Справа № 381/1100/24
Суддя: Пономаренко Н. В.
Дата ухвалення: 2024-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 381/1100/24
Провадження № 2-а/761/411/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2024 року суддя Шевченківський районний суд м. Києва Пономаренко Н.В. розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Київській області, про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в:

У березні 2024 до суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Київській області, про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення, в якій позивач просить суд:

1.Визнати протиправними дії старшого інспектора ВРПП Фастівського РУП капітана поліції Ганзі Олександра Андрійовича щодо винесення постанови серії БАД №845696 від 23.02.2024 року;

2.Скасувати постанову серії БАД №845696 від 23.02.2024 року про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідно до постанови БАД №845696 14.10.2023 року о 11 год. 00 хв. по вул. Шевченка 8а в селі Тарасівка Фастівського району Київської області відбулася ДТП: водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «АТАМАН» НОМЕР_1 , порушив Правила дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з пішоходом ОСОБА_1 (Позивач), внаслідок чого потерпіла була доставлена в лікарню. За вказаними обставинами слідчим відділенням розслідуванням злочинів загальної кримінальної спрямованості слідчого відділу Фастівського районного управління поліції ГУНП в Київській області було відкрито кримінальне провадження №0003323. Однак, 10.01.2024 року постановою кримінальне провадження №0003323 закрито в зв`язку з відсутністю в діянні водія ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення. Разом з тим, було виділено в окреме провадження матеріали щодо притягнення до адміністративної відповідальності позивача.

У позовні заява вказано, що не погоджуючись з постановою про закриття кримінального провадження, сторона позивача подала скаргу до Києво-Святошинського районного суду Київського області рішення слідчого про закриття кримінального провадження. Станом на день подачі позові скарга не розглянута. Разом з тим, постановою БАД № 845696 від 23.02.2024 притягнуто позивача до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст.127 КУпАП, що порушенням Правил дорожнього руху України, а саме перехід проїзної частини у невстановлених місцях та накладено штраф на позивача у розмірі 255,00 грн.

Позивачем вказано, що 14.10.2023 року о 11:30 по вул. Шевченка 8а в селі Тарасівка. Фастівського району Київської області відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «АТАМАН» НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_1 . Однак, на переконання позивача, інспектором проігноровано наступні обставини:

-ДТП трапилось (по схемі ДТП та відповідно до пояснень свідків) на зустрічній смузі руху перед залізничним переїздом, при цьому смуги руху були розділені суцільною лінією дорожньої розмітки. Згідно схеми місця дорожньо-транспортної пригоди це дорожня розмітка 1.1.;

-оскільки переїзд було зачинено, що унеможливлює рух транспорту по смузі зустрічного руху, транспортні засоби, що мали намір рухатися у напрямку залізничного переїзду були зупинені і не рухалися, у зв`язку з тим, що переїзд зачинено, ОСОБА_1 була переконана в безпечності перетину проїзної частини дороги, оскільки транспортні засоби, які рухалися по лівий бік (попутній напрямок) від неї були зупинені, а транспортні засоби, які рухалися б з правого боку (зустрічний рух) були зупинені по іншу сторону залізничного переїзду, і в силу вимог п.1.4 ПДР України мала право розраховувати на те, що інші учасники дорожнього руху не будуть порушувати правила дорожнього руху та виїжджати на смугу зустрічного руху, перетинаючи при цьому суцільну лінію перед переїздом та в порушення п. 11.3 ПДР та з подальшим порушенням п. 12.1., 12.3 ПДР.

Позовна заява мотивована тим, що позивач не погоджується із зазначеним рішенням інспектора, бо вважає себе невинною, постанову серії БАД №845696 від 23.02.2024 року вважає необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків інспектора фактичним обставинам справи.

З поміж іншого, позивачем вказано, що скаргу у порядку ст. 303 КПК України на рішення слідчого про закриття кримінального провадження розглянуто судом та задоволено.

У зв`язку із викладеним позивач просить позовну заяву задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 13.03.2024 матеріали адміністративної справи №381/1100/24 2-а/381/13/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Київській області в особі Фастівського РУП ГУНП в київській області про скасування постанови серія БАД 3845696 від 23.02.2024 про накладення адміністративного стягнення, подана в порядку ст. 286 КАС України, передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.04.2024 вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 261 КАС України.

У відповідності до ч.8 ст. 262 КАС України, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ст.ст. 159,162 КАС України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Як вбачається з матеріалів справи відповідач отримав копію позовної заяви та ухвалу суду від 24.04.2024 - 26.08.2024, що підтверджується відстеженням поштового відправлення з інтернет-ресурсу Укрпошти.

За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.6 ст. 162 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що постановою слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Фастівського районного управління поліції ГУНП в Київській області майора поліції Ігоря Харченка про закриття кримінального провадження від 29 грудня 2023 року, кримінальне провадження №0003323, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КУпАП закрито в зв`язку із відсутністю в діянні ОСОБА_2 , складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 КК України. Вирішено притягнути пішохода ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності передбачено ч. 1 ст. 127 КУпАП за порушення Правил дорожнього руху України, а саме перехід проїзної частини у невстановлених місцях.

З вказаної постанови вбачається, що 14.10.2023 близько 11.00 год. водій ОСОБА_2 , керуючи автобусом «ATAMAN A-092N6», рухався по автомобільній дорозі вул. Шевченка в с. Тарасівка Фастівського району Київської області в напрямку залізного переїду на пішоходу ОСОБА_1 , яка перетинала проїзну частину вказаної дороги з права на ліво відносно його напрямку руху. Внаслідок ДТП пішоход ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження та була госпіталізована до КНП «Лікарня інтенсивного лікування БМР».

Судом встановлено, що 23.02.2024 старшим інспектором ВР ПП Фастівського РУП капітаном поліції Гандзя Олександром Андрійовичем винесено постанову серії БАД № 845696 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 127 КУпАП, згідно з якою останню притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн.

При цьому, як зазначено у вказаній постанові, що 14.10.2023 о 11 год. 00 хв. в с. Тарасівка Фастівського району Київської області по вул. Шевченка 2, приймаючи участь в дорожньому русі, в якості пішохода перед виходом на проїзну частину з-за транспортних засобі, що стоять, не впевнилась у швидкості транспортних засобів, що (стоять) наближаються, та у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, внаслідок чого на неї було скоєно наїзд автобусом «ATAMAN A-092N6», д.н.з. « НОМЕР_1 , під керування водія ОСОБА_2 . Чим порушила п. 4.10, 4.14 (а,б.) ПДР України (була учасником ДТП).

Як вбачається з вимог ч.1 ст. 127 КУпАП, непокора пішоходів сигналам регулювання дорожнього руху, перехід ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, невиконання інших правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 4.7 ПДР України - пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч.

Згідно п. 4.10 ПДР України перед виходом на проїзну частину з-за транспортних засобів, що стоять, та будь-яких об`єктів, що обмежують оглядовість, пішоходи повинні впевнитись у відсутності транспортних засобів, що наближаються.

Так, згідно п. 4.14 (а,б) ПДР України пішоходам забороняється: а) виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; б) раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід;

У відповідності до ст. 222 КУпАП, розгляд справ про правопорушення, передбачені ст. 183 цього Кодексу, покладено на органи Національної поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Винність діяння є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення (проступку), викладеного у ст. 9 КУпАП.

В адміністративному позові позивачка категорично заперечив свою вину у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 127 КУпАП.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

У відповідності до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для справи.

Згідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

У відповідності до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова про адміністративне правопорушення не може оцінюватися судом в розумінні ст. 73 КАС Україниу якості належних і допустимих доказів, що підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 127 КУпАП, оскільки заперечується позивачем, а інші докази, які б її обґрунтовували в матеріалах справи відсутні.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак, не зважаючи на те, що згідно вищевказаної норми Закону, доказами по справі є також пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у оскаржуваній постанові, не надано будь-якої оцінки поясненням позивача.

Достатньою та необхідною правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях (бездіяльності) відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, ДТП трапилось (по схемі ДТП та відповідно до пояснень свідків) на зустрічній смузі руху перед залізничним переїздом, при цьому смуги руху були розділені суцільною лінією дорожньої розмітки. Згідно схеми місця дорожньо-транспортної пригоди це дорожня розмітка 1.1.

Відповідно до Розділу 34 «Дорожня розмітка» Правил дорожнього руху України затверджених Постановою КМУ від 10.01.2001 року №1306. лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється.

Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Як вбачається із фактичних обставин справи, дорожньо-транспортна пригода сталася перед залізничним переїздом, коли транспортні засоби, які рухалися в напрямку залізничного переїзду зупинилися на забороняючий сигнал світлофора перед опущеним загородженням.

Відповідно до Розділу І «Загальних положень» Правил дорожнього руху України затверджених Постановою КМУ від 10.01.2001 року №1306 перешкода для руху - нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу.

Тобто, об`їзд транспортного засобу або іншої перешкоди, що знаходиться на правій стороні дороги, включає в себе виїзд на сусідню смугу або на смугу зустрічного руху, рух по ній і в`їзд знову на свою смугу. Але, як вбачається із фактичних обставин справи, перед залізничним переїздом зупинилися декілька транспортних засобів, що унеможливлювало здійснити об`їзд. Водій транспортного засобу «АТАМАН» НОМЕР_1 надав пояснення, в яких зазначив, що він не здійснював об`їзд перешкоди чи випереджав транспортні засоби, які рухалися зі швидкістю менше 30 км/год., а виїхав на зустрічну смугу руху у зв`язку з тим, що йому потрібно було доїхати на кінцеву зупинку, що знаходиться з лівої сторони біля залізничного переїзду.

Оскільки переїзд було зачинено, що унеможливлює рух транспорту по смузі зустрічного руху, транспортні засоби, що мали намір рухатися у напрямку залізничного переїзду були зупинені і не рухалися, у зв`язку з тим, що переїзд зачинено, ОСОБА_1 була переконана в безпечності перетину проїзної частини дороги, оскільки транспортні засоби, які рухалися по лівий бік (попутній напрямок) від неї були зупинені, а транспортні засоби, які рухалися б з правого боку (зустрічний рух) були зупинені по іншу сторону залізничного переїзду, і в силу вимог п.1.4 ПДР України мала право розраховувати на те, що інші учасники дорожнього руху не будуть порушувати правила дорожнього руху та виїжджати на смугу зустрічного руху.

Крім того, суду взагалі не надано доказів скоєння позивачем правопорушення зазначеного у постанові від 23.02.20234, в порядку ст. 251 КУпАП, а саме щодо фіксування зазначених подій технічними приладами, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, чи інших документів.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, а також постанова про закриття кримінально провадження від 29 грудня 2023 року, оскільки інші долучені документи стосуються кримінального провадження №0003323 від 15.11.2023.

Разом з тим, ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.03.2024 скаргу адвоката Богуцького І.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову слідчого СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області від 31.07.2023 про закриття кримінального провадження №0003323 від 15.11.2023 - задоволено частково. Скасовано постанову слідчого відділення розслідування злочинів загальної кримінальної спрямованості слідчого відділу Фастівського районного управління поліції ГКНП в Київській області Ігоря Харченка від 29.12.2023 про закриття кримінального провадження №0003654 від 15.11.2023. Продовжити проведення досудового розслідування по матеріалам кримінального провадження №0003654 від 15.11.2023.

Таким чином, постанова про закриття провадження, яка стала підставою для складання постанови серії БАД №845696 від 23.02.2024 відносно пішохода ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності передбачено ч. 1 ст. 127 КУпАП, втратила свою чинність, оскільки скасована.

Суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

З урахуванням наведеного, в даному випадку слід окремо зазначити, що відповідно до положень ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З огляду на вказане, суд прийшов до висновку, що відповідачем, в порушення вимог ст. 280 КУпАП, не було встановлено, чи було вчинено правопорушення, чи винний позивач в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Слід зазначити, що норми ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, за викладених у постанові обставин, на думку суду, є недоведеним та не тягне за собою відповідальність за визначеною частиною статті КУпАП.

У відповідності з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В той же час, в порушення вказаних вимог, інспектором не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином за таких підстав оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Стаття 62 Конституції України встановлює, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 зазначив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Посилання на оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення є помилковим, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Однак, відповідач, який отримав ухвалу про відкриття провадження у справі, не надав суду будь-яких доказів в обґрунтування правомірності своїх дій, також у встановлений строк відзив на позов, із викладенням заперечень проти нього, не подав.

В даному випадку, суду не надано доказів наявності в діях позивача усіх ознак складу правопорушення за ч.1 ст. 127 КУпАП, викладених в оскаржуваній постанові від 23.02.2024 обставин, оскільки відсутні докази вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.

За таких обставин, враховуючи скасування ухвалою від 12.03.2024 постанови про закриття кримінального провадження, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КУпАП, за викладених у постанові обставин, на думку суду, є недоведеним та не тягне за собою відповідальність за визначеною статті ч.1 ст. 127 КУпАП.

Частиною третьою ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

- залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

- скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

- скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій при складанні оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню, а тому вважає за необхідне скасувати постанову серії БАД № 845696 від 23.02.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 127 КУпАП України. При цьому, з урахуванням вимог п.3 ч.3 ст.286 КАС України, суд приходить до висновку і про закриття справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог п.1 ст.247 КУпАП України.

Разом з тим, що стосується вимоги позивача про визнання протиправними дії старшого інспектора ВРПП Фастівського РУП капітана поліції Ганзі Олександра Андрійовича щодо винесення постанови серії БАД №845696 від 23.02.2024 року, суд дійшов до висновку про відмову в цій частині, оскільки в ч. 3 ст. 286 КАС України наведено вичерпний перелік способів захисту порушеного права судом за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, яким не передбачено заявлений позивачем спосіб захисту у виді визнання незаконними дій суб`єкта владних повноважень. Окрім того, вказаний старий інспектор діяв в межах своїх повноважень, визначених ст. 222 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 8, 9, 19, 25, 72, 77, 78, 90, 121, 139, 241-246, 250, 251, 286, 293, 295 КАС України; ст. ст. 38, 183, 251, 254, 280, 289 КУпАП, суд, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Київській області, про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення, - задовольнити частково.

Постанову від 23 лютого 2024 року серії БАД № 845696, винесену старшим інспектором ВРПП Фастівського РУП капітаном поліції Ганзя Олександром Андрійовичем про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно старшого інспектора ВРПП Фастівського РУП капітана поліції Ганзі Олександра Андрійовича за ч. 1 ст. 127 КУпАП - скасувати.

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 127 КУпАП та накладення адміністративного стягнення згідно постанови від 23.02.2024 серії БАД № 845696.

З урахуванням ч.4 ст.286 КАС України, рішення може бути оскаржено на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Київської області, , адреса: 01601, м. Київ. вул. Володимирська, буд. 15.

Суддя: