Справа № 420/33368/24
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2024-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Приватного підприємства «ГЕЛІОС-ВАН» (вул. Шевченка, 7-А, оф. 44, м. Чорноморськ, Одеська область, 68001) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21а, м. Одеса, 65078) про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов Приватного підприємства «ГЕЛІОС-ВАН» (далі ПП «ГЕЛІОС-ВАН») до Одеської митниці, в якому позивач просить визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2024/000487/2 від 23.09.2024 року.

Представник позивача зазначив, що 23.09.2024 року імпортером ПП «ГЕЛІОС-ВАН» було подано до відповідача МД №24UA64U5 для оформлення вантажу, виробник «ANHUI FAQIANG GLASSCO.,LTD», країна виробництва товарів Китай.

Однак, відповідачем 23.09.2024 року направлено повідомлення декларанту в якому викладено нібито про наявні розбіжності у поданих до митного оформлення документах.

За результатом розгляду додаткових документів відповідачем 23.09.2024 року прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2024/000487/2 та складено картку відмови №UA500500/2024/000982 в прийнятті МД №24UA64U5 від 23.09.2024, у зв`язку з винесенням рішення про коригування митної вартості товару, яким митну вартість товару №1 скориговано до рівня 2,02 дол. США/кг ніж заявлено декларантом 1,45, товару №2 скориговано до рівня 2,22 дол. США/кг ніж заявлено декларантом 2,16.

Позивачем розмитнено товар та сплачено вартість донарахованих митних платежів відповідно до рішення про коригування митної вартості товарів у загальному розмірі 123983,32 грн.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів зазначено розбіжності, що викликають сумніви в митній вартості товару, а саме: відсутні відомості про вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

Представник позивача вказує, що витрати на пакування та маркування товарів вже є включеними до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, що передбачено умовами контракту на поставку товару.

Також в оскаржуваному рішенні зазначено, що в копії митної декларації країни відправлення зазначені умови поставки FOB. Проте, не зазначено географічний пункт переходу відповідальності за втрату товарів та витрат на транспортування товарів від продавця до покупця.

Представник ПП «ГЕЛІОС-ВАН» стверджує, експортна декларація країни відправлення є документом який складається відповідно до вимог країни в якій вона оформлюється, тому позивач не має жодної можливості будь-яким чином впливати на її складання та внесення в неї тих чи інших відомостей. Крім цього, до митного оформлення було надано інвойс №FQBL20240702LJ в якому міститься інформація щодо умов поставки, а саме FOB NANJING (Нанджинг місто у Китаї).

Контролюючий орган також зазначив, в копії митної декларації країни відправлення зазначено коди товарів, які відмінні від тих, що заявлені в поданій до митного оформлення митній декларації.

Представник позивача вказує, декларація країни відправлення є документом який складається та подається до митних органів Китаю саме продавцем товару, вимоги до її форми та заповнення встановлені законодавством Китаю. При цьому експортна декларація є допоміжним (не обов`язковим) документом для митного оформлення.

Крім того експортна декларація країни відправлення містить в собі коди товарів, які на перші шість цифр повністю збігаються з кодами визначеними декларантом, при цьому після перших шести цифр зазначені нулі, що однозначно надає можливість ідентифікувати імпортовані товари. Вимоги країни відправлення до визначення та зазначення у МД кодів товарів можуть відрізнятись від вимог встановлених в Україні, при цьому всі інші значні відомості повністю збігаються, такі як вага, сторони угоди, номер контейнеру, вартість, дата поставки та інші.

В оскаржуваному рішенні контролюючий орган зазначив, в СМR 2009 від 22.09.2024 вказано, що перевізником є «F.U.P. GUTSULIUK I.A.», але рахунок-фактура №044971 від 11.09.2024, №044972 від 11.09.2024 та №040257 від 20.06.2024 на оплату транспортно-експедиційних послуг видана ТОВ «Глобал Оушен Лінк».

Представник ПП «ГЕЛІОС-ВАН» зазначив, що відповідно до умов договору №0905-Т/20 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення у контейнерах експортно-імпортних та транзитних вантажів від 11.11.2020 року укладеного між позивачем та ТОВ «ГРОБАЛ ОУШЕН ЛІНК» експедитор організував відповідне перевезення та залучив до нього необхідних осіб, в даному випадку перевізника «F.U.P. GUTSULIUK I.A.» який здійснив перевезення вантажу, після чого експедитор виставив відповідні рахунки до оплати, тобто жодних неузгодженостей чи розбіжностей не має.

Представник позивача вважає, що прийняте рішення про коригування митної вартості є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 01.11.2024 року позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою суду від 14.11.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження по справі, вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в електронній формі.

Ухвалою суду від 30.12.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

До суду від представника Одеської митниці надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з МД №24UA64U5 від 23.09.2024 року було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: 1) не підтверджено вартість упаковки як складової вартості товару; 2) не зазначено географічний пункт переходу відповідальності за втрату товарів та витрат на транспортування товарів від продавця до покупця; 3) в копії митної декларації країни відправлення зазначено коди товарів, які відмінні від тих, що заявлені в поданій до митного оформлення митній декларації; 4) в СМR 2009 від 22.09.2024 значено, що перевізником є «F.U.P. GUTSULIUK I.A.», але рахунок-фактура №044971 від 11.09.2024, №044972 від 11.09.2024 та №040257 від 20.06.2024 на оплату транспортноекспедиційних послуг видана ТОВ «Глобал Оушен Лінк».

Представник відповідача вважає, що оскільки надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.

Також представник відповідача зазначає, що 23.09.2024 декларантом «ГЕЛІОС-ВАН» надіслані наступні документи: було надано прайс-лист № б/н, виписку по рахунку, оборотно-сальдову відомість по рахунку 632, калькуляцію №13 від 07.06.2024 та лист ПП «ГЕЛІОС-ВАН» №251, у якому перелічено усі надані документи для підтвердження митної вартості та повідомлено митний орган, що інших додаткових документів надати не має можливості. Не надано до митного оформлення висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Отже, декларантом не подані усі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ, розбіжності не спростовано

Зазначені обставини у відповідності до п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митниці у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

При цьому митницею було проведено аналіз баз даних ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено за основним методом визначення митної вартості (за ціною договору(контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), є більшим та становить: по товару 1 - 2,02 за кг нетто (МД від 10.05.2024 №UA408020/2024/024858), ніж заявлено декларантом 1,45 дол.США/ за кг нетто; по товару №2 2,22 дол. США/кг ваги нетто (МД від 09.04.2024 №UA500080/2024/4453), ніж заявлено декларантом 2,16 дол.США/ за кг нетто.

До суду від представника ПП «ГЕЛІОС-ВАН» надійшла відповідь на відзив, у якій підтримано позовні вимоги та зазначено, що у митного органу були відсутні правові підстави для коригування митної вартості товарів. Усіма документами і доказами, які додані до адміністративного позову, обґрунтовується правомірність заявлених позивачем вимог щодо законності визначення митної вартості товарів за основним методом, тобто згідно контрактної ціни, зазначеної в Інвойсі.

Представником митниці подано до суду заперечення на відповідь на відзив, у яких зазначено, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на декларанті. Одеською митницею було порівняно рівень митної вартості та встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено за основним етодом визначення митної вартості щодо товарів які імпортуються є більшим, ніж заявлено декларантом. Представник, посилаючись на доводи, викладені у відзив, просить відмовити у задоволенні позову.

Справа розглянута в письмовому провадженні.

Судом встановлено, що в ході здійснення зовнішньоекономічної діяльності 21.04.2021 року позивачем ПП «ГЕЛІОС-ВАН» (покупець) укладений з ANHUI FAQIANG GLASS CO., LTD (м. Хуай Нань, Китай) (продавець) контракт на поставку товару №FH-210415 відповідно до умов якого продавець зобов`язався поставити товар, а покупець зобов`язується прийняти та сплатити товари (столовий посуд та кухонне приладдя), асортимент, номенклатура, кількість, ціна та умови оплати яких вказані в Інвойсах та Специфікаціях до контракту (п. 1.1. контракту).

Згідно п.п. 2.1, 2.2 контракту ціни по даному контракту встановлюються в доларах США і вказуються у Специфікації та Інвойсі на відповідну поставку.

На виконання умов контракту №FH-210415 від 21.04.2021 року контрагентом позивача складено інвойс №FQBL2024702LJ від 02.07.2024 року на поставку товару (посуд) загальною вартістю 20194,80 дол. США.

Відповідно до платіжної інструкції в іноземній валюті №67 від 18.09.2024 року позивачем сплачено на користь компанії ANHUI FAQIANG GLASS CO., LTD 20194,80 дол. США за поставку товару на підставі контракту №FH-210415 від 21.04.2021 року та інвойсу №FQBL2024702LJ від 02.07.2024 року.

У зв`язку з виконанням умов договору, 23.09.2024 року ПП «ГЕЛІОС-ВАН» здійснив декларування поставленого в Україну товару за МД №24UA64U5, в якій митну вартість товару було визначено за першим методом - за ціною договору. Для підтвердження вказаних у декларації відомостей до митного органу був поданий відповідний пакет документів згідно з МКУ (контракт, інвойс, платіжні документи та інші).

Проте відповідачем прийняте оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів від 23.09.2024 року №UA500500/2024/000487/2, в якому зазначено, що подані декларантом документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

1) відповідно до пп.в) п.2 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) в копії митної декларації країни відправлення зазначені умови поставки FOB. Проте, не зазначено географічний пункт переходу відповідальності за втрату товарів та витрат на транспортування товарів від продавця до покупця;

3) в копії митної декларації країни відправлення зазначено коди товарів, які відмінні від тих, що заявлені в поданій до митного оформлення митній декларації;

4) в СМR 2009 від 22.09.2024 значено, що перевізником є «F.U.P. GUTSULIUK I.A.», але рахунок-фактура №044971 від 11.09.2024, №044972 від 11.09.2024 та №040257 від 20.06.2024 на оплату транспортно-експедиційних послуг видана ТОВ «Глобал Оушен Лінк».

В рішенні запропоновано декларанту протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) фірми - виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 4) експортну декларацію країни відправлення з перекладом на українську мову. Також зазначено, що згідно з пунктом 6 ст. 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи.

У рішенні вказано, що 23.09.2024 декларантом «ГЕЛІОС-ВАН» надіслані наступні документи: прайс-лист №б/н, виписку по рахунку, оборотно-сальдову відомість по рахунку 632, калькуляцію №13 від 07.06.2024 та лист ПП «ГЕЛІОС-ВАН» №251, у якому перелічено усі надані документи для підтвердження митної вартості та повідомлено митний орган, що інших додаткових документів надати не має можливості.

В оскаржуваному рішенні митний орган зазначив, що аналізуючи подані спочатку та надані додатково документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, фіскальний орган приходить до висновку про неможливість визнання заявленої митної вартості, враховуючи положення п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України з огляду на неподання до митниці витребуваних документів, зокрема наданий до митного оформлення прайс-лист не містить кінцевої дати. Також слід зазначити, що декларантом не надано до митного оформлення висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Отже, декларантом не подані усі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 МК України, розбіжності не спростовано.

Одеська митниця приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів визначила їх митну вартість за резервним методом, на підставі баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено за основним методом визначення митної вартості (за ціною договору(контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), є більшим та становить: по товару 1 - 2,02 дол.США/за кг нетто (МД від 10.05.2024 №UA408020/2024/024858), ніж заявлено декларантом 1,45 дол.США/за кг нетто; по №2 2,22 дол.США/кг ваги нетто (МД від 09.04.2024 №UA500080/2024/4453, ніж заявлено декларантом 2,16 дол.США/ за кг нетто.

Позивачу, як декларанту, роз`яснено, що у разі незгоди з вказаним рішенням права на його оскарження до органу вищого рівня відповідно до глави 4 МКУ або суду, а також права викладені у ч.3 ст.52 цього МКУ.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів та зборів.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п.23,24 ст.4 МК України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 ст.53 МК України визначений перелік документів, які декларант подає митному органу щодо підтвердження митної вартості товарів і обраний метод її визначення. Такими документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.3 ст.53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, перелік яких визначений в даній нормі закону.

Таким чином, митний орган має право вимагати від декларанта додаткових документів лише при наявності визначених законом підстав, чітко зазначених в ч.3 ст.53 МКУ (- розбіжності у документах, - ознаки підробки документів, - або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари).

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів від 23.09.2024 року №UA500500/2024/000487/2 зазначено, що подані позивачем містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Проте жодного належного та допустимого доказу, що надані позивачем документи не містять всіх відомостей про митну вартість товару - не надано. В той же час в контракті, інвойсі, які є основними документами, містяться всі відомості про митну вартість.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача, що зазначені в оскаржуваному рішенні підстави для його прийняття є неспроможними, з огляду на наступне.

Суд вважає, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Ціна товару була визначена позивачем згідно з умовами контракту. В той же час обставини, якими мотивоване рішення митного органу про необхідність витребування додаткових документів є необґрунтованими, оскільки надані документи у сукупності підтверджують визначену митну вартість товару позивачем (декларантом) за першим методом визначення митної вартості.

Водночас приписи МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено наявність підстав для витребування додаткових документів у позивача.

Частиною 5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Відповідно до оскаржуваного рішення №UA500500/2024/000487/2 від 23.09.2024 року недоліком, який на думку митного орану свідчить про розбіжність у вартості товару та не дає йому упевненості у правильності визначення митної вартості товару є наступне: відповідно до пп.в) п.2 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

Суд вважає, що не може вважатися обґрунтованим сумнівом відсутність відомості щодо даної складової митної вартості товару така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням за документами поданими позивачем до митного органу з огляду на наступне.

Поставка товарів здійснювалася на підставі контракту, який надано митному органу.

Згідно п.2.1 контракту №FH-210415 від 21.04.2021 ціни по даному контракту встановлюються в доларах США і вказуються у Специфікації та Інвойсі на відповідну поставку.

Відповідно до п.2.2 контракту №FH-210415 ціна на товар включає вартість самого товару, вартість експортної упаковки і маркування, транспортування до порту відправки, навантажувальних робіт, витрат по оплаті митного оформлення та інші витрати в країні вивезення.

Товар, що постачається відповідно до контракт, поставляється продавцем в стандартній для цього товару тарі та експортній упаковці (п. 4.1 контракту).

Таким чином, суд вважає безпідставним послання відповідача на те, що неможливість відокремлення вартості упаковки від вартості товару впливає на митну вартість ввезеного товару.

При цьому суд враховує правові висновки Верховного Суду викладені у постанові від 18.12.2019 року по справі №160/8775/18 щодо аналогічних спірних правовідносин, в яких Верховний Суд зазначив, що відповідно до пп «в» п. 1 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, якщо такі витрати (складові митної вартості) не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Тобто у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару. Отже, за умовами зовнішньоекономічного контракту ціна товару включає в себе вартість пакування, у зв`язку з чим згідно з положеннями пп «в» п. 1 ч.10 ст.58 МКУ ці витрати не додаються до ціни, що фактично сплачена за товар, при визначені митної вартості.

Також відповідач в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару вказує, що в копії митної декларації країни відправлення зазначені умови поставки FOB. Проте, не зазначено географічний пункт переходу відповідальності за втрату товарів та витрат на транспортування товарів від продавця до покупця. Також в копії митної декларації країни відправлення зазначено коди товарів, які відмінні від тих, що заявлені в поданій до митного оформлення митній декларації.

Проте експортна декларація країни відправлення не є первинним документом підтвердження митної вартості товару. Вказаний документ складається та подається до митних органів країни відправника саме продавцем товару, вимоги до її форми та заповнення встановлені законодавством країни відправника, тобто законодавством Китаю, а тому позивач не може нести відповідальність за внесені до неї дані.

З цих підстав незазначення у ній географічний пункт переходу відповідальності та визначення кодів товарів не може впливати на митну вартість товару.

При цьому, відповідно до п.3.1 контракту №FH-210415 від 21.04.2021 поставка товару здійснюється на умовах FOB QINGDAO, Китай (Інкотермс 2010) або на умовах поставки, які вказуються в Специфікації та Інвойсі на кожну окрему поставку.

В інвойсі №FQBL20240702LJ від 02.07.2024 року вказані умови поставки та географічний пункт переходу відповідальності за товар вказані у поданому до митного оформлення, а саме Франко-борт Нанкінг (FOB).

Таким чином, контрактом та інвойсом передбачено умови поставки, та переходу відповідальності за товар, а тому доводи митного органу щодо протилежного є безпідставними.

Також згідно з копією експортної декларації країни відправлення, вона містить коди оформлених на експорт товарів, які на перші шість цифр повністю збігаються з кодами визначеними декларантом при цьому після перших шести цифр зазначені нулі.

Експортна вантажна декларація містить посилання на номер контракту, відомості щодо відправника та отримувача товару відповідно до контракту, загальної кількості місць, суми, яка підлягає сплаті, та яка повністю підтверджується інвойсом.

Отже відомості, наявні у декларації країни відправлення щодо поставленого товару в сукупності підтверджуються іншими документами, наданими позивачем під час митного оформлення товару, тому суд вважає доводи відповідача не обґрунтованими.

Водночас, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару щодо сумніву у митній вартості товару відповідач вказує на зазначення в СМR 2009 від 22.09.2024 та в рахунках на оплату №044971 від 11.09.2024, №044972 від 11.09.2024 та №040257 від 20.06.2024 різних експедиторів.

11.12.2022 року між позивачем ПП «ГЕЛІОС-ВАН» (клієнт) та ТОВ «Глобал Оушен Лінк» (експедитор) укладено договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення у контейнерах експортно-імпортних та транзитних вантажів №0905-Т/20, згідно з п. 1.1 якого експедитор зобов`язується за відповідну плату та за рахунок клієнта надати транспортно-експедиторські послуги з організації перевезення вантажів у великотоннажних контейнерах морським, автомобільним, залізничним транспортом, а також додаткові послуги, необхідні для організації доставки вантажу.

Відповідно до п. 4.2 договору №0905-Т/20 вартість договору складає сукупність виставлених експедитором рахунків за послуги експедитору та витрат, понесених експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання цього договору.

Експедитор організовує перевезення контейнерних вантажів клієнта морським, залізничним, автомобільним транспортом, відповідно до умов договору (п.п. 3.1.1 договору).

У п.п. 3.1.2 договору встановлено, що крім іншого, до обов`язків експедитора належить укладання від свого імені договорів з портами, перевізниками, скалдами, судноплавними компаніями, їх агентами, експедиторськими та іншими організаціями на перевезення, перевалку, збереження вантажів та необхідні додаткові роботи та послуги.

Відповідно до умов укладеного договору від 11.12.2022 року №0905-Т/20 експедитор організував перевезення товару та залучив, в даному випадку перевізника «F.U.P. GUTSULIUK I.A.», який і здійснив перевезення вантажу. Після виконання покладених на експедитора обов`язків відповідно до договору №0905-Т/20, ТОВ «Глобал Оушен Лінк» надано клієнту рахунки на оплату транспортно-експедиційних послуг.

Між тим, відповідачем не викладено пояснень разом з обчисленнями в грошому виразі яким чином визначення перевізником «F.U.P. GUTSULIUK I.A.», а не ТОВ «Глобал Оушен Лінк» вплинуто митну вартість товару.

Між тим, митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали сумніви у заявленій митній вартості, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та достовірності, зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх оформленні.

Верховний Суд у постанові від 05.03.2019 у справі №815/5791/17 наголошує, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Таким чином, суб`єкту владних повноважень не достатньо лише вказати на те, що у нього виникли сумніви щодо митної вартості товару, а необхідно вказати конкретні обставини щодо розбіжностей у поданих документах, якими викликані таки сумніви.

Водночас, в оскаржуваному позивачем рішенні відповідача таких відомостей не наведено.

Отже, відповідачем не спростовано жодними належними, допустимими та достатніми доказами, що документи, надані позивачем до МД №24UA64U5 від 23.09.2024 року містять розбіжності.

Відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах (постанови ВС від 27.04.2020 року по справі №140/804/19, від 11.06.2020 року по справі №815/5464/16, від 30.04.2020 року по справі №820/231/16, від 31.03.2020 року, від 19.03.2020 року по справі №808/4127/15).

Між тим, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

МК України встановлено, що при відсутності застережень щодо застосування основного методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу та наявності документів, перелік яких зазначений в ч.2 ст.53 МК України застосовується саме основний метод визначення митної вартості товарів.

Згідно ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними методами: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частинами 3,6 цієї статті визначено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Частиною 8 статті 57 МК України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, проте такі функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди з задекларованою митною вартістю, до яких відносить, зокрема, проведення консультацій та обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Відповідно до п.2,4 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Однак спірне рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 ч.2 ст.55 МК України.

Оцінюючи вказане рішення відповідача суд вважає за необхідне врахувати також правові висновки щодо застосування норм права до спірних правовідносин, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд наголошував у своїх правових висновках, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Верховний Суд вважав за необхідне зауважити, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанова від 25 лютого 2020 року справа №260/718/19; 27 квітня 2020 року справа №140/804/19).

У постанові від 30.04.2020 року по справі №820/231/16 Верховний Суд вказує, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять.

Відповідачем здійснено коригування митної вартості товару на підставі відомостей бази даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС, оскільки за попередньою МД від 10.05.2024 №UA408020/2024/024858, МД від 09.04.2024 №UA500080/2024/4453 вартість товару є більшою, ніж заявлено декларантом.

Судом досліджена копія МД від 10.05.2024 № UA408020/2024/024858, яка долучена відповідачем до відзиву, однак зазначена МД сформована за невідображених умов поставки, із закриттям повного найменування товару та інших відомостей. Суд вважає, що вказана митна декларація не може бути врахована для коригування митної вартості товару за МД позивача, оскільки неможливо встановити тотожність товару та умов поставки за МД, що може впливати на різницю між митною вартістю товарів.

Копію МД від 09.04.2024 №UA500080/2024/4453 відповідачем до суду не надано, а у відзиві також не зазначено який саме товар за вказаною декларацією був поставлений, його вартість за умовами контракту, на яких умовах товар поставлявся. Таким чином, відповідачем не спростовані доводи позивача викладені у позові.

Статтею 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 72, 73, 75, 76 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховний Суд у постанові від 16.03.2020 по справі №1.380.2019.001962 дійшов висновку, що при оскарженні рішення про коригування митної вартості товарів ціною позову в розумінні Закону «Про судовий збір» є різниця митних платежів, що підлягали сплаті з урахуванням митної вартості, розрахованої декларантом, та митної вартості, розрахованої митним органом в оскаржуваному рішенні.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн за вимогу майнового характеру оскарження рішення про коригування митної вартості товару.

Таким чином, 1,5% ціни позову (різниці митних платежів, що підлягали сплаті з урахуванням митної вартості, розрахованої декларантом, та митної вартості, розрахованої митним органом в оскаржуваному рішенні 123983,32 грн) становить 1859,74 грн.

Тобто за подання даного позову підлягав сплаті 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за 2024 рік, у розмірі 3028 грн.

Водночас, оскільки позивач подав до суду позовну заяву через Підсистему «Електронний суд» на підставі ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» підлягає врахуванню коефіцієнт 0,8 за подання позову в електронній формі, що становитиме 2422,40 грн.

Суд вважає, що по даній справі з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. Що стосується надмірно сплаченого судового збору у розмірі 605,60 грн він підлягає поверненню позивачу у порядку ст. 7 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Станом на час прийняття рішення по справі питання витрат на правничу допомогу та витрат, пов`язаних з перекладом документів судом не вирішується, оскільки представником позивача у позові лише зазначано, що орієнтовний розрахунок судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу становить 20750 грн, переклад документів 1500 грн, жодних доказів не надано.

Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 9, 12, 13, 139, 241-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Приватного підприємства «ГЕЛІОС-ВАН» (вул. Шевченка, 7-А, оф. 44, м. Чорноморськ, Одеська область, 68001, ) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21а, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500500/2024/000487/2 від 23.09.2024 року.

Стягнути з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства «ГЕЛІОС-ВАН» судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва