Справа № 282/1573/24
Суддя: Носач В. М.
Дата ухвалення: 2024-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 282/1573/24
Провадження № 2-а/282/29/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 року

селище Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Носач В.М.,

при секретарі судового засідання Войтович Г.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліцейського СРПП ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП України у Вінницькій області сержанта поліції Бабія Олександра Вікторовича, Головного Управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови серії БАД №918707 про адміністративне правопорушення від 23.10 2024,-

УСТАНОВИВ :

Позивачка ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 ) звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати неправомірною та скасувати постанову серії БАД №918707 від 23 жовтня 2024 року сержанта поліції Бабія Олександра Вікторовича про притягнення її - ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та закрити адміністративне провадження у справі, а також стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_4 605 грн 60 коп в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Позовні вимоги позивачка мотивує тим, що 23 жовтня 2024 року поліцейським Бабійом О.В. винесено постанову серії БАД №918707 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 3400 грн. Відповідно до змісту постанови, вона керуючи транспортним засобом MERSEDES - BENZ 411 державний номерний знак НОМЕР_1 , 23 жовтня 2024 року о 09 год 35 хвилин, на авто дорозі Могилів - Подільський - Немирів, без посвідчення водія відповідної категорії, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушила п.2.1а ПДР України, та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 126 КУпАП.

Позивачка вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню. Позивач зазначає, що на місці події вона заперечувала проти вчинення нею правопорушення та стверджувала, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорії «В», що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами» від 03.03.2022 № 184 дозволяє її у період воєнного стану керувати на території України транспортним засобом категоріями «С1», «С». Фактично вище зазначене адміністративне правопорушення вона не вчиняла. Попри це, поліцейським Бабійом О.В. винесено постанову про адміністративне правопорушення та накладено на ОСОБА_5 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 грн.

Ухвалою суду від 22 листопада 2024 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

26 листопада 2024 року на адресу суду від представника відповідача Головного управління Національної поліції у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву.

У відзиві представник відповідача вказує, що 23.10.2024 на автомобільній дорозі Р-36 Немирів Могилів-Подільський відносно позивача було винесено постанову серії БАД № 918707 від 23.10.2024, по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Так, 23.10.2024 позивач керував вантажним автомобілем MERCEDES-BENZ 411 CDI, дозволена максимальна маса якого становить 4600 кілограмів, при цьому мала посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорії В.

Разом з тим, відповідно до п. 1-1 постанови Кабінету Міністрів України № 184 від 3 березня 2022 р. «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами»: «Установити, що у період воєнного стану до керування транспортними засобами категорії C, C1 на території України допускаються особи, які мають посвідчення водія категорії B». Вказаний пункт було внесено на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22 березня 2022 р. № 348.

В той же час підпунктом 3 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2022 року №360 «Деякі питання підготовки та допуску водіїв до керування транспортними засобами в період дії воєнного стану та території України або окремих її місцевостях» встановлено, що право на керування транспортними засобами категорії «С1» надається особам, які мають посвідчення водія категорії «В» і навички керування транспортними засобами відповідної категорії більше 3-х років протягом останнього часу, пройшли перепідготовку з практичного керування транспортними засобами за встановленими програмами та склали практичний іспит на право керування транспортними засобами категорії «С1».

Таким чином постанова Кабінету Міністрів України № 360 від 25.03.2022 доповнює постанову КМУ №348 від 22.03.2022 в частині права на керування транспортними засобами категорії «С1» особою, яка має посвідчення водія категорії «В» встановивши тим самим вимоги до водія та відповідні умови.

Отже, позивач маючи категорію на право керування «В» при керуванні транспортним засобом, що мало місце 23.10.2024 має виконати вимоги підпункту 3 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 360 від 25.03.2022 щоб мати право на керування транспортним засобом категорії «С1».

Позивачка не зазначила відповідних обставин та не надала доказів, які підтверджують дотримання нею підпункту 3 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2022 року № 360 «Деякі питання підготовки та допуску водіїв до керування транспортними засобами в період дії воєнного стану та території України або окремих її місцевостях», а саме що вона має навички керування транспортними засобами відповідної категорії більше 3-х років протягом останнього часу, пройшла перепідготовку з практичного керування транспортними засобами за встановленими програмами та склала практичний іспит на право керування транспортними засобами категорії «С1».

На підставі викладеного вище, представник відповідача просить залишити постанову, серії БАД № 918707 від 23.10.2024, по справі про адміністративне правопорушення без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, поліцейського СРПП ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Бабія Олександра Вікторовича про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення без задоволення.

В судовому засідання позивачка позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Пояснила, що вона має навички керування транспортними засобами категорії «В» більше 3-х років протягом останнього часу. Однак вказала, що перепідготовку з практичного керування транспортними засобами за встановленими програмами не проходила, практичний іспит на право керування транспортними засобами категорії «С1» не складала.

Представник ГУНП в Житомирській області та поліцейський Бабій О.В. на розгляд справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином.

Від відповідача у справі Бабія О.В. до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. При ухваленні судового рішення у даній справі покладається на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши позов та докази, яким він обґрунтовується, відзив відповідача, дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що постановою винесеною поліцейським СРПП ВП №2 Жмеринського РВП, сержанта поліції Бабія О.В. серії БАД № 918707 від 23 жовтня 2024 року ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн за ч.2 ст.126 КУпАП.

Згідно вказаної постанови вбачається, що 23 жовтня 2024 року о 09 год 35 хв на автодорозі Могилів-Подільський-Немирів ОСОБА_5 керувала транспортним засобом MERCEDES-BENZ 411 д.н.з. НОМЕР_2 , без посвідчення водія відповідної категорії, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушила вимоги п.2.1 а Правил дорожнього руху України, чим скоїла правопорушення передбачене ч.2 ст.126 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою серії БАД № 918707 від 24.10.2024, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Частиною 1 ст.7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статі 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема ч.2 ст.126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 р. № 3353 встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306.

Відповідно до ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.3 ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до п.2.1а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Відповідно до п.2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, в редакції постанови Кабінету Міністрів України №511 від 10.05.2009, з послідуючими змінами та доповненнями, передбачено, що особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Пунктом 3 даного Положення передбачено, що транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії, зокрема: С1 - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів).

Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

З матеріалів справи встановлено, що позивачка має посвідчення водія серії НОМЕР_3 , яке видане 05.06.2018 на керування транспортними засобами категорії "В". Дата закінчення строку дії 28.08.2050 року.

Водночас, згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу «MERSEDES - BENZ 411 СDI» д.н.з НОМЕР_4 , повна маса становить 4600. Тип транспортного засобу - " вантажний загальний, бортовий - тентований".

Таким чином, враховуючи вищезазначене керувати транспортним засобом MERSEDES - BENZ 411» має право особа саме з категорією "C1".

Оцінюючи посилання позивачки на постанову КМУ від 03.03.2022 №184, згідно з якою в період воєнного стану до керування транспортними засобами категорії C, C1 на території України допускаються особи, які мають посвідчення водія категорії "B", суд зазначає наступне.

У пункті 1-1 Постанови КМУ від 03.03.2022 №184 "Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами" передбачено, що в період воєнного стану до керування транспортними засобами категорії C, C1 на території України допускаються особи, які мають посвідчення водія категорії B.

Однак, 25.03.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №360 "Деякі питання підготовки та допуску водіїв до керування транспортними засобами в період дії воєнного стану на території України або окремих її місцевостях" .

Так, відповідно до п.3 ч.1 Постанови №360 право на керування транспортними засобами категорій C, C1 надається особам, які мають посвідчення водія категорії B і навички керування транспортними засобами відповідної категорії більше трьох років протягом останнього часу, пройшли перепідготовку з практичного керування транспортними засобами за встановленими програмами та склали практичний іспит на право керування транспортними засобами категорій C, C1.

Отже, Постановою КМУ №360 передбачено умови, за яких особи, які мають посвідчення водія категорії B, допускаються до керування транспортними засобами категорії C, C1 на території України в період правового режиму воєнного стану. Зокрема, особам, які мають посвідчення водія категорії B, а також:

- навички керування транспортними засобами відповідної категорії більше трьох років протягом останнього часу;

- пройшли перепідготовку з практичного керування транспортними засобами за встановленими програмами;

- склали практичний іспит на право керування транспортними засобами категорій C, C1.

Позивачкою не надано доказів наявності у неї права керувати транспортним засобом категорії "С1" з урахуванням вимог Постанови КМУ №360 від 25.03.2022.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст.71 КАС України).

Тож, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві, визначений ст.71 КАС України, розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову. Проте позивачкою не спростовано факту вчинення нею адміністративного правопорушення 23.10.2024.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів наданих сторонами, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки досліджені докази свідчать про наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, відповідно до ст.139 КАС України судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 77, 139, 241-246, 286 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до поліцейського СРПП ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП України у Вінницькій області сержанта поліції Бабія Олександра Вікторовича, Головного Управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови серії БАД №918707 про адміністративне правопорушення від 23.10 2024 року відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Любарський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя В.М. Носач