Справа № 260/4276/24
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2024-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 грудня 2024 рокуСправа №260/4276/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В.
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов?язання вчинити дії
01 липня 2024 року до Закарпатського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не проведення відповідного перерахунку та виплати сум грошового забезпечення - додаткову винагороду у розмірі 100000,00 гривень за час лікування з 01.01.2024 р. по 15.04.2024 р., у зв?язку з отриманими тяжкими пораненнями, солдату в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ;
- зобов?язати військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) провести перерахунок та виплатити грошове забезпечення - додаткову винагороду у розмірі 100000.00 гривень за місяць за час лікування з 01.01.2024 р. по 15.04.2024 р., у зв`язку з отриманими тяжкими пораненнями, солдату в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до Указу Президента від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» позивач зарахований в списки особового складу Військової частини НОМЕР_2 . Під час виконання бойового завдання з захисту Батьківщини отримав поранення та був направлений на лікування. У період з 01.01.2024 по 15.04.2024 перебував на стаціонарному лікуванні. Відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану позивачу повинна була виплачуватися додаткова грошова винагорода в розмірі 100000,00 грн. Відповідачем не виплачена додаткова грошова допомога за період стаціонарного лікування з 01.01.2024 по 15.04.2024. Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у цей період протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим просив задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 липня 2024 року позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 липня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 липня 2024 року справу № 260/4276/24 передано адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов?язання вчинити дії на розгляд іншого адміністративного суду - Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
16 серпня 2024 року справа № 260/4276/24 надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду та 16 серпня 2024 року за результатом автоматизованого розподілу судової справи між судлями розподілена судді Ніколайчук С.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 260/4276/24.
Копія ухвали від 21 серпня 2024 року отримана представником відповідача, проте, станом на день прийняття рішення відповідач правом на надання відзиву не скористався.
Відповідно до ч. 4 ст. 124, ч. 8 ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає відповідача належним чином повідомленим про можливість подання відзиву у зазначені строки та належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.
Відповідач на виконання ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України не надіслав до суду письмового відзиву на адміністративний позов та не повідомив про поважність причин ненадання відзиву.
Згідно із ч. 6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до вимог статей 257, 262 КАС України справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив таке.
На підставі Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 про введення воєнного стану на території України, ОСОБА_1 був мобілізований до лав ЗСУ.
Солдат ОСОБА_1 з 23.11.2023 проходив подальшу службу на посаді старшого стрільця оператора 1 роти 1 батальйону НОМЕР_4 окремої механізованої бригади військової частини НОМЕР_2 та в період з 02.12.2023 по 05.12.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зн?язку з військовою агресією російської фелератої проти України, перебуваючи в н.п. Роботине, Пологівського району, Запорізької області га внаслідок артилерійського обстрілу 06.12.2023 отримав тяжке поранення.
Довідкою №1086 від 12.02.2024 р. наданою в/ч НОМЕР_2 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) підтверджено те, то солдат ОСОБА_1 , 06.12.2023, внаслідок мінометного обстрілу в районі населеного пункту Вербове Запорізької області військовослужбовець отримав поранення: вибухову травму, травму очей, вогнепальне осколкове дотичне поранення лівої щоки, вогнепальне осколкове сліпе поранення бічної поверхні шиї справа, правого плеча. За обставин при захисті на момент поранення перебував в засобах індивідуального захисту військовослужбовця, не знаходився в стані алкогольного, токсичного чи наркотичного сп?яніння.
Не пов?язано з вчиненням особою злочину, адміністративного правопорушення.
Не є наслідком навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження.
Підстава: наказ командира в/ч НОМЕР_2 від 12.02.2024 №1230.
Солдат ОСОБА_2 з 06.12.2023 по 09.12.2023 знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради з основним діагнозом: ТОб.8 -інш уточнені травми з залученням декілької ділянок тіла, 809.2 Травматичний розрив барабанної перетинки, S05.0 Травма кон?токтиви та садно рогівки без згадки про сторонне тіло. МВТ від 06.12.2023 р. ВОСП правого плеча,шиї справа. Сторонні тіла металевої щільності м`яких тканин правого плеча, перезофагільно на рівні Т1-Т2. Травматичний розрив барабанної перетинки праворуч.
Точкові ерозії та сторонні тіла рогівки, субкон?юнктивальний крововилив лівого ока.
Відповідно до Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №9223 солдат ОСОБА_1 з 14.12.2023 по 29.12.2023 знаходився на стаціонарному лікуванні в Військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону.
У зв?язку з тим, що командування військової НОМЕР_2 не виплачувало солдату ОСОБА_1 грошове утримання та 100000,00 грн, за поранення під час лікування, позивач за № 28 від 24.02.2024 направив командиру в/ч НОМЕР_2 адвокатський запит, але відповіді не отримав.
Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за весь період перебування на лікуванні у стаціонарі, а також за період перебування у відпустці для лікування тяжкого поранення, протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Частиною другою ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст.1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з ч.4 ст.9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Абзацем 4 п.1 Постанови №168 (в редакції до 19.07.2022 року) встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Відповідно до абзацу 4 п.1 Постанови №168 (в редакції після 19.07.2022 року) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.
Також, Постанову №168 (в редакції від 19.07.2022 року) доповнено пунктом 2-1 такого змісту: 2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів..
Суд вважає непереконливими посилання відповідача на п. 2-1 Постанови №168 щодо встановлення порядку та умов виплати грошової винагороди керівниками відповідних міністерств та державних органів, оскільки Постанову №168 доповнено пунктом 2-1 згідно з Постановою КМ № 793 від 07.07.2022.
В контексті спірних правовідносин суд звертає увагу на положення статті 58 Конституції України, за змістом якої Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави.
Згідно рішення Конституційного суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Враховуючи, що після внесення змін Постановою КМ № 793 від 07.07.2022 виникли додаткові процедури правового регулювання, які можуть спричинити ускладнення процедури виплати винагороди в розмірі 100 000 гривень, тому вказані положення не можуть застосовуватись до спірних правовідносин.
Суд зазначає, що обидві вищевказані умови дотримані та підтверджуються вищевказаними довідками про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), а також наявними в матеріалах справи копією первинної медичної картки, виписними епікризами.
Відтак, позивач має право на отримання збільшеної до 100000 гривень винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та час перебування у відпустці для лікування після поранення важкого ступеня за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд зробив висновок, що позовні вимоги підлягають задоволенню судом.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України Про судовий збір з відповідача судові витрати, відповідно до статті 139 КАС України, не стягуються.
Керуючись статтями 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов?язання вчинити дії задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не проведення відповідного перерахунку та виплати сум грошового забезпечення - додаткову винагороду у розмірі 100000,00 гривень за час лікування з 01.01.2024 р. по 15.04.2024 р., у зв?язку з отриманими тяжкими пораненнями, солдату в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 .
Зобов?язати військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) провести перерахунок та виплатити грошове забезпечення - додаткову винагороду у розмірі 100000.00 гривень за місяць за час лікування з 01.01.2024 р. по 15.04.2024 р., у зв`язку з отриманими тяжкими пораненнями, солдату в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 .
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук