Справа № 186/995/24
Суддя: Кривошея С. С.
Дата ухвалення: 2024-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 186/995/24
Номер провадження № 2-а/0186/5/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 року м. Шахтарське

Суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області Кривошея С.С. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАН №02364400 від 11 червня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з адміністративною позовною заявою до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАН №02364400 від 11 червня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позову позивачка зазначила, що постановою поліцейського 1 взводу 1 роти 4 батальйону УПП в Дніпропетровській області Тугашевої А.О., серії ЕНА №1967824 від 21 квітня 2024 року, її було притягнуто до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за те, що 21 квітня 2024 року о 20 год. 50 хв. по вул. Фабра, 7/в, вона порушила вимогу дорожнього знаку 5.18: зі смуги, де дозволено рух лише праворуч, здійснила рух прямо, чим порушила п.8.4 ґ ПДР України - порушення вимог інформаційно-вказівних знаків.

Рішенням Першотравенського міського суду по справі № 186/613/24 від 14.05.2024 року вищезазначену постанову було скасовано а справу направлено на новий розгляд.

25.06.2024 року вона через додаток дія дізналася про те що 11.06.2024 року відносно неї було винесено нову постанову ЕНА №02364400, якою її було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за те, що 21 квітня 2024 року о 20 год. 51 хв. по вул. Андрія Фабра, 2, міста Дніпро, вона порушила вимогу дорожнього знаку 5.18 «Напрямок руху по смузі», а саме здійснила рух прямо зі смуги де дозволено лише поворот праворуч.

З даною постановою вона не згодна, оскільки капрал поліції 4 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Семенюта В.Д. при винесенні постанови жодним чином не підтвердив факт керування нею транспортним засобом, тобто, відповідно до п.7 даної постанови до неї взагалі відсутні будь-які додатки, які б вказували на факт керування нею транспортним засобом, тобто відсутні будь-які докази, визначені ч.1 ст.251 КУпАП, на підтвердження її вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

В постанові вказано, що вона порушила п.8.4. ґ ПДР.

Відповідно до п. 8.4: Дорожні знаки поділяються на групи.

У пункті г розділу 8.4 ПДР знаходяться наказові знаки, а саме: 4.2 Рух праворуч. Відповідно до постанови, вона порушила вимоги знаку 5.18, а саме: 5.18 Напрямок руху по смузі. Відповідно до постанови, знаком 5.18 було зобов`язано рух лише праворуч, але відповідно до п. 8.4. ПДР, обов`язок в напрямку руху визначають наказові знаки, передбачені п.33.4 ПДР, а інформаційно-вказівні знаки встановлюють лише режим руху, а не зобов`язують до певного напрямку руху.

Тобто, для того, щоб у її діях була об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 КУпАП за порушення п.8.4. ПДР, вона повинна була порушити вимоги наказового знаку 4.2, а не інформаційно-вказівного знаку 5.18, якого взагалі не було в смузі її руху.

Також зазначає, що працівником поліції було порушено порядок розгляду оскаржуваної постанови. Працівники поліції які складали оскаржувану постанову не повідомляли про час та місце розгляду справи хоча в ДПП малися дані як адвоката так і її, а саме адреси та телефонні номери так як в попередньому позові всі анкетні дані вказані були. Крім цього постанови по даній категорії справи виносяться на місці їх вчинення але в даному конкретному випадку вона винесена не зрозуміле де і як. Крім цього, її було позбавлено права на дачу пояснення та на користування правовою допомогою.

Просить суд скасувати постанову серії ЕНА №02364400 від 11.06.2024 року, якою її було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП, закрити провадження по справі, та судові витрати покласти на відповідача.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції Марченко А.О. позовні вимоги не визнав та надав відзив на позовну заяв, в якому прохав суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити у повному обсязі. В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначив, що 11.06.2024 поліцейським взводу 2 роти 2 батальйону 4 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Семенютою Владиславом Дмитровичем, винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., в якій зазначено про те, що остання, 21.04.2024 року керуючи транспортним засобом VOLSKWAGEN PASSAT, р/н НОМЕР_1 , у м. Дніпрі, на перехресті вул. Андрія Фабра та просп. Дмитра Яворницького, порушила вимогу дорожнього знаку 5.18 «Напрямок руху по смузі», а саме здійснила рух прямо зі смуги де дозволено лише поворот праворуч, чим порушила п. 8.4. «ґ» Правил дорожнього руху України.

Вказана постанова повністю відповідає вимогам, встановленим п.5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, відповідно до яких постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пункт 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно до пункту 1.9 Правил дорожнього руху України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 8.4. «ґ» Правил дорожнього руху України, інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Дорожній знак 5.18 «Напрямок руху по смузі». Показує дозволений напрямок руху по смузі.

Знак із стрілкою, що зображує поворот ліворуч іншим чином, ніж це передбачено цими Правилами, означає, що на даному перехресті поворот ліворуч або розворот здійснюється з виїздом за межі перехрестя направо і об`їздом клумби (розділювального острівця) у напрямку стрілки.

Знак, що дозволяє поворот ліворуч з крайньої лівої смуги, дозволяють і розворот з цієї смуги.

Дія знака, встановленого перед перехрестям, поширюється на все перехрестя, якщо наступні знаки або, установлені на ньому, не дають інших вказівок.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Згідно зі статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до вимог статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції (ст. 222 КУпАП визначено компетенцію Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, а саме, зазначено що «органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення:..., зокрема, і за частинами першою, другою і третьою статті 122»).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті (ст. 258 КУпАП), уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно ч.5 ст.258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно п.9 Розділу 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07.11.2015 року розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Відповідно до вимог ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Поліцейський розглянув справу про адміністративне правопорушення, вчинене позивачкою, з дотриманням всіх вимог чинного законодавства. Після виявлення факту порушення вимог Правил дорожнього руху України та зупинки транспортного засобу поліцейським було встановлено особу правопорушника, ступінь її вини; позивачці були роз`яснені її права, якими користується особа, що притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи. Жодних переконливих доводів своєї невинуватості позивачкою на місці розгляду справи не надано. Тож, пояснення позивачки, викладені нею у позовній заяві, щодо відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення є лише спробою уникнути встановленої законом відповідальності, що є неприпустимим.

Факт вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, підтверджується показаннями поліцейських, які безпосередньо бачили факт порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України і є особами, незацікавленими в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення, віднесеному до їх компетенції, та у встановлений законодавством спосіб відреагували на виявлене правопорушення.

Крім того, слід врахувати, що в основу прийнятого інспектором рішення щодо притягнення позивачки до адміністративної відповідальності та складення відносно неї оскаржуваної постанови були покладені фактичні дані у вигляді відеозапису із фіксацією вчиненого позивачкою порушення вимог Правил дорожнього руху України. Як вже зазначалось, такі фактичні дані прямо визначені статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як докази у справі про адміністративне правопорушення. При цьому, відповідно до положень статті 252 цього Кодексу, за своїм внутрішнім переконанням докази оцінює орган (посадова особа) уповноважена на розгляд справи про адміністративне правопорушення. У даному випадку такою особою є саме інспектор.

З урахуванням викладеного, оскаржувана постанова не може бути визнана протиправною, оскільки була прийнята у відповідності до норм чинного законодавства.

Рапорт є письмовим поясненням посадової особи (інспектора) безпосередньо керівництву стосовно обставин справи та несе в собі офіційний, доповідний характер. Аналізуючи рапорт інспектора, останній вказав прізвище ініціали правопорушника, дату вчинення правопорушення, та інші дані, які збігаються з тим, що зазначено в постанові інспектора. Оскільки пояснення викладені в рапорті є стабільними та об`єктивними, то рапорт необхідно вважати видом письмового доказу. Дана позиція зазначена в постановах Верховного суду України в адміністративних справах № 462/651/17, 310/4817/17, 404/3238/16-а.

Позивачку було притягнуто до адміністративної відповідальності постановою серії ЕАН №1967824 від 21.04.2024 року. Позивачка не погодившись з вище вказаною постановою, подала позовну заяву про її скасування. Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 14.05.2024 року по справі № 186/613/24, постанову серії ЕАН №1967824 від 21.04.2024 року було скасовано, а справу було направлено до Управління на новий розгляд.

Інспектором було назначено новий розгляд на 11.06.2024 року о 09.00 год., що підтверджується повідомленням про запрошення до підрозділу патрульної поліції. Але позивачка не з`явилась, і інспектором було розглянуто адміністративну справу без її участі (підтверджується відео записом з нагрудного відео реєстратора).

Також зазначає, що у рішенні Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 14.05.2024 року по справі № 186/613/24 було зазначено, що належними та допустимими доказами по справі доведено, що позивач вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, доводи позивача та її представника стосовно того, що дорожній знак розміщено з порушенням ПДР України та його неможливо побачити з відстані 100 м., оскільки він закритий кроною дерева, спростовуються доказами по справі: відеозаписом з відеореєстратора службового автомобіля поліції, з якого вбачається, що дорожній знак 5.18 освітлений та його добре видно, а дерева знаходяться за ним і не закривають його. Однак, в порушення вимог дорожнього знаку 5.18, водій зі смуги, де дозволено рух лише праворуч, здійснила рух прямо, чим порушила п.8.4 ґ ПДР України.

Отже суд визнав факт вчинення правопорушення позивачкою.

Обставини, викладені позивачкою у позовній заяві, мають суто гіпотетичний характер та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Вважає, що за вказаних обставин не має жодних підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Хорошилов І.С. надав суду відповідь на відзив, в якому прохав суд задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі. В обґрунтування відповіді на відзив адвокат Хорошилов І.С. зазначив, що відеозапис наданий відповідачем з назвою «Правопорушення» відео починається за 10 м. від знаку який начебто було порушено.

Ці дії вчинені відповідачем з метою приховати той факт що навіть в світлу пору доби даний знак закрито кроною дерев.

На фотознімках які додано до відповіді на відзив добре видно що в світлу пору доби даного знаку з відстані 100 м. взагалі не видно. Крім цього на тих же знімках добре видно що його можна почати бачити з відстані приблизно 20 м. в світлу пору доби.

Але в полосі руху яка дозволяє рух прямо знаходиться перешкода яку необхідно об`їжджати, тому виникає необхідність переїжджати в правий ряд.

Відповідно до п. 8.2.1 ПДР Дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам Державного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м. за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м. над рівнем проїзної частини.

Тобто інкримінований дорожній знак розміщено не згідно ПДР та його неможливо побачити з відстані 100 м. В діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення так як даний дорожній знак неможливо побачити з встановленої законом відстані тому що його закриває крона дерева яке розташоване поряд з проїжджою частиною.

Крім цього, на даному відеозаписі взагалі не видно хто керує транспортним засобом і хто саме вчиняє дії які на думку поліцейських утворюють склад адміністративного правопорушення.

Також, у відзиві відповідач навіть не вказує номер та серію постанови на підставі якої ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності 11.06.2024 року. Крім цього, судом було зобов`язано надати матеріали розгляду справи про адміністративне правопорушення але ДПП навіть не надано копію постанови ЕНА №02364400 і взагалі невідомо чи складалася вона взагалі, так як на відеозаписі наданому до відзиву поліцейський не вказує ні номеру ні серії постанови.

Розгляд справи на відеозаписі проводиться на Троїцькій Площі м. Дніпро а не на місці вчинення адміністративного правопорушення як вимагають норми Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року №1395.

Поліцейський який проводитть розгляд справи навіть не називає своє прізвище.

Розгляд справи проводиться згідно відеозапису «ПО ФОТОГРАФІЇ» без участі особи яку притягують до відповідальності. Демонстрація запрошення до участі у справі без доказів того що дане запрошення взагалі направлялося по пошті або було вручене ОСОБА_1 вказує на те що дане повідомлення було просто зареєстровано в канцелярій УПП та не направлялося ОСОБА_1 . До матеріалів справи не додано доказів того що УПП навіть намагалося направити дане запрошення позивачеві по пошті за місцем реєстрації. Більше того відзив на позовну заяву було направлено по пошті його було отримано 23.07.2024 року що вказує на те що позивачка не знала і не могла знати про новий розгляд справи.

У відзиві ДПП посилається на рапорт працівника поліції як доказ вчинення адміністративного правопорушення, але в матеріалах доданих до справи відсутній даний рапорт.

У постанові, яка оскаржується, відповідачем не наведено посилання на докази, якими обґрунтовується рішення, винесене останнім про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України.

Відповідач не надав суду жодних належних доказів, які достовірно підтверджують обставини порушення.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Взагалі на підставі відзиву на позовну заяву в діях працівників ДПП наявні склади злочинів передбачених ст. 366 та 367 ККУ України і після судового розгляду даної справи може виникнути необхідність звертатися до ДБР з метою захисту своїх прав та інтересів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини.

Як встановлено судом, 21 квітня 2024 року о 20 год. 57 хв. по вул.Старокозацькій (Комсомольська) м.Дніпра поліцейським 1 взводу 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області сержантом поліції - Тугашовою А.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1967824 з приводу того, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat», р/н НОМЕР_1 , 21 квітня 2024 року о 20 год. 50 хв. в м.Дніпрі по вул.Фабра, 7/в, порушила вимогу дорожнього знаку 5.18 - зі смуги, де дозволено рух лише праворуч, здійснила рух прямо, чим порушила р.8.4ґ ПДР України - порушення вимог інформаційно-вказівних знаків та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. На ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Позивачка ОСОБА_1 не погодившись з вищезазначеною постановою, 22 квітня 2024 року звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з адміністративною позовною заявою до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА №1967824 від 21 квітня 2024 року про притягнення її до адміністративної відповідальності.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 14 травня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №1967824 від 21 квітня 2024 року, винесену відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності по частині 1 статті 122 КУпАП і направлено справу на новий розгляд до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області. Також з Управління патрульної поліції на користь ОСОБА_1 було стягнуто судовий збір в сумі 605,60 грн.

Як вбачається з вищезазначеного рішення, судом було встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом "Volkswagen Passat", р/н НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , 21 квітня 2024 року о 20:50:28 в м. Дніпро по вул.Фабра, 7/в, порушила вимогу дорожнього знаку 5.18 - зі смуги, де дозволено рух лише праворуч, здійснила рух прямо, чим порушила р.8.4ґ ПДР України - порушення вимог інформаційно-вказівних знаків та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

11 червня 2024 року відносно позивачки ОСОБА_1 капралом поліції батальйону 4 роти 2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Семенютою В.Д. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №2364400 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. за те, що 21 квітня 2024 року о 20 год. 51 хв. у місті Дніпро, по вулиці Андрія Фабра, буд.2, ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat», р/н НОМЕР_1 , порушила вимогу дорожнього знаку 5.18 «Напрямок руху по смузі», а саме здійснила рух прямо зі смуги де дозволено лише поворот праворуч.

Вказану постанову позивачка не отримувала.

26 червня 2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з адміністративною позовною заявою до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАН №02364400 від 11 червня 2024 року про притягнення її до адміністративної відповідальності.

Вирішуючи позовні вимоги по суті приходжу до наступного.

За приписами частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР України).

Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 8.1 Розділу 8 ПДР визначено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (п.п.1, 2 п.8.2-1 Розділу 8 ПДР).

Відповідно до п.8.4 Розділу 8 ПДР дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи: а) попереджувальні знаки; б) знаки пріоритету; в) заборонні знаки; г) наказові знаки; ґ) інформаційно-вказівні знаки. д) знаки сервісу; е) таблички до дорожніх знаків.

За приписами Розділу 33 ПДР України дорожні знаки - це засоби організації дорожнього руху, які представляють собою стандартизовані графічні малюнки, що передають певні повідомлення учасникам дорожнього руху.

Відповідно до п. 8.4 ґ Розділу 8 Правил дорожнього руху група інформаційно-вказівних знаків запроваджує або скасовує певний режим руху, а також інформує учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Зокрема, відповідно до Розділу 33 ПДР дорожній знак 5.18 «Напрямок руху по смузі». Показує дозволений напрямок руху по смузі.

Знак 5.18 «Напрямок руху по смузі». Показує дозволений напрямок руху по смузі. Знак 5.18 із стрілкою, що зображує поворот ліворуч іншим чином, ніж це передбачено цими Правилами, означає, що на даному перехресті поворот ліворуч або розворот здійснюється з виїздом за межі перехрестя направо і об`їздом клумби (розділювального острівця) у напрямку, показаному стрілкою.

Дія знаку, встановленого перед перехрестям, поширюється на все перехрестя, якщо наступні знаки 5.16 «Напрямки руху по смугах» або 5.18 «Напрямок руху по смузі», установлені на ньому, не дають інших вказівок.

Тим самим, знак 5.18 ПДР є інформаційно-вказівним знаком та вказує «Напрямок руху по смузі», тобто показує дозволений напрямок руху.

Згідно з пунктом 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, вчинених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно зі статтею 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: в тому числі передбачені частиною першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122 КУпАП.

Відповідно до підпункту 9 частини першої статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 40 вказаного закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до статті 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, вони не містять доказів, які підтверджують факт скоєння ОСОБА_1 21.04.2024 року о 20 год. 51 хв. по вул. Андрія Фабра, буд.2, м. Дніпро, адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

На підтвердження факту вчинення позивачкою правопорушення, зазначеного в оскаржуваній постанові, представником відповідача надано компакт-диск з відеозаписами події з відеореєстратора патрульного автомобіля та бодікамери поліцейського.

Так, з наявного відеозапису з відеореєстратора патрульного автомобіля вбачається, що автомобіль марки «Volkswagen» р/н НОМЕР_1 , рухаючись у крайньому правому ряді не виконав вимогу дорожнього знаку 5.18 «Напрямок руху по смузі» та зі смуги для руху праворуч здійснив рух прямо. Після чого, вищезазначений автомобіль було зупинено працівниками поліції. Потім відеозапис закінчується.

Зазначений вище відеозапис не містить доказів того, що саме ОСОБА_1 керувала автомобілем марки «Volkswagen» р/н НОМЕР_1 та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, а також, даний відеозапис не містить доказів того, що правопорушення було скоєно ОСОБА_1 біля будинку №2 по вулиці Андрія Фабра, м. Дніпро.

Щодо ствердження позивачки про те, що працівником поліції було порушено порядок при винесенні оскаржуваної постанови, так як справа про адміністративне правопорушення була розглянута за її відсутності, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п.8 ч.1 ст.23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (абз.1 п.4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з п.2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч.2, ч.4 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Верховний Суд у постановах від 31.03.2021 у справі №676/752/17, від 21.03.2019 у справі №489/1004/17, від 30.01.2020 у справі №308/12552/16-а та у справі №482/9/17, від 06.02.2020 у справі №205/7145/16-а зробив наступні висновки: «закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення».

Як встановлено судом та підтверджується відеозаписом з бодікамери поліцейського, розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП, відбувся за відсутності останньої.

Доказів про те, що позичка ОСОБА_1 була своєчасно сповіщена про розгляд справи про адміністративне правопорушення, відповідачем суду не надано, що в силу приписів частини 1 статті 268 КУпАП виключало можливість розгляду справи.

Вирішуючи питання наслідків розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату Верховний Суд у постановах від 06.03.2018 у справі №522/20755/16-а, від 30.09.2019 у справі №591/2794/17, від 06.02.2020 №05/7145/16-а та від 21.05.2020 у справі №286/4145/15-а дійшов наступного висновку: «факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури. Як наслідок, позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу».

Отже, оскаржувана постанова винесена з порушенням норм ч.1 статті 268 КУпАП, що у свою виключало можливість розгляду справи.

Водночас, процедурні порушення, зокрема, такі як розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату розгляду, є самостійними, безумовними підставами для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності.

При цьому, питання наявності чи відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення підлягає встановленню під час розгляду уповноваженим суб`єктом справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання накладення адміністративного стягнення, на які юрисдикція адміністративних судів, в силу приписів пункту 3 частини другої статті 19 КАС України, не поширюється.

Повноваження ж адміністративних судів у справах про накладення адміністративного стягнення обмежуються лише переглядом в порядку статті 268 КАС України постанов про притягнення до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, оскаржувана у цій справі постанова про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Згідно ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

Як визначено п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом, та залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення тощо, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності.

Відповідно до вимог ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Незважаючи на те, що згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами по справі є поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речові докази, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у вищезазначеній постанові не зазначено будь-яких доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, не наведено оцінки доказів.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року), суд у цій справі, як і у кримінальному провадженні, має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, беручи до уваги обов`язок відповідача, як суб`єкта владних повноважень, щодо доказування правомірності свого рішення, принцип закріплений в Конституції України про необхідність доведення вини особи належними доказами, а не припущеннями та принципу, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення підлягають задоволенню, шляхом скасування постанови та закриття провадження по справі.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного та керуючись статтями 210-1 КУпАП, 73-77, 90, 205, 241-246, 251, 255, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, - суд

ВИРІШИЛА:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАН №02364400 від 11 червня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності, задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №2364400 від 11 червня 2024 року, винесену капралом поліції батальйону 4 роти 2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Семенютою Владиславом Дмитровичем відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якої останню визнано винуватою у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень 00 копійок.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції (03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, будинок №3, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка міста Першотравенська, Дніпропетровської області, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, місце знаходження: 03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, будинок №3, .

Суддя: С.С. Кривошея.