Справа № 639/4652/24
Суддя: Баркова Н. В.
Дата ухвалення: 2024-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №639/4652/24
Провадження №2-а/639/50/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Баркової Н.В.,

за участю секретаря Кобзар І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справуза адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ:

06.08.2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до відповідача Департаменту патрульної поліції України і просить судвизнати незаконними дії старшого лейтенанта поліції Цьоми Катерини Андріївни інспектора поліції 2 взводу 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції та скасувати постанову серії ЕНА №2186720 від 19.05.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП;справу про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що згідно оскаржуваної постанови 19.05.2024 року близько 15:03:52 годин у м. Харкові, вул. Полтавський шлях, 155, ОСОБА_1 , керуючи ТЗ ChevroletEpicaд.н. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «зупинку заборонено», здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив п. 8.4. ПДР- порушення вимог заборонених знаків. Однак, як зазначає позивач, 19.05.2024 року він приблизно о 15.00 годині направлявся до автомобіля ChevroletEpicaд.н. НОМЕР_1 , який був припаркований у провулку Болгарський м. Харкова. Коли він присів на водійське крісло, до нього підійшли чоловік та жінка у формі поліцейських та зазначили, що він здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 «зупинку заборонено». Позивач надав пояснення про те, що зупинка була вимушеною, він є інвалідом ІІ групи, і у зв`язку з тим, що йому стало погано, він зайшов до найближчої аптеки купити ліки, а забороняючого знаку не бачив. Однак поліцейською була складена постанова без урахування вказаних обставин. З даною постановою позивач не погоджується та вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена з грубим порушенням його прав та чинного законодавства України, оскільки в діях позивача був відсутній склад адміністративного правопорушення, інспектор не дотримався вимог ст. ст. 268, 278, 279 КУпАП щодо процедури розгляду справи та не довів факту вчинення позивачем правопорушення.

У зв`язку з викладеним, позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.08.2024 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення до адміністративного суду задоволено. Поновлено ОСОБА_1 пропущений строк на звернення до адміністративного суду. Прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України про визнання дій незаконними та скасування постанови. Призначено судове засідання.

20.08.2024 року на адресу судувід представника відповідача Департаменту патрульної поліції України надійшов відзив на позов, в якому останній просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Зокрема, у відзиві зазначено, що19.05.2024 року о 15 год. 03 хв. на вулиці Полтавський Шлях, поблизу будинку №155, було виявлено транспортний засіб «ChevroletЕріса» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушив пункт 8.4. в) Правил дорожнього руху України, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року. Інспектор підійшов до водія, ним виявився позивач ОСОБА_1 , представився, пояснив причину застосування превентивних поліцейських заходів, а також довів до відома позивача нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи. На підставі пункту 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про національну поліцію», інспектором було висунуто вимогу до позивача про пред`явлення документів, що посвідчують його особу та відповідне посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб. Інспектор, встановивши, що дана подія має цілісний склад адміністративного правопорушення, у відповідності до статті 278 КУпАП, розпочав підготовку до розгляду справи. Після завершення підготовки до розгляду справи, інспектор, керуючись статями 279, 280 КУпАП, розпочав відносно позивача розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП.Позивачеві в повному обсязі роз`ясненні його права, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП.За результатом розгляду справи, згідно з вимогами статей 251, 252, 268, 278, 279, 280 КУпАП, інспектором встановлений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, тому була винесена постанова серії ЕНА № 2186720.При винесенні цієї постанови інспектор керувався положеннями ПДР, КУпАП та Закону України «Про дорожній рух», в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне водієм, а тому він діяв в межах своїх повноважень і не порушував норм матеріального та процесуального права. Відтак, позовна заява позивача щодо скасування постанови не підлягає задоволенню, оскільки постанова серії ЕНА № 2186720 винесена у відповідності до норм чинного законодавства.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.09.2024 року у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про залучення співвідповідача Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у адміністративній справіза адміністративним ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції України про визнання дій незаконними та скасування постанови відмовлено.У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування з Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції матеріалів виконавчого провадження №75995090 відмовлено.

В судове засідання 10.12.2024 року учасники справи не з`явилися, повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином. ОСОБА_3 надав письмову заяву в якій просив провести судове засідання у його відсутність, позов задовольнити. Представник відповідача Департаменту патрульної поліції України у судове засідання не з`явився, надав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову.

Суд,дослідивши письмові докази, відеозапис наданий учасниками справи, приходить до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2186720, складеної 19.05.2024 року о 15.08 год. інспектором роти № 3 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Цьома Катериною Андріївною відносно водія ОСОБА_4 , який керуючиТЗ автомобілем «ChevroletEpica», державний номерний знак НОМЕР_1 , у м. Харків по вул. Полтавський шлях, буд. 155, порушив вимогу дорожнього знаку 3.34. «Зупинку заборонено», а саме здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив п. 8.4.в ПДР України - Порушення вимог заборонних знаків і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП. Вказаною постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340,00 грн. До постанови додається відео з БК 470140. ОСОБА_1 отримав копію постанови, про що поставив підпис (а.с. 9).

Згідно з копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонером ІІ групи інвалідності довічно за загальним захворюванням (а.с. 12).

Судом досліджено додане до відзиву на оптичному диску відеоз нагрудної камери інспектора з фіксацією подій, які мали місце 19.05.2024 року та стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а також процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення (а.с.31). Однак відеозапис з нагрудної камери інспекторане відображає за якою саме адресою відбулись події, зазначені у постанові серії ЕНА №2186720, складеної 19.05.2024 року та стали підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення.На відео видно, як ОСОБА_1 присів на водійське крісло автомобіля, до нього підійшли чоловік та жінка у формі поліцейських та зазначили, що він здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Надьон В.В. надав пояснення, що зупинка була вимушеною, що він є інвалідом ІІ групи та оскільки йому стало погано, а ліків він не мав при собі, а отже зайшов до найближчої аптеки купити ліки. Внаслідок поганого самопочуття позивач змушений був зупинитися, у нього виникла крайня необхідність купити ліки. Крім того, він не бачив знаку, що забороняє зупинку. На відео також відсутнє підтвердження, що водій ОСОБА_1 здійснив зупинку саме в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив п. 8.4.в ПДР України. Між тим, як вбачається з відео, під час розгляду адміністративної справиінспектором поліції не були роз`яснені позивачу права, передбачені статтею 268 КУпАП, одразу була винесена постанова.

Окрім того, позивачем надано роздруківку (скріншот) карти гул, з якої вбачається, що опис обставин в оскаржуваній постанові не відповідає дійсності в частині адреси місця скоєнняадміністративного правопорушення, оскільки автомобіль «ChevroletEpica»д.н. НОМЕР_1 був припаркований у провулкуБолгарський м. Харкова, проте у постанові серії ЕНА № 2186720 від 19.05.2024 року п. 2 « місце розгляду справи`та п.5 «Час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення» інспектором булозазначено адресу розгляду справи та місце скоєння правопорушення як м. Харків, вулиця Полтавський шлях, 155 (а.с.15). Зазначена обставина не спростована відповідачем жодними доказами.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Разом з тим, Правила дорожнього руху, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху, повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що і інші учасники виконують ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху.

Відповідно до п. 8.4.в ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 «Про Правила дорожнього руху», дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи: дорожні знаки поділяються в тому числі на заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі. До заборонних знаків відноситься дорожній знак 3.34. «Зупинку заборонено».До заборонних знаків відноситься дорожній знак 3.34. «Зупинку заборонено».

Частиною 1 ст.122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.

Відповідно до розділу 33 ПДР України (дорожні знаки), знак 3.34 «Зупинку заборонено» забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Зона дії знаку - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Належних та достатніх доказів зупинки автомобіля позивача саме в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» і за адресою, зазначеною у постанові, суду не надано.

За змістом ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право, зокрема, - знайомитися з матеріалами справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. (п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП).

Наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 року за № 1408/27853 затверджена Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі Інструкція).

Зазначеною Інструкцією передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п. 9 Інструкції).

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 10).

При малозначності вчиненого адміністративного правопорушення поліцейський може звільнити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням (п. 12).

Належна реалізація позивачем прав, встановлених ст. 268 КУпАП, у випадку їх роз`яснення до моменту прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення, мала можливість вплинути на прийняте інспектором поліції рішення у справі про адміністративне правопорушення.

За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що встановлені судом обставини є свідченням того, що оскаржуванапостанова не відповідає критеріям, встановленим п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки обов`язок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд вважає, що саме відповідачем не надано суду безспірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача ним виконані вимоги ст.ст. 268, 280 КУпАП, у зв`язку з чим приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята не у спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005ркоу №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», роз`яснено судам, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про те, щопри винесенні оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення інспектором поліції порушено норми чинних нормативно-правових актів щодо процедури розгляду адміністративної справи. Крім того, як вбачається з матеріалів справи та постанови про адміністративне правопорушення, відповідачем при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, не надано доказів і суду під час розгляду даної справи, оскільки надане суду відео не містить відображення обставин правопорушення. З цього виходить, що окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що наявні всі правові підстави для часткового задоволення позову ОСОБА_1 та скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Між тим позовна вимога про визнання незаконними дії старшого лейтенанта поліції Цьома К.А.щодо винесення постанови серії ЕНА №2186720 від 19.05.2024 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності задоволенню не підлягає, оскільки є неналежним способом захисту прав позивача з огляду на положення ст. 286 КАС України.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного і керуючись ст. 5, 6, 9, 11, 19, 20, 70, 77, 78, 122, 139, 205, 241-246 КАС України, ст. 1, 2, 7, 9, 22, 23, 122, 245, 247, 251, 254, 258, 268, 280 КУпАП, ст. 19 Конституції України, Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №2186720 від 19.05.2024 року, винесену Інспектором роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Цьома Катериною Андріївною, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн., справу про адміністративне правопорушення - закрити.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ,

Відповідач: Департамент патрульної поліції України, , місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3.

Повне рішення складено 30.12.2024 року.

Суддя Н.В.Баркова