Справа № 753/20008/24
Суддя: Колесник О. М.
Дата ухвалення: 2024-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/227/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 року Дарницький районний суд міста Києва в складі головуючого судді Колесника О.М., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №468 від 18 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що постанова прийнята з порушенням вимог чинного законодавства, є необґрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню. Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності стало те, що 06 серпня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_2 за допомогою єдиного Національного оператора поштового зв`язку АТ «УКРПОШТА», цінним листом з описом вкладення направлено повістку №148336 про виклик на 23 серпня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина ОСОБА_1 , зазначене поштове відправлення отримано ОСОБА_1 особисто 15 серпня 2024 року, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення поштового направлення №081, однак ОСОБА_1 в зазначену дату та час не з`явився, про причини неявки не повідомив, у зв`язку із цим, не дотримався вимог абз.2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.3 додатка 2 «Правил військового обліку призовників і військово зобов`язаних» до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 р. в частині неявки за викликом на 23 серпня 2024 року згідно повістки №148336 до ІНФОРМАЦІЯ_1 без поважних причин, тим самим не виконав свій військовий обов`язок, чим скоїв правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Встановлені відповідачем у оскаржуваній постанові обставини, не відповідають дійсності, оскільки зазначена повістка №148336 не відповідає затвердженій формі відповідно до Постанови КМУ №560, а саме: повістка №148336 затверджена «додатком №11 до Порядку», що суперечить затвердженій формі повістки відповідно до Постанови КМУ №560 «Додаток №1 до Порядку»; повістка №148336 не містила дати підпису посадової особи; форма повістки №148336, в цілому, не відповідає зразковій формі повістки, яка затверджена Постановою КМУ №560.

Позивач вказує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувався без його участі, про місце та час розгляду справи відповідач не повідомив позивача належним чином, в зв`язку з чим позбавив позивача можливості реалізувати його права, передбачені ст. 268 КУпАП, в тому числі на отримання правової допомоги.

ОСОБА_1 також вказав, що посадова особа відповідача при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача не врахувала вимоги даної статті щодо встановлення всіх обставин, які мали значення для вирішення справи, зокрема обставини, за яких було вчинено правопорушення, і чи наявний в діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, в зв`язку з чим ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом з метою захисту своїх порушених прав.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06 листопада 2024 року відкрито провадження у даній справі, розгляду якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Клопотань від позивача та відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надійшло. Крім того, відповідач правом на подання відзиву/пояснень із запереченнями на позов не скористався, доказів на спростування доводів позивача не надав.

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши та оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

За змістом ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 235 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210-1 КУпАП, віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, від імені яких розглядати справи мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до змісту оскаржуваної постанови №468 від 18 вересня 2024 року, 06 серпня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_2 за допомогою єдиного Національного оператора поштового зв`язку АТ «УКРПОШТА», цінним листом з описом вкладення направлено повістку №148336 про виклик на 23 серпня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина ОСОБА_1 , зазначене поштове відправлення отримано ОСОБА_1 особисто 15 серпня 2024 року, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення поштового направлення №081, однак ОСОБА_1 в зазначену дату та час не з`явився, про причини неявки не повідомив, у зв`язку із цим, не дотримався вимог абз.2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.3 додатка 2 «Правил військового обліку призовників і військово зобов`язаних» до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 р. в частині неявки за викликом на 23 серпня 2024 року згідно повістки №148336 до ІНФОРМАЦІЯ_1 без поважних причин, тим самим не виконав свій військовий обов`язок, чим скоїв правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем повістку №148336 про виклик на 23 серпня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 ним отримано цінним листом з описом вкладення через АТ «УКРПОШТА», при цьому на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 не з`явився.

Постанова №468 від 18 вересня 2024 року була направлена позивачу 20 вересня 2024 р. рекомендованим листом з описом вкладення через АТ «Укрпошта» та отримана ОСОБА_1 , що також ним не заперечувалось.

24 лютого 2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє на даний час.

Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань оголошено проведення в Україні загальної мобілізації.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - період, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Частиною 1 ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Частина 3 ст. 210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543-XII, громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Абзацами 2, 3, 4, 5 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII,передбачено, що громадяни України, які перебувають у запасі Збройних Сил України, зобов`язані: прибувати за викликом територіального центру комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), проходження медичного огляду, проходити медичний огляд, виконувати військовий обов`язок у запасі, виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Правилами військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які затверджені Постановою КМУ №1487 під 30 грудня 2022 року, визначено, що військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Згідно з пп. 2, 4, 5 п. 1, п. 3 цих правил, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями призовних комісій або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі, проходити службу у військовому резерві.

У частині 8 ст. 2 Закону№ 2232-XII зазначено, що виконання військового обов`язку в запасі полягає у дотриманні військовозобов`язаними порядку і правил військового обліку.

Позивачем обставини вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП заперечуються, останній зазначає, що у визначену дату, а саме 23 серпня 2024 року, не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з тим, що тримана ним повістка №148336 не відповідала затвердженій формі відповідно до Постанови КМУ №560, а саме: повістка №148336 затверджена «додатком №11 до Порядку», що суперечить затвердженій формі повістки відповідно до Постанови КМУ №560 «Додаток №1 до Порядку»; повістка №148336 не містила дати підпису посадової особи; форма повістки №148336, в цілому, не відповідала зразковій формі повістки, яка затверджена Постановою КМУ №560.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, в повістці №148336 зазначено «додаток №11», а не «додаток №1», що є технічною опискою, так як зразок додатку №1 співпадає з зразком надісланої ОСОБА_1 повістки №148336, при цьому в даній повістці відсутня дата підпису, але вказане порушення не є підставою для скасування постанови.

Відповідно до положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до пункту 1статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (стаття 251 КУпАП).

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику.

На підставі досліджених доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 15 серпня 2024 року отримав повістку №148336 про виклик на 23 серпня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак за вказаним викликом позивач не з`явився, причини неявки не повідомив, у зв`язку з чим, 06 серпня 2024 року стосовно нього за вказаними фактами винесено постанову №468 від 18 вересня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Постанова №468 від 18 вересня 2024 року була направлена позивачу рекомендованим листом через АТ «Укрпошта».

Таким чином, відповідачем доведено невиконання ОСОБА_1 , як військовозобов`язаною особою, обов`язку прибувати за викликом територіального центру комплектування та соціальної підтримки уточнення облікових даних, подальшого оформлення військово-облікових документів.

Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за частиною третьою статті 210-1 КУпАП, стягнення накладено в межах санкції, рішення прийнято уповноваженою особою.

При цьому, позивачем не надано суду доказів на підтвердження вказаних ним обставин, які підтверджують поважність причин неявки за викликом 23 серпня 2024 року до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а посилання ОСОБА_1 на невідповідність повістки затвердженій формі, не можуть бути поважною причиною неявки до ТЦК та СП, оскільки як встановлено судом зразок надісланої позивачу повістки співпадає з зразком затвердженим відповідно до Постанови КМУ №560.

Отже, після дослідження матеріалів справи та надання їм оцінки, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем поважних причин неприбуття його за викликом 23 серпня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відтак наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Таким чином, доводи позивача про незаконність винесеної стосовно нього постанови в справі про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження в процесі судового розгляду.

Під час встановлення адміністративного правопорушення та накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

В порядку ст.139 КАС України, оскільки в задоволенні позову відмовлено, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь витрат по сплаті судового збору.

Керуючись стст. 2, 5-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295, 297 КАС України, суддя

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ: КОЛЕСНИК О.М.