він просить визнати бездіяльність відповідача протиправною.

Згідно із частинами першою, другою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Оскільки позовна заява не відповідає зазначеним вище вимогам, встановленим статтями 122, 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, її належить залишити без руху та встановити позивачу строк для усунення недоліків - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (ч. 6 ст. 120 Кодексу адміністративного судочинства України).

П`ятим днем для вирішення питання в даній адміністративній справі є 29 грудня 2024 року, що припадає на вихідний день (неділя), у зв`язку з чим, дана ухвала прийнята першим робочим днем 30 грудня 2024 року.

Керуючись статтями 122, 160, 161, 169, 171, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» (Україна, 49102, місто Дніпро, вулиця Данила Галицького, будинок 1, ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Встановити позивачу строк десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, а саме:

- надати докази попередніх звернень до суду з цим же позовом до того самого відповідача з тих самих підстав, або вказати номери адміністративних справ, про які зазначено в позові;

- надати уточнену позовну заяву з вказаним періодом часу (дату), за який позивач просить визнати бездіяльність відповідача протиправною.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Ухвала суду не підлягає оскарженню окремо від ухвали про повернення заяви згідно з вимогами статей 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили у строки, встановлені статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук