Справа № 377/602/24
Суддя: Малишенко Т. О.
Дата ухвалення: 2024-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/602/24

Провадження №2-а/377/11/24

30 грудня 2024 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої судді Малишенко Т. О., за участю секретаря судового засідання Присяжного В.В., за правилами спрощеного письмового позовного провадження без повідомлення сторін, розглянула адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України у Київській області, в особі Відділення поліції №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, третя особа інспектор ВП №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Черенько Віталій Валентинович - про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшов адміністративний позов, в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення Серія ЕГА № 1498535 від 21.07.2024 винесену інспектором відділення поліції №2 (м. Славутич) Вишгородського районного управління поліції ГУНП в Київській області старшим лейтенантом поліції Черенько Віталієм Валентиновичем про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та накладання адміністративного стягнення та стягнути судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 21.07.2024 о 15:46 інспектором відділення поліції № 2 (м. Славутич) Вишгородського районного управління поліції ГУНП в Київській області, старшим лейтенантом поліції Череньком Віталієм Валентиновичем винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Інспектором в згаданій постанові установлено, що 21.07.2024 за адресою: Київська область, Вишгородський район, місто Славутич, Добринінський квартал, 40, на території приватного будинку, ОСОБА_2 , на рейсмусі пиляв дошку, чим порушив тишу в вихідний день, а відтак, на думку інспектора, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 182 Кодексу України про адміністративні правопорушення. ОСОБА_3 постановив притягнути ОСОБА_2 , до адміністративної відповідальності і накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Вважає, що вчинені дії, вказаним інспектором, є протиправними і незаконними, а постанова є протиправною, та такою, що не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів та з порушенням законодавства.

ОСОБА_2 проживає в приватному будинку з прилеглою територію огородженою парканом за адресою: Київська область, Вишгородський район, місто Славутич, Добринінський квартал, буд. 40. 21.07.2024 року він працював на рейсмусі на власній території, а саме обробляв дошку. Жодних скарг, а також будь-яких зауважень з боку мешканців сусідніх приватних будинків до нього не надходило. Також, варто зазначити, що всі роботи завжди узгоджуються з власниками будинків, що розміщені неподалік.

Приблизно о п`ятнадцятій сорок до його двору зайшов інспектор та повідомив, що вимушений винести постанову по справі про адміністративне правопорушення, якою притягнути його до адміністративної відповідальності і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Причиною винесення постанови, зі слів ОСОБА_3 , стало порушення тиші у вихідний день.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КУпАП притягнення до відповідальності відбувається за порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях.

Які саме вимоги він порушив інспектор не пояснив. Також ОСОБА_3 не пояснив, які законодавчі чи інші нормативно-правові акти забороняють займатися оброблянням дошок у себе у дворі у вихідний день.

На його прохання надати йому протокол про адміністративне правопорушення, інспектор відповів відмовою.

Звертає увагу суду, що при винесенні постанови інспектор не надав ніякої інформації про заміри рівня шуму, яка б свідчила про перевищення державних медико- санітарних нормативів та правил.

Закон України «Про систему громадського здоров`я» містить статтю 32, яка регулює захист населення від шкідливого впливу шуму. Згідно із зазначеною статтею захищеними об`єктами є, в тому числі, приміщення житлових будинків та прибудинкові території. Таким чином, оброблення дошки на рейсмусі відбувалося на прибудинковій території (у власному дворі).

Частиною 2 статті 32 Закону України «Про систему громадського здоров`я» передбачено, що шум на захищених об`єктах під час здійснення будь-яких видів діяльності не повинен перевищувати рівні, встановлених державними медико-санітарними нормативами для відповідного часу доби.

Як вбачається з матеріалів справи, інспектором не надано жодного доказу про перевищення рівня шуму, встановленого державними медико-санітарними нормативами.

Частина 4 статті 32 того ж закону встановлює, що проведення на захищених об`єктах ремонтних робіт, що супроводжуються шумом, забороняється у робочі дні з 21 години до 8 години, а у святкові та неробочі дні - цілодобово. Власник або орендар приміщень, в яких передбачається проведення ремонтних робіт, зобов`язаний повідомити мешканців прилеглих квартир про початок таких робіт. За згодою мешканців усіх прилеглих квартир ремонтні та будівельні роботи можуть проводитися також у святкові та неробочі дні. Шум, що утворюється під час проведення будівельних робіт, не повинен перевищувати державних медико-санітарних нормативів протягом усіх періодів доби.

Третій апеляційний адміністративний суд в своїй постанові від 09.08.2021 (Справа № 201/4816/21(2а/201/65/2021) зазначив: «Згідно додатку 1 до «Державних санітарних норм допустимих рівнів шуму в приміщенні житлових та громадських будинків на території житлової забудови», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я №463 від 22.02.2019 року у житлових приміщеннях житла І і II категорій, допускається рівень шуму: в день до 40 децибел, в ніч до 30 децибел. Шум, що утворюється під час проведення будівельних робіт, не повинен перевищувати санітарних норм цілодобово. Отже, обмеження на шум у вихідні дні відповідають обмеженням як і в робочі дні, тобто шум при здійсненні будь-яких видів діяльності не повинен перевищувати рівнів, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби. Варто вказати на те, що відповідачем при винесенні відносно позивача Постанови від 10 травня 2021 року ГАА № 247649 по справі про адміністративне правопорушення не замірявся допустимі межі шуму, лише вказано про наявність шуму.»

Аналізуючи вищенаведене, можна зробити висновок, що при роботі на рейсмусі в вихідний день (21.07.2024), який не був а ні святковим, а ні неробочим днем, він не порушив жодного нормативного акту, а відтак не можє бути притягнутий до адміністративної відповідальності.

Ухвалою Славутицького міського суду від 09 вересня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного письмового позовного провадження, без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

24.09.2024 року від відповідача Головного управління Національної поліції України у Київській області надійшов відзив на позовну заяву. Головне управління Національної поліції в Київській області проти позовних вимог ОСОБА_2 заперечує в повному обсязі виходячи з наступного. Так, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КУпАП порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях тягне за собою попередження або накладення штрафу на громадян від п`яти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і накладення штрафу на посадових осіб та громадян - суб`єктів господарської діяльності - від п`ятнадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

13.10.2024 року позивачу направлено відзив на позов, для з`ясування думки.

Також судом витребувано з ВП №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області матеріали справи, пояснення тощо.

Судом встановлено, що згідно постанови серії ЕГА № 1498535 від 21.07.2024 року, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення копія якої долучена до матеріалів справи, інспектором ВП № 2 (м. Славутич) Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Черенько В.В., позивача у справі ОСОБА_2 , притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 182 КУпАП, згідно з якою застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85,00 гривень.

Не погодившись з постановою від 21.07.2024 року, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Відповідно до витребуваних матеріалів, вбачається що оригінал постанови ЕГА № 1498535 від 21.07.2024 року направлено для примусового стягнення до Славутицького відділу державної виконавчої служби. З рапорту старшого інспектора чергового ВП №2, до ЧЧ надійшло повідомлення від ОСОБА_4 , про те що в Добринінському кварталі гучно працює бензопила, чим заважає відпочивати. З пояснень якої вбачається, що її будинок виходить на котеджі, в одному з яких, на подвір`ї чоловік пиляє дрова. Переглядом долученого відеозапису, зафіксовано що ОСОБА_2 працював на своєму подвір`ї, обробляв дерево на станку, містить лише бесіду поліцейського з Карпенко Ю.М. Рівень шуму не замірявся.

Вирішуючи спір відповідно до встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносинам, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На виконання цих завдань адміністративного судочинства України, суд при вирішенні публічно-правового спору виходить з наступного.

Диспозицією ч.1 ст.182 КУпАП передбачено відповідальність за порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях.

Згідно із ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановленим законом.

Положеннями ст. 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Сторони в процесі повинні подати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд звертає увагу на те, що представником відповідача не було надано до суду жодного належного чи допустимого доказу, який би підтверджував порушення позивачем вимог ч. 1 ст. 182 КУпАП.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

З урахуванням наведеного вище, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення»органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни при здійсненні будь-яких видів діяльності з метою відвернення і зменшення шкідливого впливу на здоров`я населення шуму зобов`язані: здійснювати відповідні організаційні, господарські, технічні, технологічні, архітектурно-будівельні та інші заходи щодо попередження утворення та зниження шуму до рівнів, установлених санітарними нормами; забезпечувати під чає роботи закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу, культури, при проведенні концертів, дискотек, масових святкових і розважальних заходів тощо рівні звучання звуковідтворювальної апаратури та музичних інструментів у приміщеннях і на відкритих майданчиках, а також рівні шуму в прилеглих до них жилих і громадських будівлях, що не перевищують рівнів, установлених санітарними нормами; вживати заходів щодо недопущення впродовж доби перевищень рівнів шуму, встановлених санітарними нормами, в таких приміщеннях і на таких територіях (захищені об`єкти):

1)жилих будинків і прибудинкових територіях;

2)лікувальних, санаторно-курортних закладів, будинків-інтернатів, закладів освіти, культури;

3)готелів і гуртожитків;

4)розташованих у межах населених пунктів закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу;

5)інших будівель і споруд, у яких постійно чи тимчасово перебувають люди;

6) парків, скверів, зон відпочинку, розташованих на території мікрорайонів і груп житлових будинків.

Шум на захищених об`єктах при здійсненні будь-яких видів діяльності не повинен перевищувати рівнів, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби.

Відповідно до додатку 1 до «Державних санітарних норм допустимих рівнів шуму в приміщенні житлових та громадських будинків на території житлової забудови», затвердженоїнаказом Міністерства охорони здоров`я №463 від 22.02.2019 рокуу житлових приміщеннях житла І і II категорій, допускається рівень шуму: в день до 40 децибел, в ніч до 30 децибел, в залах кафе, їдалень, барів, ресторанів, цілодобово до 55 децибел.

Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Оскаржувана постанова не може бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення ОСОБА_2 оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Згідно зі ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає, зокрема, рішення про залишення постанови без змін, а скарги без задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд вважає, що відповідач не довів правомірність прийнятої ним постанови у справі про адміністративне правопорушення від 21.07.2024, не подав доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КУпАП, а тому з цих підстав позовні вимоги необхідно задоволити, скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1498535 від 21.07.2024 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 182 КУпАП на позивача у вигляді штрафу в розмірі 85 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Будь-яких доказів перевищення рівня шуму, установленого санітарними нормами матеріали справи не містять.

Системний аналіз вищевказаних норм чинного законодавства України дає підстави для висновку про те, що відповідачем не доведено правомірність оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому постанова є протиправною та підлягає скасуванню. За таких обставин, суд приходить до висновку, що постанова, про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення, серії ЕГА № 1498535 від 21.07.2024 року, згідно з якою застосовано до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КУпАП із зазначених вище підстав є протиправною, тому підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Згідно з ч.1 ст.3 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється за подання до суду, зокрема, позовної заяви.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Оскільки позовні вимоги задоволені, то на корить позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору у сумі 605,60 гривень.

З урахуванням положень статті 139 КАС України, статей 2-5 Закону України «Про судовий збір», правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року по справі № 543/775/17, стягненню з Головного управління Національної поліції України у Київській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 605,60 гривні.

Керуючись ст.ст.241-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення Серія ЕГА № 1498535 від 21.07.2024 винесену інспектором відділення поліції № 2 (м.Славутич) Вишгородського районного управління поліції ГУНП в Київській області старшим лейтенантом поліції Черенько Віталієм Валентиновичем про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та накладання адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 85,00 гривень та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з Головного управління Національної поліції України у Київській області (код ЄДРПОУ 40108616, 01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 15) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 605,60 гривні.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду. Апеляційні скарги можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повне рішення виготовлено 30.12.2024 року.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Головное управління Національної поліції України у Київській області (, 01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 15) в особі Відділення поліції №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, адреса місцезнаходження: Київська область, Вишгородський район, м. Славутич, вул. Героїв Дніпра 4.

Третя особа - інспектор ВП №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Черенько Віталій Валентинович, адреса місцезнаходження: Київська область, Вишгородський район, м. Славутич, вул. Героїв Дніпра 4.

Суддя Т. О. Малишенко