Справа № 580/1804/22
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2024-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2024 року справа № 580/1804/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні у письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу №580/1804/22 за позовом ОСОБА_1 в особі представника Трофімова Руслана Валерійовича до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

18.04.2022 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 в особі представника Трофімова Руслана Валерійовича з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , в якій просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 14.03.2016 по 28.02.2018;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу з 14.03.2016 по 28.02.2018 індексацію грошового забезпечення із застосуванням базового місяця (як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення) січень 2008 року із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44;

- визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування і виплати в неналежному (зменшеному) розмірі позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 26.02.2021;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 26.02.2021 із застосуванням березня 2018 року як місяця обчислення індексу споживчих цін, для подальшої індексації з урахуванням абзацу 4, пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 з урахуванням виплачених сум індексації грошового забезпечення за вказаний період, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрат доходів, у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 14.03.2016 по день її фактичної виплати відповідно до Закону України від 19.10.2000 №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

Обгрунтовуючи позовну заяву позивач зазначає, що проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 з 14.03.2016 та виключений зі списків особового складу з 26.02.2021. У період проходження військової служби нарахування грошового забезпечення здійснювалось не в повному обсязі, а саме: індексація грошового забезпечення за період з 14.03.2016 по лютий 2018 не нараховувалась і не виплачувалась , а з березня 2018 року по день звільнення нараховувалась із застосуванням березня 2018 року як місяця обчислення індексу споживчих цін для подальшої індексації, проте без врахування абз. 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1708.

Стверджує, що ненарахування та невиплата індексації грошового забезпечення відповідачем обумовлено тим, що відповідач невірно застосував базові місяці для нарахування індексації грошового забезпечення. Вважає, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації з грудня 2015 року здійснюється з моменту останнього перегляду ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник, і такий перегляд відбувся з 01.01.2008 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 та з 01.03.2018 відповідно до постанови Кабінету Міністрів №704.

У березні 2018 підвищення грошового доходу позивача у зв`язку зі зміною посадових окладів не перевищило суму індексації, що склалася у лютому 2018 року, а саме 4 258,75 грн, тому відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума належної позивачу індексації у березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. Розмір нарахованого та виплаченого грошового забезпечення позивачу без врахування суми індексації у лютому 2018 року склав 10 108,80 грн (без урахування винагороди за АТО та на оздоровлення), у березні 2018 року 10 574,40 грн. тобто відповідач зобов`язаний був виплачувати з березня 2018 року фіксовану суму індексації грошового забезпечення в розмірі 3 793,15 грн. А в разі коли величина індексу споживчих цін перевищить поріг в розмірі 103 відсотка, індексація підлягає нарахуванню в підвищеному розмірі аж до наступного підвищення тарифної ставки (окладу), при якому сума збільшення грошового забезпечення перевищить фіксовану суму індексації.

Також вважає, що у зв`язку з несвоєчасною виплатою індексації грошового забезпечення має право на компенсацію втрати частини доходів, виплата якої передбачена Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-11.

Окрім цього зазначає, що має право на компенсацію сум податку на доходи фізичних осіб, передбачену Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

Відповідач проти позову заперечив. У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 18.10.2024, вказав, що Законом України від 24.12 № 1282-XII чітко визначено, що при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень підвищення грошових доходів населення випереджаючим шляхом у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Окрім того, Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України змінено поріг індексації із 101% до 103% та застосовується із 1 січня 2016 року. Тому незалежно від того, який місяць підвищення доходів до січня 2016 року враховувати, індекс споживчих цін вперше перевищив поріг індексації 103% лише в квітні 2016 року.

Підняттю порогу із 101% на 103% передувало підняття доходів випереджаючим шляхом для населення, задіяного в бюджетній сфері, проведене самим Урядом постановою КМУ №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» у грудні 2015 року. І, відповідно, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховано рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (приписи частини 5 статті 4 Закону № 1282-XII, вимоги абзаців 8-10 пункту 5 Порядку №1078, Додатку 5 до Порядку №1078, абзацу 2 пункту 3 Постанови №1013).

Відповідач зазначає, що обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення (абзаци перший-другий пункту 5 Порядку №1078 в редакції, чинній з 01.12.2015). Тобто, порядок дій щодо обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації з місяця підвищення доходу, в якому відбувається підвищення ставок (окладів) після 01.12.2015 ідентичний порядку дій з «базового місяця», у визначенні цього терміну в абзаці першому пункту 5 Порядку №1078, чинному до 1 грудня 2015 року.

Враховуючи загальновизнаний принцип права, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, абзац перший пункту 5 Порядку №1078 в редакції, чинній з 01.12.2015 застосовується до подій підвищення тарифних ставок (окладів) , які настали або мали місце під час дії цього нормативного акту та в цій редакції, тобто, які настали після 01.12.2015.

На підтвердження цього посилається на підпункт 3 пункту 20 Правил підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.09.2005 №870, які передбачають, що «…текст проекту документа викладається з дотриманням норм сучасної української мови, з використанням дієслів у теперішньому часі. Майбутній та минулий час застосовується лише тоді, коли необхідно наголосити на часовому співвідношенні двох подій.»

В тексті абзацу першого пункту 5 Порядку №1078 в редакції, чинній з 01.12.2015 всі дієслова використані в теперішньому часі, зокрема: «…у місяці, в якому відбувається підвищення…». Отже при прийнятті Постанови №1013, яка внесла зміни в Порядок №1078 та виклала вказаний абзац в новій редакції, не наголошено на підвищенні, яке мало місце в минулому. Інакше було б застосоване дієслово в минулому часі «відбулося», так як про таке було наголошено в редакції абзацу першого пункту 5 Порядку №1078, чинній до 01.12.2015, а саме: «…місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим…».

Одночасно із внесенням змін в нормативно-правові акти та запровадженням єдиного механізму нарахування сум індексації у разі, коли відбувається підвищення тарифних ставок (окладів), пунктом 3 Постанови №1013 визначалося завдання щодо перегляду структури грошового доходу у грудні 2015 року з тим, щоб за результатами такого перегляду грошовий дохід у сумарному виразі у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку повинні були виплатити у грудні 2015 року завдання провести підняття доходів випереджаючим шляхом.

Для проведення подальшої індексації згідно з абзацом другим пункту 3 Постанови №1013 обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року. Тобто, Постановою №1013 Урядом вперше в історії України фактично визначено з грудня 2015 року підвищити грошові доходи населення задіяного в бюджетній сфері випереджаючим шляхом (сума підвищення доходу повинна перевищити суму індексації за грудень 2015 року), які не мають разового характеру, з тією метою, щоб з січня 2016 року розпочати заново обчислювати індекс споживчих цін для проведення індексації.

Зазначене відповідає Додатку 5 та абзацам восьмому-десятому пункту 5 Порядку №1078 в редакції, чинній з 01.12.2015. Також, зазначене відповідає приписам статті 4 Закону №1282-ХІІ, зокрема частини п`ятої цієї статті.

Оскільки факт (подія) підняття окладів військовослужбовцям Збройних Сил України, яке відбулося до грудня 2015 року, відповідно до принципу незворотності дії в часі нормативно правових актів, не може бути врахований для виконання абзацу першого пункту 5 Порядку №1078 в редакції, чинній з 01.12.2015 року, а Уряд разом з Мінсоцполітики не вжили заходів щодо підняття окладів військовослужбовцям Збройних Сил України з 1 грудня 2015 року, всі норми Порядку №1078, які передбачають підняття окладів (у новій редакції, чинній з 01.12.2015 року), не могли бути застосовані до то того моменту, поки після 1 грудня 2015 року не відбувся факт (подія) - підняття окладів.

Однак, на виконання вимог пункту 3 Постанови №1013 у грудні 2015 року військовослужбовцям Збройних Сил України було переглянуто розміри премії (постійна складова грошового забезпечення згідно пункту 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей») у відсотковому значенні в сторону збільшення, що призвело до збільшення премії в абсолютному значенні та збільшення в абсолютному значенні щомісячної додаткової грошової винагороди (постійна складова грошового забезпечення згідно пункту 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»), так як вона нараховувалась від премії. За результатами вказаного перегляду структури грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України відбулося підвищення щомісячного грошового забезпечення, яке мало постійний характер та значно перевищило суму індексації за грудень 2015 року.

Відтак, відповідно до норм, викладених в пункті 5 Порядку №1078 , та їх практичного застосування в Додатку 5 до цього Порядку, в грудні 2015 року відбулось підвищення грошового забезпечення військовослужбовцям випереджаючим шляхом.

Відповідно до вимог Додатка 5 та абзаців восьмого-десятого пункту 5 Порядку №1078 у разі підняття доходів випереджаючим шляхом у грудні 2015 року, для проведення подальшої індексації грошового забезпечення обчислення індексу споживчих цін починалося з січня 2016 року, що відпадає вимогам абзацу 2 пункту 3 Постанови №1013.

Вказане обчислення здійснювалося до перевищення нарахованої суми індексації розміру підвищення грошового забезпечення випереджаючим шляхом у грудні 2015 року. Оскільки обчислений розмір сум індексації до березня 2018 року не перевищив розмір підвищення грошового забезпечення випереджаючим шляхом у грудні 2015 року, то відповідно до вимог Додатка 5 та абзаців восьмого-десятого пункту 5 Порядку №1078 не відновилося нарахування сум індексації грошового забезпечення в межах прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб до березня 2018 року включно.

В подальшому, 01 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою піднято оклади військовослужбовцям Збройних Сил України та виникли підстави для нарахування індексації грошового забезпечення із врахуванням березня 2018 року як місяця підвищення доходів.

Таким чином, індексація грошового забезпечення Позивача проведена відповідно до вимог норм Закону №1282-ХІІ, а суми індексації грошового забезпечення Позивача обчислені згідно норм, правил обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів, визначених Порядком №1078, Постановою №1013 з урахуванням рівня підвищення грошового забезпечення випереджаючим шляхом.

Щодо індексації грошового забезпечення в період з 01.03.2018 по 26.02.2021 із застосуванням березня 2018 року, як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) з врахуванням абзацу 4, пункту 5 Порядку №1078, то в березні 2018 року відбулося підвищення посадових окладів, тому відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації у березні 2018 року повинна розраховуватися як різниця між сумою індексації та розміром підвищення доходу.

Відповідно до приписів Порядку № 1078 з березня 2018 року підлягає до виплати сума індексації грошового забезпечення, визначена на підставі вищенаведених положень Порядку № 1078, а у разі коли величина індексу споживчих цін перевищить поріг в розмірі 103 відсотка - то в підвищеному розмірі, аж до наступного підвищення тарифної ставки (окладу), при якому сума збільшення грошового забезпечення (заробітної плати) перевищить таку суму індексації.

Відповідно до офіційних даних, що містяться на веб-сайті Державної служби статистики України, лише у жовтні 2018 року було перевищено поріг індексації у 103%. Вказані відсоткові показники індексу інфляції за жовтень 2018 року були опубліковані у листопаді 2018 року. Тому, враховуючи положення пункту 1-1 Порядку № 1078, індексацію грошового забезпечення слід проводити з 01 грудня 2018 року, як першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Факт підвищення грошових доходів позивача підтверджується відомостями з картки особового рахунку військовослужбовця №324 за 2018 рік (далі картка №957), що видана військовою частиною позивачу та долучена ним до позовної заяви.

Як вбачається з цієї картки з березня 2018 року розмір постійних складових грошового забезпечення збільшився в сумі на 4 492,85 гривні. Зазначена сума вираховується з огляду на порівняння постійних складових грошового забезпечення позивача за лютий 2018 року та за березень 2018 року, відповідно рядки номер 3 та 4 картки №324:

- згідно колонки 5 оклад за військовим званням зріс з 115 грн. до 1200 грн.;

- посадовий оклад (колонка 6) зріс з 970 грн. до 4090 грн.;

- надбавка за вислугу років (колонка 7) зросла з 217,00 грн. до 1587 грн.;

- надбавка за виконання особливо важливих завдань (колонка 8) зросла з 651,00 грн.

до 687,70 грн.;

- премія (колонка 12) знизилась з 4656 грн. до 3537,85 грн.

Таким чином, загальна сума підвищення постійних складових грошового забезпечення становить саме 4 492,85 гривні, тобто сума підвищення постійних складових грошового забезпечення перевищила суму можливої індексації, що склалась у березні 2018 року.

Зазначає, що з 01 березня втратила чинність постанова Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010р. №889 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій, відповідно і припинилась виплата додаткової винагороди, що визначена колонкою 14 картки №431.

Вважає, що відсутні підстави для зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснювати перерахунок індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 21 травня 2020 року у зв`язку з тим, що індексація була нарахована та виплачена позивачеві саме з урахуванням березня місяця 2018 року як місяця підвищення грошових доходів (базового місяця) та на виконання вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078.

Аналогічних висновків із зазначеного питання дійшов Верховний Суд в постанові від 27.02.2023 у справі № 560/5997/21, постанові від 28.09.2022 у справі № 560/3965/21, постанові від 19.05.2022 справі № 380/11404/21 та від 22.12.2022 у справі № 380/14479/21.

Щодо компенсації за втрату частини доходів за весь час порушення строку виплати індексації грошового забезпечення відповідно до Закону України від 19.10.2000 року №2050-ІІІ та постанови КМ України від 21.02.2001 року №159, то основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та Порядком № 159 є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів.

Також необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може (1) або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, (2) або відмовити у її виплаті. А тому тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію.

Позивач не звертався до відповідача із заявою про виплату компенсації відповідно до Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159, а відповідач не відмовляв позивачу у виплаті відповідної компенсації, тому право позивача ще не було порушено суб`єктом владних повноважень і звернення його до суду з позовом в цій частині є передчасним.

Ухвалою від 08.04.2022 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою від 08.04.2022 суд зупинив провадження у цій справі до припинення в Україні воєнного стану.

Ухвалою від 24.09.2024 суд поновив провадження у справі.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив такі фактичні обставини.

Позивач у справі ОСОБА_1 відповідно до витягу з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 14.03.2016 №52 був зарахований до списків особового складу частини та проходив військову службу до 26.02.2021.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2021 №41 позивач виключений із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням у запас з 26.02.2021.

З карток особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 вбачається, що з березня 2016 року по грудень 2016 року, за 2017 рік, за 2018 рік не нараховувалась.

Нарахування індексації здійснено починаючи з січня 2019 року по дату звільнення 26.02.2021.

Вважаючи, що має право на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця підвищення окладів військовослужбовцям січень 2008 року та березень 2018 року, а також на виплату фіксованої суми індексації починаючи з березня 2018 року позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим фактичним обставинам суд зазначає наступне.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частин першої та другої статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону № 2011-XII).

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі - Закон № 2017-III) з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Відповідно до статті 19 цього ж Закону державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-XII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з положеннями статті 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статті 4 Закону № 1282-XII (у редакції, що діє з 01 січня 2016 року) індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (до 01.01.2016 1 відсоток).

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін (частина четверта статті 4 Закону № 1282-XII).

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України (частини друга статті 5 Закону №1282-XII).

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 6 Закону № 1282-XII).

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (далі - Порядок № 1078).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Керуючись пп. 2 п. 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Отже, індексація грошового забезпечення за своєю суттю є державною гарантією щодо оплати праці, метою якої є підвищення грошових доходів громадян (в межах прожиткового мінімуму) для компенсації подорожчання/зростання споживчих товарів і послуг внаслідок інфляції. Проведення індексації заробітної плати (грошового забезпечення) є обов`язком підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, у разі, коли індекс споживчих цін перевищив поріг індексації.

Важливим елементом алгоритму нарахування індексації є термін (так званий "базовий" місяць), від якого починає обчислюватися зростання індексу споживчих цін, оскільки нарахування індексації розпочинається після досягнення цим індексом певного значення у відсотках (так званого "порогу"), визначеного законом.

Так, індексація грошових доходів населення починає нараховуватися, коли зростання індексу споживчих цін перевищує:

- 101 відсоток за період до 01.01.2016 (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 № 1282-XII (далі - Закон № 1282-XII), в редакції, що діяла до 01.01.2016);

- 103 відсотки за період після 01.01.2016 (ч. 1 ст. 4 Закону № 1282-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VIII, який набрав чинності 01.01.2016).

Згідно з пунктом 5 Порядку № 1078 в редакції, що діяла до 01.12.2015, "базовим" місяцем для нарахування індексації вважався місяць, в якому відбулася одна із подій:

- підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, або

- зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів.

При цьому місяць, у якому відбулося підвищення, вважається "базовим" при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Згідно з пунктом 5 Порядку №1078 в редакції, яка діє з 01.12.2015, у разі підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзаци 1, 2, 3).

Отже, з 01 грудня 2015 року відправною точкою для визначення місяця підвищення й початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник.

Верховний Суд у постанові від 05.02.2020 у справі № 825/565/17 звертав увагу на те, що місяць, у якому відбулося підвищення тарифної ставки (окладу), є базовим для проведення індексації.

Як було вже вказано вище, за змістом п. 5 Порядку № 1078, підставою для встановлення чи зміни базового місяця при проведенні індексації грошового забезпечення є підвищення тарифної ставки (окладу) військовослужбовця.

Відповідно до положень пунктів 2, 5 Порядку № 1078 для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок підвищення тарифнї ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (набрала чинності 01.01.2008) затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.

Як не заперечується учасниками справи, з січня 2008 року по 28.02.2018 посадовий оклад позивача не змінювався.

Вищевказана постанова діяла до дати набрання чинності (01.03.2018) постановою Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців.

Отже, відповідно до положень Порядку № 1078, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача у спірний період.

Вказаний висновок у подібних правовідносинах сформував Верховний Суд у постанові від 26.01.2022 по справі № 400/1118/21 та у постанові від 04.05.2023 у справі №640/29759/21, який відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України застосовується судом при вирішенні цієї справи як обов`язковий.

Судом встановлено, що відповідач за період з 14.03.2016 по 28.02.2018 не нарахував та не виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення із застосуванням січня 2008 року як місяця початку обчислення індексу споживчих цін, внаслідок чого допустив протиправну бездіяльність, тому позовні вимоги в цій частині є обгрунтованими і підлягають до задоволення.

Щодо доводів відповідача про обчислення індексу споживчих цін з січня 2016 року суд зазначає, що задля досягнення поставленої мети (зміна механізму проведення індексації, який передбачав індивідуальний підхід для кожного окремого працівника, та перехід до механізму, який би забезпечував єдиний підхід до проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників) пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 постановлено міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 01 грудня 2015 року розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.

У спірному періоді (з 01.12.2015 по 28.02.2018) повноваження державних органів щодо визначення «місяця підвищення тарифних ставок (окладів)» для цілей застосування Порядку №1078 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2019 року № 1013) не були дискреційними, оскільки нормами означеного Порядку установлено лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки відповідної установи галузі бюджетної сфери - проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого у розмірі 103 відсотки, починаючи з місяця останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник, яким для військовослужбовців у спірному періоді був січень 2008 року.

За таких обставин посилання відповідача на підвищення грошового забезпечення військовослужбовців випереджаючим шляхом за рахунок збільшення, зокрема премій, є необгрунтованим.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04.05.2023 у справі №640/29759/21 та відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України застосовується судом при вирішенні цієї справи як обов`язковий.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання перерахувати та виплатити позивачу індексацію-різницю грошового забезпечення, що склалася в березні 2018 року, в сумі 4 258,75 грн, за період з 01.03.2018 до наступного підвищення окладів військовослужбовців з урахуванням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 суд зазначає наступне.

Згідно абзацу 3 пункту 5 Порядку №1078 якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Згідно абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Згідно абзацу 6 пункту 5 Порядку №1078 до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Отже Порядок №1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці». Суми цих індексацій можуть нараховуватись і одночасно, і окремо.

Щодо поточної індексації, то право працівника на її отримання виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 01.01.2016 встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 11, абзац 6 пункту 5 Порядку №1078).

Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації, в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункту 4 Порядку №1078).

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що в березні 2018 року відбулося підвищення посадових окладів. Відповідно до офіційних даних, що містяться на веб-сайті Державної служби статистики України, лише у жовтні 2018 року було перевищено поріг індексації у 103%. Вказані відсоткові показники індексу інфляції за жовтень 2018 року були опубліковані у листопаді 2018 року. Тому, враховуючи положення пункту 1-1 Порядку №1078, індексацію грошового забезпечення слід проводити з 01 грудня 2018 року, як першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Судом встановлено, що відповідно до картки особового рахунку позивача відповідач нарахував та виплатив йому індексацію грошового забезпечення у лютому 2019 за січень 2019 року і у подальшому щомісячно до дати звільнення з військової служби.

Водночас спірним у цій справі є виплата індексації грошового забезпечення з врахуванням абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078.

Так, з 1 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Системний аналіз пункту 1, абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає суду підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковим для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

З урахуванням того факту, що 1 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 102 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

Отже у березні 2018 року як місяці підвищення доходу позивача відповідачу належало вирішити питання, чи має останній право на отримання індексації-різниці, а якщо так, то у якій сумі.

Указані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21 та постанові від 29.03.2023 у справі №380/5493/21.

Суд зауважує, що з огляду на абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

Судом встановлено, що відповідач не нараховував і не виплачував позивачу цей вид індексації за період з 1.03.2018 року до 10.10.2018 (день звільнення зі служби). Водночас позивач наполягає на тому, що має право на отримання індексації-різниці і що це право відповідач порушив через бездіяльність.

При цьому стверджує, що згідно листа Мінсоцполітики від 29.12.2017 №122/0/66-17 якщо посадові оклади востаннє підвищувались у січні 2008 року, то сума індексації у грудні 2017 року становить 4 258,75 грн (1762 х 241,7/100), серед яких 1762,00 грн це прожитковий мінімум (змінився у грудні 2017 року); 241,7% - це величина приросту індексу споживчих цін. Така сума індексації у розмірі 4 258,75 грн з величиною приросту індексу споживчих цін 241,7% становила з грудня 2017 по лютий 2018 року.

Розмір нарахованого та виплаченого грошового забезпечення позивачу без врахування суми індексації становив: у лютому 2018 року 10 108,80 грн (без урахування винагороди за АТО та на оздоровлення) а у березні 2018 року 10574,40 грн.

Враховуючи, що сума збільшення доходу у березні 2018 року становить 465,60 грн (10 574,40 грн 10 108,80 грн) різниця між сумою індексації 4 258,75 грн. та сумою збільшення грошового забезпечення 465,60 грн, складає 3 793,15 грн (4 258,75 грн 465,60 грн) і підлягає виплаті з 01 березня 2018 року по 2126.02.2021.

Проте відповідач стверджує, що сума збільшення доходу у березні 2018 року становить 4 492,85 грн і є більшою від суми індексації 4 258,75 грн.

Зазначена сума вираховується з огляду на порівняння постійних складових грошового забезпечення позивача за лютий 2018 року та за березень 2018 року.

Так, відповідно рядків номер 3 та 4 картки №324:

-згідно колонки 5 оклад за військовим званням зріс з 115 грн. до 1200 грн.;

- посадовий оклад (колонка 6) зріс з 970 грн. до 4090 грн.;

- надбавка за вислугу років (колонка 7) зросла з 217,00 грн. до 1587 грн.;

- надбавка за виконання особливо важливих завдань (колонка 8) зросла з 651,00 грн.

до 687,70 грн.;

- премія (колонка 12) знизилась з 4656 грн. до 3537,85 грн.

Таким чином, загальна сума підвищення постійних складових грошового забезпечення становить саме 4 492,85 гривні, тобто сума підвищення постійних складових грошового забезпечення перевищила суму можливої індексації, що склалась у березні 2018 року.

Суд погоджується з доводами відповідача, оскільки згідно Додатку 4 до Порядку №1078 у зв`язку з підвищенням посадового окладу під час порівняння суми підвищення заробітної плати та суми індексації повинні враховуватися всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру виплати (приклад №2).

Згідно картки особового рахунку позивача (колонка 14) у лютому 2018 позивачу була виплачена додаткова винагорода у сумі 3 965,40 грн, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 №889 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій.

Проте вказана винагорода не передбачена Постановою №1294 і її виплата припинена з 01.03.2018, тому вона не повинна враховуватись при обрахунку підвищення постійних складових грошового забезпечення позивача у березні 2018 року.

Отже позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з несвоєчасною виплатою індексації грошового забезпечення відповідно до Порядку №159 суд зазначає таке.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-III (далі Закон №2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру:

пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Отже, дія зазначеного нормативного акту поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України, у т.ч. суми індексації грошових доходів громадян. Відповідно до ст. 3 Закону №2050-III сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно з ст.4 Закону №2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до абзацу третього ст. 6 Закону №2050-III компенсацію виплачують за рахунок коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету.

З метою реалізації Закону №2050-III Кабінет Міністрів України 21.02.2001 прийняв постанову №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі Порядок).

Згідно з п. 1 Порядку його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Пунктом 2 Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

У п. 4 Порядку закріплено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Відповідно до п. 5 Порядку сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Аналіз норм статей 1, 2, 4 Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159 свідчить, що ними фактично встановлено (визначено) обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання (у цьому випадку - органу Пенсійного фонду України) у разі порушення встановлених строків виплати доходу (в тому числі пенсії) громадянам провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку в

У постанові від 02.04.2024 у справі №560/194/20 Судова палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що умовами для виплати суми компенсації у справі, що розглядається, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів - пенсії та нарахування доходів (у тому числі, за рішенням суду). А виплата компенсації втрати частини доходів повинна здійснюватися у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості.

Також Судова палата дійшла до висновку, що особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів, з першого дня, наступного місяця після отримання заборгованості з виплати пенсії за попередні періоди (пункт 35).

Тобто порушенням права особи на отримання компенсації втрати частини доходів є відсутність її виплати одночасно із виплатою заборгованості, у даній справі індексації грошового забезпечення.

Спірні відносини у справі №560/194/20 щодо виплати компенсації втрати частини доходів є подібними до тих, що є спірними у цій справі, тому суд вважає за можливе застосувати висновки Верховного Суду, виклаені у постанові від 02.04.2024 у вказаній справі.

Оскільки на час розгляду справи індексація грошового забезпечення позивачу не нарахована і не виплачена, позовна вимога про зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення є передчасною і задоволенню не підлягає.

Щодо позовної вимоги про компенсацію сум податків, то Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу затверджений постановою Кабінету Міністрів від 15.01.2004 №44 (зі змінами) та передбачає, що грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування отриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Згідно пункту 3 Порядку виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".

Пунктом 4 Порядку передбачено, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Враховуючи, що індексація грошового забезпечення на час прийняття рішення не нарахована і не виплачена, позовна вимога про компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб є передчасною і задоволенню не підлягає.

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Надавши оцінку письмовим доказам, наявним в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) індексації грошового забезпечення за період з 14 березня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починає обчислюватись індекс споживчих цін.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_5 НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) індексацію грошового забезпечення за період з 14 березня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починає обчислюватись індекс споживчих цін.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Суддя Алла РУДЕНКО