Справа № 160/21825/24
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2024-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Коренева А.О.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, у якій позивачка просить:
На обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами (домоволодіння) розташований за адресом: АДРЕСА_1 . З метою оформлення у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд позивачка звернулась до відповідача із клопотанням про затвердження технічної документації із землеустрою. Проте, відповідачем було відмовлено посилаючись на те, що позивачка скористалась своїм право на безоплатну передачу земельної ділянки по АДРЕСА_3 . Позивачка, уважає, протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду її заяв по суті, оскільки, жодної земельної ділянки у власність вона не оформляла, крім того зауважили на безпідставність таких документів, оскільки ідентифікаційний номер НОМЕР_1 не міг бути зазначений, як ОСОБА_1 при приватизації в 2000 р. якщо вона його отримала лише у 20.02.2002 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2024 року позовну заяву було залишено без руху.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року, відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
17 жовтня 2024 року до суду надійшов відзив Дніпровської міської ради на позовну заяву, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що листом Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 05.07.2023 №8/7-433 позивачу було повідомлено, що його заява залишається без опрацювання у зв`язку з тим, що ним вже було використано право на приватизацію земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вдруге позивач звернувся до Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради із заявою від 07.08.2023 вх № 35/380 щодо передачі у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Тобто у період до 07.08.2023 позивачу вже було відомо про неможливість задоволення заяви від 05.05.2023. Крім того, відповідач зазначив, що позивачка пропустила строк на звернення до суду з позовом, посилаючи на те, що в серпні 2023 року позивачці було відомо про її порушене право, проте з позовом вона звернулась у серпні 2024 року.
25 жовтня 2024 року до суду надійшла відповіді на відзив відповідача, у якій позивачка просила задовольнити позовну заяву, з викладених у позовній заяві підстав. А також вказала, що строк на звернення до суду позивачем не пропущений, оскільки до суду із позовною заявою про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії вона звернулась 07.08.2024 р. після того, як відповідач, Дніпровська міська рада, своїм листом за № 8/7-1096 від 27.05.2024 р. повідомив, що її питання підлягає вирішенню у судовому порядку через відсутність достовірної інформації про особу, якій передано у власність земельну ділянку по АДРЕСА_3 .
05 листопада 2024 року відповідач надав до суду заперечення на відповідь на відзив позивачки, доводи у яких відповідають доводам викладеними у відзиві на позовну заяву. А також просив відмовити у поновленні строку позивачці та залишити позов без розгляду.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулась до відповідача із клопотанням про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка).
07.08.3023 р. позивачка звернулася до Дніпровської міської ради з клопотанням, поданим на ім`я міського голови Філатова Б.А. вх. № 35/380, в якому просила надати архівну копію рішення № 1477 від 15.06.2000р. «Про передачу у приватну власність та надання у користування земельних ділянок у Самарському районі м. Дніпропетровська» та провести аналіз паспортних даних на основі яких ОСОБА_1 був виданий Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку по АДРЕСА_3 .
Листом від 27 травня 2024 року Дніпровської міської ради за результатами розгляду заяви від 07.08.2024 року № 35/380 щодо передачі у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 , для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Повідомили, що Відповідно до Довідки про наявність зареєстрованих за гр. ОСОБА_1 : ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , прав на земельну ділянку, що видана відділом № 2 управління надання адміністративних послуг Головного правління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, земельну ділянку по вул. Чаплинській, 142, що розташована у м. Дніпро, передано у власність ОСОБА_1 на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 15.06.2000 № 1477 "Про передачу у приватну власність та надання у користування земельних ділянок громадянам у Самарському районі М.Дніпропетровська" та Державного акту на право приватної власності на землю від 14.07.2000 № 030305. Також у Довідці зауважено, що в відомостях про реєстрацію вказаного державного акту відсутня інформація про ідентифікаційний номер власника земельної ділянки.
Для дотримання вимог чинного законодавства і з метою установити особу, якій передано у власність земельну ділянку по АДРЕСА_3 , Департаментом направлено запит від 21.09.2023 № 2/7-119 до відділу № 2правління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області та отримано відповідь від 22.11.2023 №18-4-0.38-4822/299-23-0.38 про те, що внаслідок пожежі, яка відбулася 04.08.2008 в приміщенні інституту ДП "Дніпроцивільпроект" по вул. Січеславська Набережна, 29 А, в якому зберігався місцевий фонд документації із землеустрою, було знищено більшу частину цієї документації разом з документами Державного реєстру земель, що посвідчують права на землю. Тому надати запитувану інформацію немає можливості. З урахуванням вищенаведеного, Департаментом направлено запит віл 21.03.2024 № 4/7-184 до КП "Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації" Дніпровської міської ради щодо надання інформації стосовно порушеного питання та отримано відповідь від 05.04.2024 № 3785 про відсутність будь-яких запитуваних даних. Враховуючи відсутність достовірної інформації про особу, якій передано у власність земельну ділянку по вул. Чаплинській, 142, питання зазначене у зверненні позивачки підлягає вирішенню у судовому порядку.
Позивачка не погодившись із такою бездіяльністю відповідача щодо неналежного розгляду її заяви про передачу у власність земельної ділянки звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ст. 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Зі змісту частин 6 та 7 ст. 118 ЗК України вбачається, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.
У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.
Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" питання з приводу земельних відносин вирішується виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.
Частинами першою і другою статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.
Окрім того, суд враховує й те, що Верховним Судом у постанові від 09 липня 2020 року у справі № 454/160/17 сформовано правовий висновок, згідно з яким протокол сесії міської ради як і витяг з протоколу засідання ради відображають лише результати голосування, однак мотивів прийняття того чи іншого рішення, які б дозволяли скористатись можливістю його оскарження, такі документи не містять і не відповідають поняттю акту органу місцевого самоврядування.
Відтак, відсутність належним чином оформленого за результатами пленарного засідання рішення міської ради, свідчить про допущення міською радою протиправної бездіяльності.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Враховуючи вищевикладене, суд з урахуванням ч. 1 ст. 2 КАС України та ч. 2 ст. 9 КАС України, вважає, що належним способом захисту прав, свобод, інтересів позивача, буде визнання протиправну бездіяльністю Дніпровської міської ради щодо не розгляду на пленарному засіданні сесії заяви ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , клопотання про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 .
Відсутність належним чином оформленого рішення, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.
Отже, наданий відповідачем лист не може сприйматися судом як належна відмова у передачі у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 , оскільки питання вирішене не у встановленому законом порядку.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 815/6094/17.
Для належного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Дніпровську міську раду розглянути на пленарному засіданні сесії заяву від 05.05.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , клопотання про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 , оскільки це питання належним чином не розглянуте відповідачем, отже повна перевірка наявності чи відсутності підстав для надання такого дозволу судом не досліджується.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 05 листопада 2019 року у справі № 812/1646/17.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При цьому, відповідачем не доведено належними доказами правомірність своїх рішень у спірних правовідносинах.
Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та частковому підлягає задоволенню.
Посилання відповідача на пропуск позивачкою строку на звернення до суду з цим позовом є безпідставні, оскільки позивачка про порушене право дізналась лише у червні 2024 року, отримавши лист від 27.05.2024 року, у якому було зазначено про необхідність звернення до суду для захисту її порушеного права, водночас без прийняття відповідного рішення про відмову.
Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев