Справа № 209/8245/24
Суддя: Шендрик К. Л.
Дата ухвалення: 2024-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 209/8245/24
Провадження № 2-а/209/33/24
РІШЕННЯ

Іменем України

16 грудня 2024 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шендрика К.Л.,

за участі секретаря Драгунцевої С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову від 27 жовтня 2024 року серії ЕНА № 3353891 про накладення адміністративного стягнення, винесену інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Санжаренком Олександром Сергійовичем відносно нього за ч. 2 ст.121 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення; стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної сплачений судовий збір.

На обґрунтування вимог позивач зазначив, що оскаржувана постанова винесена протиправно та підлягає скасуванню, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 121 КУпАП. Він не надавав жодних послуг з перевезення пасажирів. У постанові не вказано жодних відомостей про надання послуг з перевезення пасажирів. Він не є зареєстрованим суб`єктом підприємницької діяльності з видом «Пасажирські перевезення», а також не є найманим працівником підприємства, яке надає послуги з пасажирських перевезень, тому він не може бути суб`єктом відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП. Також в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП. оскільки наявність тріщини на вітровому склі в зоні роботи склоочисників, згідно з нормами пунктів 31.1, 31.3, 31.4 ПДР не забороняє його експлуатацію, що в свою чергу, виходячи з диспозиції ч. 1ст. 121 КУпАП, виключає можливість притягнення до адміністративної відповідальності за цією нормою. Були відсутні жодні підстави відповідно до ст. 35 Закону «Про національну поліцію» для пред`явлення ним документів на право керування автомобілем, який працівники поліції не зупиняли і який не здійснював руху, а отже, подальші вимоги та рішення інспекторів є такими, що не відповідають закону. В його діях не може бути складу адміністративного правопорушення як за ч. 1 ст. 121 КУпАП так і за ч. 2 ст. 121 КУпАП, оскільки дані норми передбачають відповідальність за керування автомобілем, а не за перебування автомобіля на стоянці.

Ухвалою суду від 05 листопада 2024 року вказану позовну заяву прийнято до провадження та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

05 грудня 2024 року на адресу суду від представниці відповідача Кучер Л.А. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що 27 жовтня 2024 року о 13.46 годині на пр-ті Свободи, в районі кінцевої зупинки автобусного маршруту загального користування № 20, у м. Кам`янському Дніпропетровської обл. поліцейський під час патрулювання у складі наряду поліції виявив транспортний засіб MERSEDES-BENZ н.з. НОМЕР_1 , технічний стан якого не відповідає вимогам стандарті правил дорожнього руху: тріщина на вітровому склі в зоні роботи склоочисники За вітровим склом даного ТЗ знаходилася інформаційна табличка, що свідчила про здійснення ним регулярних перевезень пасажирів у режимі маршрутного таксі на автобусному маршруті загального користування № 20 від пр-ту Свободи до зупинки Диспетчерська, що підтверджується фотографією. Водієм такого транспортного засобу виявився ОСОБА_1 , що не заперечується та визнається у позовній заяві. Обставини вчинення ОСОБА_1 такого порушення ПДР підтверджуються фотографіями, Процедура розгляду і вирішення такої справи фіксувалася портативним відеореєстратором поліцейського відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026. Разом з тим такий відеозапис на даний момент не зберігся, оскільки строк зберігання таких відеозаписів з портативних відеореєстраторів становить 30 діб. Твердження, що транспортний MERSEDES-BENZ н.з. НОМЕР_1 не використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, а ОСОБА_1 не керував таким транспортним засобом, спростовується тим, що даний транспортний засіб мав інформаційну табличку маршрутного автобусного маршруту загального користування № 20, розміщену за вітровим склом для загального огляду та інформування пасажирів, знаходився на кінцевій зупинці такого маршруту на пр-ті. Свободи, а єдиним водієм такого транспортного засобу, який перебував за його кермом і мав при собі посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію даного ТЗ, є саме ОСОБА_1 . Диспозиція ч. 2 ст. 121 КУпАП серед іншого, містить дві альтернативні умови, за наявності яких настає адміністративна відповідальність: 1) наявність технічної несправності транспортного засобу, з якою його експлуатація забороняється; 2) невідповідність технічного стану транспортного засобу вимогам стандартів. Виявлена поліцейським тріщина на вітровому склі відноситься саме до невідповідності технічного стану транспортного засобу вимогам стандарту (п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010), а не до технічної несправності такого транспортного засобу, з якою його експлуатація забороняється. Таким чином даний висновок ОСОБА_1 свідчить про помилкове розуміння ним відповідних норм матеріального права. Позивачем не додано до позовної заяви жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували обґрунтованість позовних вимог та спростовували б правомірність оспорюваної постанови, а всі інші, наведені в позовній заяві, заперечення та аргументи не спростовують правильності зазначених вище висновків та встановлених поліцейським обставин. Порушення окремих процедурні питань при розгляді адміністративної справи, які не були дотримані у повному обсязі під час прийняття оскаржуваного рішення, не може потягнути за собою його скасування у випадку, якщо такі порушення не мали наслідком прийняття незаконного рішення. Просила залишити постанову по справі про адміністративне правопорушення від 27 жовтня 2024 року серії ЕНА № 3353891 без змін, а позовну заяву без задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, суд ухвалив розглянути справу в судовому засіданні за відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 жовтня 2024 року інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Санжаренком О.С. була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3353891 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.

Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 27 жовтня 2024 року о 13.46 годині в м. Кам`янське (Дніпродзержинськ) на пр-ті Свободи (Леніна), керуючи автомобілем MERSEDES-BENZ 312D-П-18 д.р.н. НОМЕР_1 , мав тріщину вітрового скла в зоні роботи склоочисників, чим порушив вимоги п. 6.8.5 ДСТУ 3649 2010, чим порушив п. 31.1 ПДР керування водієм ТЗ який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені ч. 1 цієї статті, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 121 КУпАП, та позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн. (а.с. 17).

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням дорожнього руху; Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього doc2.nsf/link1/ed_2018_11_08/pravo1/T335300.html?pravo=1" title="Про дорожній рух; нормативно-правовий акт № 3353-XII від 30.06.1993">Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції.

Так, ст. 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У постанові по справі про адміністративне правопорушення, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно зі ст. 31 ЗУ від 02.07.2015 р. № 580-VIII "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису.

Зі змісту оскаржуваної постанови, дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КУпАП, яка передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП є керування особою транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів. Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і не відповідність вимогам стандартів транспортного засобу, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів.

Для того щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення не відповідності вимогам стандартів транспортного засобу, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів.

Так, у своєму рішенні від 15 березня 2019 року ВС у справі № 686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а співробітники поліції можуть зупиняти автомобіль, лише коли є факт правопорушення.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні № 404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, …. тощо.

Згідно з ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998р. (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоби, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа вчинила правопорушення, яке ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні, і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.

До суду не надано жодних доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів. Зокрема у відзиві на позов, представниця відповідача зазначає, що поліцейський під час патрулювання у складі наряду поліції виявив транспортний засіб MERSEDES-BENZ н.з. НОМЕР_1 , технічний стан якого не відповідає вимогам стандарті правил дорожнього руху, водієм якого виявився ОСОБА_1 , однак доказів руху або зворушення з місця транспортного засобу нею до суду не надано, а сам позивач заперечує факт керування транспортним засобом.

Судом встановлено, що твердження позивача про те, що він не порушував ПДР України, відповідають дійсності. Суд не приймає подані у відзиві аргументи, оскільки у якості доказів відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів на спростування наведених в позові аргументів щодо відсутності самого факту адміністративного правопорушення, сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, без обґрунтування її доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, не може достовірно свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, яка притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. (постанова ВС КАС від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а).

Тож, факти учинення позивачем адміністративного правопорушення не є доведеним згідно із стандартом «поза розумним сумнівом».

Приймаючи до уваги викладене, суд, оцінивши наявні в даній справі докази, приходить до висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, тому постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення відносно останнього закриттю.

Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачено судовий збір у сумі 605,60 грн., який підлягає відшкодуванню позивачеві за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Керуючись ст.ст. 7, 121, 251, 268, 283-284, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції (, юридична адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову серія ЕНА № 3353891 від 27 жовтня 2024 року по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП від 27 жовтня 2024 року закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Департаменту патрульної поліції, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.Л. Шендрик